Справа № 804/15798/13-а
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.09.2014 м.
Київ К/800/28641/14

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя-доповідач Кочан В.М.,
судді Винокуров К.С. , Пасічник С.С. ,
розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
18.12.2013р. та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 01.04.2014р. у справі за позовом ОСОБА_2
до Дніпропетровського обласного
центру зайнятості про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з позовом до
Дніпропетровського обласного центру
зайнятості з вимогами про визнання
протиправною бездіяльності
відповідача щодо неповного внесення
запису до трудової книжки про
звільнення із займаної посади;
визнання тексту запису до трудової
книжки неповним; зобов'язання видати
дублікат трудової книжки з внесенням
нового запису до цього дублікату.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
18.12.2013р. у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 01.04.2014р. апеляційну скаргу ОСОБА_2
залишено без задоволення, постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 18.12.2013р.
залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суди першої та апеляційної
інстанцій виходили з того, що позивачка
звільнена у зв'язку з реорганізацією (п.
1 ст. 40 КЗпП України) а тому відсутні
підстави для зазначення у трудовій
книжці причин звільнення, за яких
законодавство пов'язує надання певних
пільг і переваг.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати судові рішення та
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Справа вирішується в порядку
письмового провадження за наявними у
ній матеріалами відповідно до ст. 222
Кодексу адміністративного судочинства
України, оскільки відсутні клопотання
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанції
норм матеріального і процесуального
права, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 25.07.2011р. ОСОБА_2 подала
відповідачу заяву про звільнення на
підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України
достроково до закінчення
двохмісячного строку попередження про
звільнення при реорганізації.

01.08.2011р. позивачка звільнена з посади
головного спеціаліста відділу
взаємодії з роботодавцями
Центрально-Міського районного центру
зайнятості м. Кривого Рогу у зв'язку із
реорганізацією на підставі п. 1 ст. 40
КЗпП України згідно з наказом № 96-ос
від 28.07.2011р. При звільненні позивачці
було виплачено вихідна допомога
відповідно до ст. 44 КЗпП України, а
також компенсація за невикористану
додаткову відпустку.

У трудову книжку позивачки внесено
запис від 01.08.2011р. - звільнена з займаної
посади у зв'язку з реорганізацією, п. 1
ст. 40 КЗпП України. Підставою для
звільнення зазначено наказ від 28.07.2011р.
№96-ос.

Факт проведення реорганізації
підтверджується копією наказу
Дніпропетровського обласного центру
зайнятості № 152 від 23.06.2011р. "Про
реорганізацію Криворізького міського
центру зайнятості».

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках: змін в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників.

Відповідно до п. 2.26 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, затвердженої Наказом
Міністерство праці України № 58 від
29.07.1993р., записи про причини звільнення
у трудовій книжці повинні провадитись
у точній відповідності з формулюванням
чинного законодавства із посиланням на
відповідну статтю, пункт закону.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
про відсутність підстав для зазначення
у трудовій книжці додаткових причин
звільнення, за яких законодавство
пов'язує надання певних пільг і
переваг.

Оскільки позивачка отримала трудову
книжку під час звільнення з роботи,
тобто 01.08.2011р., про що міститься
відповідний запис в особовій картці
позивача, то відсутні підстави для
задоволення позову в частині видачі
дублікату трудової книжки.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Суди першої та апеляційної інстанцій
повно і всебічно встановили обставини
справи, дали їм належну юридичну
оцінку, правильно застосували норми
матеріального і процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 18.12.2013р. та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 01.04.2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, може
бути переглянута Верховним Судом
України з підстав і в порядку,
встановлених статтями 237-244 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя - доповідач
В.М. Кочан

судді

Винокуров К.С.

Пасічник С.С.