Справа № 817/1273/14
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1273/14

23 вересня 2014 року 16год. 05хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі судді
Сало А.Б. за участю секретаря судового
засідання Школяр О.І. та сторін і інших
осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Чучаліна К.В.,

відповідача: представник Старійчук
А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Дочірнього підприємства "Вілона -
міжнародні перевезення" Малого
приватного підприємства "Вілона"
до Державної податкової
інспекції у м.Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство
"Вілона-міжнародні перевезення" Малого
приватного підприємства фірми "Вілона"
звернулося з адміністративним позовом
до Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області (далі
- ДПІ у м.Рівному) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 26.12.2013, про зменшення суми
бюджетного відшкодування (у тому числі
заявленого в рахунок зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів з податку на додану вартість)
за вересень 2013 року у розмірі 6507,00 грн.
та застосування штрафних (фінансових)
санкцій (штрафу) у розмірі 3253,50 грн.

В обґрунтування адміністративного
позову, позивач зазначає, що висновки,
викладені в акті перевірки, на підставі
якого прийняте оспорюване податкове
повідомлення-рішення, не ґрунтуються
на достовірних, об'єктивних та належним
чином встановлених і відображених у
акті даних, не відповідають фактичним
обставинам та суперечать чинному
законодавству.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав адміністративний
позов повністю та додатково пояснив
суду, що документально повністю
підтверджується сформований
податковий кредит та сума бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість (далі - ПДВ), а всі придбані у
контрагентів товарно-матеріальні
цінності та послуги були пов'язані з
господарською діяльністю платника
податку. Вказав, що висновки
податкового органу суперечать
фактичним обставинам справи та ст.ст.198,
200, 201 Податкового кодексу України. Крім
того, в судовому засіданні 26.05.2014
представник позивача заявив
клопотання про зупинення провадження в
даній справі. В обґрунтування
клопотання зазначив, що податковим
органом була проведена документальна
позапланова невиїзна перевірка
правомірності нарахування ДП "Вілона -
міжнародні перевезення" МПП "Вілона"
податкової звітності з податку на
додану вартість щодо від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
боргу та щодо суми бюджетного
відшкодування, за результатами якої
складено акт №50/17-16-15-01/31299567 від 14.10.2013.
Пояснив, що на підставі складеного акту
перевірки податковою інспекцією
прийнято податкове
повідомлення-рішення № від
23.10.2013, яким позивачу зменшено розмір
від'ємного значення суми ПДВ за серпень
2013 року у розмірі 5607 грн. Вказав, що за
результатами судового оскарження
даного податкового
повідомлення-рішення Рівненським
окружним адміністративним судом
прийнято постанову від 14.04.2014 у справі
№817/778/14, якою позов ДП "Вілона -
міжнародні перевезення" МПП "Вілона"
задоволено повністю, а податкове
повідомлення-рішення № від 23.10.2013
визнано протиправним та скасоване.
Зазначив, що оскільки вказані справи є
пов'язаними, а постанова суду від 14.04.2014
у справі № 817/778/14 не набрала законної
сили, то провадження в даній справі №
817/1273/14 слід зупинити.

Представник позивача просила суд
задовольнити позовні вимоги повністю.

Ухвалою суду в даній справі від 03.06.2014
розгляд даної справи було зупинено до
набрання законної сили судовим
рішенням по адміністративній справі
№817/778/14.

ДПІ у м.Рівному позовні вимоги не
визнала повністю з підстав, викладених
у письмових запереченнях.

В судовому засіданні представник
відповідача пояснив суду, що під час
проведення перевірки позивача, було
встановлено факт включення до складу
податкового кредиту з податку на
додану вартість сум, по господарським
операціям з придбання
товарно-матеріальних цінностей та
послуг, які не пов'язані з
господарською діяльністю позивача.
Вказує, що податковим органом
правомірно було прийнято податкові
повідомлення-рішення.

Проти зупинення провадження у даній
справі до набрання законної сили
судовим рішенням у пов'язаній
адміністративній справі № 817/778/14 не
заперечував.

Просив суд відмовити в задоволенні
позовних вимог повністю.

Заслухавши та дослідивши у відкритому
судовому засіданні пояснення
представників сторін, дослідивши
подані письмові докази, оцінивши їх за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтуються на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позов підлягає до задоволення повністю
з огляду на наступне.

Судом встановлено, Державною
податковою інспекцією у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області була проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка правомірності нарахування
дочірнім підприємством
"Вілона-міжнародні перевезення" МПП
фірми "Вілона" від'ємного значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та податкового кредиту та
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість задекларованого на
розрахунковий рахунок за вересень та
жовтень 2013 року, по результатам якої
був складений акт № 225/17-16-15-01/31299567 від
18.12.2013.

Відповідно до висновків акту перевірки
№ 225/17-16-15-01/31299567 від 18.12.2013, встановлено
порушення п.198.3 ст.198, п.200.3 ст.200
Податкового кодексу України, в
результаті чого встановлено завищення
податкового кредиту за серпень 2013 року
в сумі 6507,00 грн., що призвело до
завищення бюджетного відшкодування
ПДВ за вересень 2013 року на суму 6507,00 грн.

На підставі акту перевірки
№225/17-16-15-01/31299567 від 18.12.2013, відповідачем
було прийняте податкове
повідомлення-рішення № від
26.12.2013, про зменшення суми бюджетного
відшкодування (у тому числі заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних періодів з
податку на додану вартість) за вересень
2013 року у розмірі 6507,00 грн. та
застосування штрафних (фінансових)
санкцій (штрафу) у розмірі 3253,50 грн.

Позивач на підставі ст.56 Податкового
кодексу України звернувся із скаргою
на назване податкове
повідомлення-рішення в порядку
адміністративного оскарження.
Рішенням про результати розгляду
скарги, прийнятого Міністерством
доходів і зборів України за №
6392/6/99-99-10-01-15 від 09.04.2014 залишено без
задоволення.

Судом встановлено, що у серпні 2013 року
позивачем було придбано робіт у
контрагента-виконавця ТОВ
"Неотек-Рівне" на загальну суму 180,00 грн.,
у тому числі ПДВ - 30,00 грн., що
підтверджується: актом здачі-прийняття
робіт (надання послуг) № Н-000916 від 28.08.2013
року на суму 180,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 30,00
грн.); податковою накладною № 71 від
28.08.2013 року на суму 180,00 грн. (у т.ч. ПДВ -
30,00 грн.); платіжним дорученням № 20 від
28.08.2013 року на суму 180,00 грн. Згідно
картки рахунку 631 по
контрагенту-постачальнику ТОВ
"Неотек-Рівне" за серпень 2013 року було
списано 150,00 грн. (без ПДВ).

01.12.2009 між ВАТ "Укртелеком" (Оператор) та
Дочірнім підприємством
"Вілона-міжнародні перевезення" Малого
приватного підприємства фірми "Вілона"
(Бізнес-абонент) було укладено Договір
№ 13-02/1082 про надання послуг
бізнес-мереж. Згідно п.п.1.1. п.1 Договору,
Оператор надає Бізнес-абоненту
телекомунікаційні послуги
Бізнес-мережі, а Бізнес-абонент отримує
зазначені послуги та сплачує їх
вартість. У п.п.1.2. п.1 Договору вказано,
що під Бізнес-мережею розуміється
система комплексного обслуговування
Бізнес-абонентів, що забезпечує
надання повного спектра
телекомунікаційних послуг з
підвищеним рівнем обслуговування. За
серпень 2013 року між позивачем на
вказаним контрагентом було здійснено
господарських операцій на загальну
суму 839,90 грн. (ПДВ - 139,98 грн.), що
підтверджується: рахунками-актами: №
2913869.8.2013 від 31.08.2013 року суму 498,00 грн. (у
т.ч. ПДВ - 83,00 грн.); відповідними
рахунками; платіжними дорученнями: №
2961 від 14.08.2013 року на суму 498,00 грн.; № 2962
від 14.08.2013 року на суму 915,08 грн.; № 3000 від
12.09.2013 року на суму 498,00 грн.; № 3001 від
12.09.2013 року на суму 341,90 грн. При цьому,
нарахування вартості наданих послуг
здійснювалося
контрагентом-постачальником на
підставі облікових даних (за
показниками приладів обліку) щодо
фактично спожитих позивачем послуг.

26.10.2010 між Підприємством з іноземними
інвестиціями "ЛУКОЙЛ-Україна"
(Продавець) та Дочірнім підприємством
"Вілона-міжнародні перевезення" Малого
приватного підприємства фірми "Вілона"
(далі - ДП "Вілона-міжнародні
перевезення", по договору - Покупець)
було укладено Договір № К. Згідно
п.п.1.1. п.1 Договору, Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупця товар, а Покупець прийняти та
оплатити Товар (нафтопродукти). За
серпень 2013 року між позивачем на
вказаним контрагентом було здійснено
господарських операцій на загальну
суму 180000,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 30000,00 грн.), що
підтверджується: податковими
накладними: № 4100291 від 20.08.2013 року суму
80000,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 13333,33 грн.); № 4104174
від 29.08.2013 року суму 100000,00 грн. (у т.ч. ПДВ
- 16666,67 грн.); відповідними актами
вибірки (інформаційними звітами) за
серпень 2013 року; платіжними
дорученнями: № 7 від 20.08.2013 року на суму
80000,00 грн.; № 24 від 28.08.2013 року на суму
100000,00 грн. Згідно інформації з
аналізу рахунку по субконто 203 (Паливо)
за серпень 2013 року було використано
пального та списано на собівартість
(матеріальні витрати) на рівні 29812,57
літрів на суму 288270,74 грн. (без ПДВ), що
відповідає даними відображеним у до
звіті по пальному за серпень 2013 року.

За серпень 2013 року між позивачем на
контрагентом - ПАТ "МТС УКРАЇНА" було
здійснено господарських операції, що
підтверджується: податковою накладною
№ 249692 від 31.08.2013 року суму 2019,90 грн. (у
т.ч. ПДВ - 336,65 грн.); відповідними
рахунками та розрахунками щодо надання
послуг; платіжними дорученнями: № 2963
від 14.08.2013 року на суму 2600,00 грн.; № 3006
від 16.09.2013 року на суму 2100,00 грн.

Підпунктом 14.1.36 36 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України, передбачено, що
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання
доходу і проводиться такою особою
самостійно та/або через свої
відокремлені підрозділи, а також через
будь-яку іншу особу, що діє на користь
першої особи, зокрема за договорами
комісії, доручення та агентськими
договорами.

Згідно п.п."ґ" п.п.138.10.2 п.138.10 ст.138
Податкового кодексу України, до
адміністративних витрат, які
спрямовані на обслуговування та
управління підприємством належать
витрати на оплату послуг зв'язку
(пошта, телеграф, телефон, телекс,
телефакс, стільниковий зв'язок та інші
подібні витрати).

Як вбачається з матеріалів справи та
пояснень сторін, основним видом
господарської діяльності позивача (за
кодами КВЕД-2010) є 49.41 Вантажний
автомобільний транспорт (основний).
Крім того, відповідно до п.п.2.3 п. 2
Статуту Дочірнього підприємства
"Вілона-міжнародні перевезення" Малого
приватного підприємства фірми "Вілона",
зареєстрованого Розпорядженням
міського голови м.Рівне № 1971 від 06.02.2001
року, основними видами діяльності є, у
тому числі: міжнародні перевезення
вантажним транспортом;
транспортно-експедиційна діяльність.

Судом встановлено, що для здійснення
такої господарської діяльності,
позивачем було укладено низку угод із
контрагентами-постачальниками,
зокрема, до матеріалів справи долучено,
два подібні договори. 07.06.2011 між
Дочірнім підприємством
"Вілона-міжнародні перевезення" Малого
приватного підприємства фірми "Вілона"
(Перевізник) та ТОВ "Бір-Майстер"
(Замовник) було укладено Договір № 01/06
на транспортно-експедиційне
обслуговування по перевезенню
вантажів автомобільним транспортом у
міжнародному сполученні. Згідно умов
Договору, Замовник доручає, а
Перевізник зобов'язується за
винагороду організувати
транспортно-експедиційне
обслуговування вантажів, пред'явлених
ним для перевезення автомобільним
транспортом (п.п.1.1 п.1 Договору).

30.05.2013 між ТОВ "ЮНІТЕК" (Замовник) та ДП
"Вілона-міжнародні перевезення" Малого
приватного підприємства фірми "Вілона"
(Перевізник) було укладено Договір
транспортного експедирування № 1.
Згідно умов Договору, Замовник
замовляє, а Перевізник надає послуги з
організації і виконання перевезень
вантажів автомобільним транспортом у
міських, міжміських і міжнародних
сполученнях (п.п.1.1 п.1 Договору).

Для виконання умов Договору № 01/06 на
транспортно-експедиційне
обслуговування по перевезенню
вантажів автомобільним транспортом у
міжнародному сполученні від 07.06.2011 та
Договору транспортного експедирування
№ 1 від 30.05.2013, у тому числі, позивачем і
було придбано товарно-матеріальні
цінності та роботи і послуги у
контрагентів-постачальників
(виконавців).

Крім того, позивачем було долучено
міжнародні товарно-транспортні
накладні (CMR), які підтверджують факти
здійснення міжнародних перевезень
позивачем у досліджуваному періоді. Як
встановлено судом, податковий орган не
заперечує того, що позивачем
здійснювалися міжнародні перевезення
у досліджуваному періоду, про що,
зокрема вказано у акті перевірки.

Згідно ч. 1 ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07.1999 -
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07.1999
передбачено, що первинні та зведені
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п.п."а" п.198.1 ст.198
Податкового кодексу України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу
України, датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст.198 Податкового кодексу
України, встановлено, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій
у необоротні капітальні активи), у
тому числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного
податкового періоду, а також від
того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно п.198.4 ст.198 Податкового кодексу
України, якщо платник податку придбає
(виготовляє) товари/послуги та
необоротні активи, які призначаються
для їх використання в операціях, що
не є об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування, то
суми податку, сплачені (нараховані) у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не відносяться до
податкового кредиту зазначеного
платника.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України, не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Згідно п.200.1 ст.200 Податкового кодексу
України, сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як
різниця між сумою податкового
зобов'язання звітного (податкового)
періоду та сумою податкового кредиту
такого звітного (податкового) періоду.

У п.200.2 ст.200 Податкового кодексу
України, передбачено, що при
позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1
цієї статті, така сума підлягає
сплаті (перерахуванню) до бюджету у
строки, встановлені цим розділом.

Згідно п.200.3 ст.200 Податкового кодексу
України, при від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні
звітні (податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного

звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.4 ст.200 Податкового
кодексу України, якщо в наступному
податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне

значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню
підлягає частина такого від'ємного
значення, яка дорівнює сумі податку,
фактично сплаченій отримувачем
товарів/послуг у попередніх та
звітному податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного

бюджету України, а в разі отримання
від нерезидента послуг на митній
території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за
попередній період за отримані від
нерезидента послуги отримувачем
послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

У п.200.5 ст.200 Податкового кодексу
України, передбачено, що не мають права
на отримання бюджетного
відшкодування особи, які: були
зареєстровані як платники цього
податку менш ніж за 12 календарних
місяців до місяця, за наслідками якого
подається заява на бюджетне
відшкодування (крім нарахування
податкового кредиту внаслідок
придбання або спорудження
(будівництва) основних фондів); мали
обсяги оподатковуваних операцій за
останні 12 календарних місяців менші,
ніж заявлена сума бюджетного
відшкодування (крім нарахування
податкового кредиту внаслідок
придбання або спорудження
(будівництва) основних фондів).

Статтею 201 Податкового кодексу України
визначені основні положення щодо
податкової накладної, зокрема, вказані
обов'язкові вимоги до змісту
податкової накладної. У п.201.8 вказаної
норми встановлено, що право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Згідно п.п."а" п.201.11 ст.201 Податкового
кодексу України, підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту
без отримання податкової накладної,
також є: транспортний квиток,
готельний рахунок або рахунок, який
виставляється платнику податку за
послуги зв'язку, інші послуги,
вартість яких визначається за
показниками приладів обліку, що
містять загальну суму платежу, суму
податку та податковий номер продавця,
крім тих, форма яких встановлена
міжнародними стандартами.

Як вбачається з матеріалів справи та
пояснень сторін, позивач не підпадає
під категорію платників податків, які
не мають права на отримання бюджетного
відшкодування, що передбачено п.200.5
ст.200 Податкового кодексу України. Крім
того, податковим органом не
оспорюється відповідність податкових
накладних, отриманих позивачем,
вимогам податкового законодавства, як
і не заперечується факт того, що особи,
які видали такі податкові накладні
були зареєстрованими платниками
податку на додану вартість.

У п.п.5.2 п.2 Розділу ІІ Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого Наказом
Державної податкової адміністрації
України за № 984, від 22.12.2010 року та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 12 січня 2011 року за №
34/18772 (далі - Порядок № 984) передбачено,
що у разі встановлення перевіркою
порушень податкового законодавства за
кожним відображеним в акті фактом
порушення необхідно, зокрема:

- чітко викласти зміст порушення з
посиланням на конкретні пункти і
статті законодавчих актів, що
порушені платником податків,
зазначити період (місяць, квартал,
рік) фінансово-господарської
діяльності платника податків та
господарську операцію, в результаті
якої здійснено це порушення, при цьому
додати до акта письмові пояснення
посадових осіб платника податків
або його законних представників
щодо встановлених порушень;

- зазначити первинні документи, на
підставі яких вчинено записи у
податковому та бухгалтерському
обліку, навести регістри
бухгалтерського обліку,
кореспонденцію рахунків операцій та
інші документи, пов'язані з обчисленням
і сплатою податків і зборів, та докази,
що підтверджують наявність факту
порушення.

Аналізуючи вимоги Порядку № 984, суд
прийшов до висновку, про неналежне
оформлення результатів перевірки,
зокрема, податковим органом не описано
чітко яким чином визначалася частина
пального, інших ТМЦ та послуг, що
використана поза межами господарської
діяльності позивача, не наведені
відповідні розрахунки, не вказані
джерела інформації, на підставі якої
були сформовані відповідні висновки
тощо. Крім того, податковим органом не
надано належних доказів того, що
платником податків було використано
послуги та ТМЦ поза межами його
господарської діяльності.

Судом встановлено, що податковим
органом була проведена документальна
позапланова невиїзна перевірка
правомірності нарахування ДП "Вілона -
міжнародні перевезення" МПП "Вілона"
податкової звітності з податку на
додану вартість щодо від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
боргу та щодо суми бюджетного
відшкодування, за результатами якої
складено акт № 50/17-16-15-01/31299567 від 14.10.2013.
На підставі складеного акту перевірки
податковою інспекцією прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 23.10.2013, яким позивачу зменшено
розмір від'ємного значення суми ПДВ за
серпень 2013 року у розмірі 5607,00 грн. За
результатами судового оскарження
даного податкового
повідомлення-рішення Рівненським
окружним адміністративним судом
прийнято постанову від 14.04.2014 року у
справі № 817/778/14, якою позов ДП "Вілона -
міжнародні перевезення" МПП "Вілона"
задоволено повністю, а податкове
повідомлення-рішення № від 23.10.2013
визнано протиправним та скасоване.
Ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 02.07.2014 у
справі № 817/778/14 постанову суду першої
інстанції залишено без змін, рішення
набрало законної сили.

Частиною 1 ст. 72 КАС України
встановлено, що обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Дана справа та справа № 817/778/14 є
пов'язаними, оскільки судом визнано, що
позивачем правомірно сформовано суму
податкового кредиту з ПДВ за серпень 2013
року, то вбачається доведеним, що і сума
бюджетного відшкодування з ПДВ за
вересень 2013 року, яка ґрунтується на
податковому кредиту серпня 2013 року,
була визначена платником податків
правильно.

Згідно ст.71 КАС України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

При розгляді справи, судом були
досліджені первинні документи, що
містять відомості про обставини, які є
предметом доказування у цій справі, та
пов'язані з формуванням та визначенням
суми податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету

України та відшкодуванню з Державного
бюджету України (бюджетному
відшкодуванню), з рухом активів,
отриманням економічних вигод, що
описані вище, та підтверджують
обґрунтованість визначення сум
податкового кредиту з податку на
додану вартість та суми бюджетного
відшкодування.

При зазначених обставинах, вимоги
позивача правомірні, обґрунтовані і
підлягають до задоволення, а
заперечення відповідача суд відхиляє
як безпідставні і такі, що суперечать
чинному законодавству та фактичним
обставинам справи.

Зважаючи на викладене, суд приходить до
висновку, що ДПІ у м.Рівному не доведено
правомірності прийнятого податкового
повідомлення-рішення № від
26.12.2013.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області від
26.12.2013 №.

Присудити на користь позивача
Дочірнього підприємства "Вілона -
міжнародні перевезення" Малого
приватного підприємства "Вілона" із
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 182,70 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Сало А.Б.