Справа № 2а-6765/11/0226
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а-6765/11/0226
Головуючий у 1-й інстанції: Ковганич С.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сапальова Т.В.

судді: Боровицький О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області на постанову Тульчинського
районного суду Вінницької області від
06 липня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2011 року позивач звернулася до
Тульчинського районного суду
Вінницької області з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України у Тульчинському районі
Вінницької області про визнання дій
відповідача протиправними;
зобов'язання відповідача зробити
перерахунок позивачу додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
згідно зі ст. 51 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", з
урахуванням розміру мінімальної
пенсії за віком, визначеної за
правилами, передбаченими ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
починаючи з червня 2011 року, з
урахуванням реальної мінімальної
пенсії згідно із Законом України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік" та
зробити перерахунок підвищення пенсії,
передбаченого ст. 39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" як
непрацюючій пенсіонерці, яка постійно
проживає на території зони посиленого
радіоекологічного контролю, в розмірі
однієї мінімальної заробітної плати, з
урахуванням розміру мінімальної
заробітної плати, визначеної ст. 2
Закону України "Про встановлення
прожиткового мінімуму та мінімальної
заробітної плати", Законом України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік",
починаючи з червня 2011 року,
перераховуючи позивачу пенсію надалі
відповідно до збільшення розміру
мінімальної заробітної плати;
сплачувати позивачу в подальшому
додаткову пенсію та доплату.

Постановою Тульчинського районного
суду Вінницької області від 06 липня 2011
року позов задоволено частково:
визнано протиправними дії відповідача
щодо перерахунку та виплати позивачу
недоплаченої додаткової пенсії та
доплати за проживання в зоні
посиленого радіоекологічного
контролю; зобов'язано відповідача з
провести перерахунок та виплатити
позивачу: доплату до пенсії відповідно
до ст. 39 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" у розмірі однієї
мінімальної заробітної плати,
починаючи з 01.06.2011 року, з урахуванням
раніше виплачених сум; додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю,
відповідно до ст. 51 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у розмірі 15
% мінімальної пенсії за віком,
починаючи з 01.06.2011 року, з урахуванням
раніше виплачених сум.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Тульчинського районного
суду Вінницької області від 06.07.2011 року
як таку, що винесена з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
та прийняти нову постанову про відмову
позивачу у задоволенні заявлених
позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції здійснює
розгляд справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами та на основі наявних в ній
доказів, оскільки апеляційну скаргу
подано на рішення суду першої
інстанції, прийняте в порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справи згідно з
п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України.

Вивчивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши наявні у ній докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів
Вінницького апеляційного
адміністративного суду вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції - скасуванню, з наступних
підстав.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначенні та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
позивач є непрацюючим пенсіонером,
який зареєстрований і постійно
проживає в с. Ганнополі Тульчинського
району Вінницької області, яке згідно
постанови Кабінету Міністрів України
№ 106 від 23.07.1991 року віднесено до зони
посиленого радіоекологічного
контролю.

Згідно з матеріалами справи позивач
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Тульчинському районі Вінницької
області та отримує пенсію за віком.

Відповідно до статті 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до 4 категорії
призначається у розмірі 15 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною 1 статті 39
вищевказаного Закону пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
проводиться доплата до пенсії, яка
становить, зокрема, у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одну
мінімальну заробітну плату.

Всупереч вказаним нормам позивачу
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виплачувалася частково, у
розмірі, визначеному постановою
Кабінету Міністрів України № 530 від
28.05.2008 року, а не в розмірі, зазначеному
у Законі, а по ст. 39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" позивачу доплати не
виплачувалась. У своєму листі № 12898-Б-03
від 19.05.2011 року Управління Пенсійного
фонду України у Тульчинському районі
Вінницької області посилається на
Закон України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України",
відповідно до якого доплата за
проживання на забрудненій території
непрацюючим пенсіонерам з не
призначається.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 9 КАС
України, суд при вирішення справи
керується принципом законності,
відповідно до якого вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Колегія суддів апеляційного суду
звертає увагу на те, що суд першої
інстанції неправильно застосував
норми матеріального та процесуального
права при вирішенні даної справи,
порушення яких призвело до
неправильного вирішення справи.

Таким чином, суд першої інстанції,
керуючись ст. ст. 39, 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", прийняв
рішення про задоволення позовних вимог
у повному обсязі. При цьому суд
задовольнив позовні вимоги щодо
виплати додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 15 %
мінімальної пенсії за віком, та
підвищення до пенсії позивачу як
непрацюючому пенсіонеру, який постійно
проживає на території зони посиленого
радіоекологічного контролю, у розмірі
однієї мінімальної заробітної плати,
згідно з ст. ст. 51, 39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", з 01.06.2011
року в той час, як позивач звернувся до
суду за захистом свого права 20.05.2011
року.

Колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
звертає увагу на те, що відповідно до ч.
1 ст. 6 Кодексу адміністративного
судочинства України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Так, враховуючи зазначене, судова
колегія вважає, що необхідною умовою
для звернення особи до суду з
адміністративним позовом є обов'язкова
наявність порушення прав, свобод чи
інтересів цієї особи у сфері
публічно-правових відносин. Якщо за
результатами справи факту такого
порушення не встановлено, у
адміністративного суду немає правових
підстав для задоволення позову. При
цьому слід вказати, що захисту
підлягає вже порушене право, а не те,
яке може бути порушено у майбутньому і
щодо якого невідомо, буде воно порушено
чи ні.

Отже, в даному випадку, право позивача
на виплату додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, та підвищення до
пенсії за проживання в зоні посиленого
радіоекологічного контролю за період з
01 червня 2011 року ще не порушено,
внаслідок чого спір про право
відсутній, тому суд не мав права
задовольняти позовні вимоги позивача.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС
України підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги
положення ст. 195 КАС України, яким суду
апеляційної інстанції надано право
перегляду рішень суду першої інстанції
в межах доводів апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що постанова
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нової
постанови про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області задовольнити повністю.

Постанову Тульчинського районного
суду Вінницької області від 06 липня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії, -
скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.