Справа № К/9991/54415/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/54415/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Печерському районі м. Києва,
управління праці та соціального
захисту населення Печерської районної
у м. Києві державної адміністрації,
Київського міського центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат про перерахунок та виплату
недоотриманих сум пенсій та щорічної
допомоги на оздоровлення за касаційною
скаргою управління праці та
соціального захисту населення
Печерської районної у м. Києві
державної адміністрації на постанову
Печерського районного суду м. Києва від
10 березня 2010 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 15 липня
2010 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2010 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що він має статус учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
категорії 1 та є інвалідом ІІІ групи,
тому відповідно до статей 48, 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
має право на отримання щорічної
допомоги на оздоровлення в розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат,
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком
та державної пенсії для інвалідів ІІІ
групи в розмірі, не нижчому 6
мінімальних пенсій за віком. В зв'язку з
тим, що зазначені виплати були
проведені у значно меншому розмірі,
позивач звернувся до відповідачів із
заявами про перерахунок призначеної
пенсії та допомоги, але відповідачі
відмовили у цьому.

Просив: визнати неправомірними дії
управління Пенсійного фонду України в
Печерському районі м. Києва щодо
нарахування та виплати позивачу
основної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, з
порушенням вимог Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»;

визнати неправомірними дії управління
праці та соціального захисту населення
Печерської районної у м. Києві
державної адміністрації та Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат щодо
нарахування та виплати позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення як
особі, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, з
порушенням вимог Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»;

зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Печерському районі м.
Києва провести перерахунок та виплату
позивачу як постраждалому внаслідок
Чорнобильської катастрофи категорії 1
основної пенсії згідно вимог статей 50,
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з розрахунку не нижче 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка повинна становити 50
процентів від мінімальної пенсії за
віком, встановленої частиною першою
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з урахуванням
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, за період з 1
березня 2009 року по дату винесення
рішення у справі з урахуванням
проведених виплат;

зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Печерської районної у м. Києві
державної адміністрації провести
позивачу перерахунок щорічної
допомоги на оздоровлення як особі, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, передбаченої статтею 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з розміру
чотирьох мінімальних заробітних плат
за 2009 рік;

зобов'язати Київський міський центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат на підставі перерахунку,
проведеного управлінням праці та
соціального захисту населення в
Печерському районі м. Києва, провести
виплату позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення, передбаченої статтею 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з розміру 4
мінімальних заробітних плат за 2009 рік;

визнати за позивачем право на
отримання основної пенсії згідно
положень статей 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з
розрахунку не нижче 6 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, яка повинна
становити 50 процентів мінімальної
пенсії за віком, встановленої частиною
першою статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з урахуванням
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність;

визнати за позивачем право на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення, передбаченої статтею 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з розміру
чотирьох мінімальних заробітних плат;

зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Печерському районі м.
Києва з 1 березня 2010 року призначити
позивачу як постраждалому внаслідок
Чорнобильської катастрофи категорії 1
(ІІІ групи інвалідності) основну пенсію
та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, згідно вимог статей 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»;

зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Печерської районної у м. Києві
державної адміністрації з 1 березня 2010
року призначити позивачу як
постраждалому внаслідок
Чорнобильської катастрофи категорії 1
(III групи інвалідності) щорічну
допомогу на оздоровлення згідно вимог
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»;

стягнути з відповідачів витрати на
правову допомогу в розмірі 500 грн
солідарно.

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 10 березня 2010 року позов
ОСОБА_1 було задоволено частково.

Визнано протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в Печерському
районі м. Києва щодо відмови в
проведенні перерахунку основної та
додаткової пенсій ОСОБА_1 за період з 1
березня 2009 року по 10 березня 2010 року.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Печерському районі м.
Києва з 1 березня 2009 року до 10
березня 2010 року здійснити відповідно
до частини четвертої статті 54 та статті
50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», що діяли на момент
належної виплати, перерахунок ОСОБА_1
основної пенсії та її щомісячну
виплату в розмірі 6 мінімальних пенсій
за віком та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, та її щомісячну
виплату в розмірі 50 процентів
мінімальної пенсії за віком за
виключенням сум фактично проведеної
виплати.

Визнано протиправними дії управління
праці та соціального захисту населення
Печерської районної у м. Києві
державної адміністрації та Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат щодо
недоплати суми щорічної допомоги на
оздоровлення за 2009 рік.

Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Печерської районної у м. Києві
державної адміністрації забезпечити
перерахунок та виплату ОСОБА_1
недоплачену суму щорічної допомоги на
оздоровлення відповідно до статті 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2009 рік, виходячи із
розміру чотирьох мінімальних
заробітних плат, що діяли на момент
належної виплати.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 500 грн у
відшкодування коштів на отримання
правової допомоги.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
15 липня 2010 року апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Печерської районної
у м. Києві державної адміністрації
відхилено, постанову Печерського
районного суду м. Києва від 10 березня
2010 року залишено без змін.

Вказуючи на допущені, на думку
управління праці та соціального
захисту населення Печерської районної
у м. Києві державної адміністрації,
судами порушення норм чинного
процесуального і матеріального
законодавства, що призвело до
постановлення неправильних судових
рішень, відповідач просить скасувати
постановлені судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_1 має статус
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС категорії 1 та є
інвалідом ІІІ групи внаслідок
захворювання, пов'язаного з виконанням
обов'язків військової служби з
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС.

Статтею 49 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII
передбачено, що пенсії особам,
віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до частини четвертої статті
54 цього Закону (в редакції, що діяла
до 1 січня 2008 року), якою визначено
підстави та умови призначення
державних пенсій особам, віднесеним до
категорії 1, та у зв'язку з утратою
годувальника, в усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів ІІІ групи, щодо
яких встановлено зв'язок із
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими 6 мінімальних пенсій за
віком.

Згідно зі статтею 50 Закону № 796-ХІІ
особам, віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема, інвалідам ІІІ групи - у розмірі
50 процентів мінімальної пенсії за
віком.

Як передбачено статтею 53 зазначеного
Закону, виплата додаткової пенсії
здійснюється повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Проте підпунктом 15 пункту 28 розділу ІІ
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
від 28 грудня 2007 року № 107-VI
частини третю та четверту статті 54
Закону № 796-ХІІ викладено в новій
редакції, відповідно до змісту яких у
всіх випадках розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими: для учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у 1986 році, зокрема,
по IIІ групі інвалідності - 180 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; для учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у 1987 - 1990 роках та
осіб, евакуйованих у 1986 році із зони
відчуження, зокрема, по IIІ групі
інвалідності - 140 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; для інших
інвалідів, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою, зокрема,
по IIІ групі інвалідності - 110 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Підпунктом 12 пункту 28 розділу ІІ Закону
№ 107-VI статтю 50 Закону № 796-ХІІ
викладено в новій редакції, відповідно
до якої особам, віднесеним до категорії
1, призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема, інвалідам IIІ групи - у розмірі
15 процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення
пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» визнані
неконституційними.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Вихідним критерієм розрахунку
державної та додаткової пенсій,
передбачених статтями 50, 54 Закону №
796-ХІІ, є мінімальний розмір пенсії за
віком, який відповідно до частини
першої статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV
вираховується виходячи з прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
тобто законами України про Державний
бюджет на відповідні роки.

Положення частини третьої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» щодо застосування
розміру мінімального розміру пенсії за
віком, встановленого частиною першою
цієї статті, тільки стосовно
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, на
думку колегії суддів, не є перешкодою
для застосування даної величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами при розрахунку
державної та додаткової пенсій,
передбачених статтями 50, 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
застосуванню підлягає мінімальний
розмір пенсії за віком, який
вираховується виходячи з прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законами
про Державний бюджет України на
відповідні роки, а не розміри твердих
сум, що установлені постановами
Кабінету Міністрів України «Про
підвищення розмірів пенсій та інших
соціальних виплат окремим категоріям
пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок державного
бюджету» від 3 січня 2002 року № 1 (з
урахуванням змін, внесених постановою
Кабінету Міністрів України «Про
підвищення розмірів пенсій,
призначених відповідно до частини
четвертої статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 13 липня
2004 року № 894) та «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» від 28 травня 2008 року №530.

Згідно з положеннями абзацу третього
частини четвертої та частини сьомої
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ (в редакції, що діяла до
1 січня 2008 року) особам, що стали
інвалідами ІІІ групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
передбачена щорічна виплата допомоги
на оздоровлення в розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат. Розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Відповідно до статті 48 Закону № 796-ХІІ
(у редакції підпункту 11 пункту 28
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI) одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562 було установлено
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, розмір
щорічної допомоги на оздоровлення,
зокрема, інвалідам ІІІ групи у розмірі
90 грн.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення
підпункту 11 пункту 28 розділу ІІ Закону
№ 107-VI визнані неконституційними.

Оскільки Законом України про Державний
бюджет України на 2009 рік не внесено
змін та не було зупинено дію статті 48
Закону № 796-ХІІ, то це дає підстави для
застосування зазначеної норми при
виплаті позивачу допомоги на
оздоровлення за 2009 рік.

Отже, суди першої та апеляційної
інстанцій прийшли до обґрунтованого
висновку про неправомірність виплати
позивачу коштів на оздоровлення за 2009
рік у розмірі, встановленому
постановою Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12
липня 2005 року № 562, та про наявність
законних підстав для виплати йому
коштів на оздоровлення у розмірі,
визначеному абзацом третім частини
четвертої статті 48 Закону № 796-ХІІ.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги висновки,
викладені в судових рішеннях, не
спростовуються, підстави для їх
скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Печерської районної у м. Києві
державної адміністрації залишити без
задоволення, а постанову Печерського
районного суду м. Києва від 10 березня 2010
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 15 липня 2010 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.