Справа № 2-а/1970/2971/12
Суддя: Курилець А.Р.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року
Справа
№ 876/7098/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Курильця А.Р.,

суддів
Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Козівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 19 травня 2014
року у справі за адміністративним
позовом суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до
Козівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н
о в и в:

Суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа ОСОБА_1 звернувся в суд із
адміністративним позовом до
Козівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 19 травня 2014
року позов задоволено повністю.
Визнано нечинними та скасовано
податкові повідомлення - рішення
№1701 та №1701 форми "Р"
винесені 04 липня 2012 року Бережанською
міжрайонною державною податковою
інспекцією стосовно суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, Козівська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Тернопільській області оскаржила її,
подавши до Львівського апеляційного
адміністративного суду апеляційну
скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана
постанова є незаконна і необґрунтована
та прийнята з неправильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права, недоведеністю
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими, при невідповідності
висновків суду обставинам справи і
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову в задоволенні
позову, оскільки відображенню в
податковій звітності підлягають лише
ті господарські операції, які фактично
відбулися, а не ті, зміст яких лише
відображений на первинних документах,
оскільки останні спрямовані лише на
формування платником податкового
кредиту та витрат у зв'язку із
відображенням їх змісту у первинних
документах. Контролюючий орган прийшов
до висновку, що не вбачається можливим
підтвердження фактичного здійснення,
отримання, приймання - передачі,
оприбуткування товарно-матеріальних
цінностей та отримання послуг від
контрагентів - постачальників
позивача.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання апеляційного суду не
з'явилися, а відтак на підставі ст. 197
КАС України колегія суддів прийшла до
висновку про можливість розгляду
справи у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Бережанською
міжрайонною державною податковою
інспекцією Тернопільської області,
правонаступником якої є Козівська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Тернопільській області з 18.05.2012 року по
31.05.2012 року проведено планову
документальну виїзну перевірку ФОП
ОСОБА_1 з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 19.10.2010 року по
31.12.2011 року.

За результатами перевірки акт за
№82/17-01/НОМЕР_1 від 08.06.2012 року "Про
результати планової документальної
виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства за період з 19.10.2010
року по 31.12.2011 року".

За наслідками розгляду вказаного акта
перевірки 04.07.2012 року Бережанською
міжрайонною державною податковою
інспекцією прийнято податкові
повідомлення рішення форми "Р"
№1701, яким зменшено суму грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб, що сплачуються
фізичними особами за результатами
річного декларування в розмірі 2620,00
грн. та №1701, яким зменшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг) в сумі
5750,00 грн.

Погоджуючись з висновками суду першої
інстанції про протиправність рішень
відповідача, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Згідно п.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України, податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового
кодексу України, право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Як вбачається з п. 201.8 ст. 201 Податкового
кодексу України право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до
абзацу першого пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України, видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Статтею 3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
фінансова, податкова, статистична та
інші види звітності, що використовують
грошовий вимірник, ґрунтується на
даних бухгалтерського обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій (ст.9
названого Закону).

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Колегія суддів встановила, що суду
надано на підтвердження спірних
господарських операцій усі необхідні
первинні документи, що підтверджують
реальність спірних господарських
операцій.

Так, позивачем представлено суду
наступні документи на підтвердження
реальності укладених правочинів.

Виконання договору №060БдГ-14
купівлі-продажу товарів від 08.06.2011 року
підтверджують: податкова накладна №68959
від 08.06.2011 року, накладна №060БДГ-14-
від 10.06.2011 року, товарно-транспортна
накладна від 10.06.2011 року, податкова
накладна №71782 від 30.06.2011 року, накладна
№060БДГ-14- від 01.07.2011 року,
товарно-транспортна накладна від 01.07.2011
року, податкова накладна №96027 від 16.07.
2011 року, накладна №060БДГ-14- від
16.07.2011 року, товарно-транспортна
накладна від 16.07.2011 року, податкова
накладна №131330 від 24.08.2011 року, накладна
№060БДГ-14- від 24.08.2011 року,
товарно-транспортна накладна від 24.08.2011
року, податкова накладна №157603 від
16.09.2011 року, накладна №060БДГ-14- від
16.09.2011 року, товарно-транспортна
накладна від 16.09.2011 року, податкова
накладна №201862 від 19.10.2011 року, накладна
№060БДГ-14- від 21.10.2011 року,
товарно-транспортна накладна від 21.10.2011
року, сертифікат відповідності від
22.07.2011 року.

Виконання договору поставки
нафтопродуктів № 620/12-11 від 1 грудня 2011
року підтверджують: податкова накладна
№49 від 05.12.2011 року, видаткова накладна
№РН-0005456 від 05.12.2011 року, видаткова
накладна №РН-0005467 від 06.12.2011 року.

Виконання договору № 175 на поставку
нафтопродуктів від 04.08.2011 року
підтверджують: податкова накладна №33
від 05.08.2011 року, видаткова накладна №1255
від 05.08.2011 року, податкова накладна №312
від 30.08.2011 року, видаткова накладна №1532
від 30.08.2011 року, податкова накладна №404
від 31.08.2011 року, видаткова накладна №1570
від 31.08.2011 року, податкова накладна №60915
від 30.09.2011 року, видаткова накладна №6082
від 30.09.2011 року, товарно-транспортна
накладна № КОВ0006082 від 30.09.2011 року,
податкова накладна №598 від 30.09.2011 року,
видаткова накладна №2044 від 30.09.2011 року,
податкова накладна №317 від 19.09.2011 року,
видаткова накладна №1858 від 22.09.2011 року,
податкова накладна №418 від 31.10.2011 року,
видаткова накладна №2313 від 31.10.2011 року,
податкова накладна №498 від 30.11.2011 року,
видаткова накладна №2718 від 30.11.2011 року,
податкова накладна №391 від 30.11.2011 року,
видаткова накладна №2673 від 30.11.2011 року.

Виконання договору № 33 поставки
нафтопродуктів від 27 січня 2011 року
підтверджують: податкова накладна №42
від 27.01.2011 року, видаткова накладна
№РН-01010039 від 27.01.2011 року,
товарно-транспортна накладна від 27.01.2011
року, податкова накладна №51 від 24.02.2011
року, видаткова накладна №РН-01020042 від
24.02.2011 року, товарно-транспортна
накладна від 24.02.2011 року, податкова
накладна №17 від 04.03.2011 року, видаткова
накладна №РН-01030011 від 04.03.2011 року,
товарно-транспортна накладна від 04.03.2011
року, податкова накладна №88 від 30.03.2011
року, видаткова накладна №РН-01030077 від
30.03.2011 року, товарно-транспортна
накладна від 30.03.2011 року, податкова
накладна №74 від 15.04.2011 року, видаткова
накладна №РН-010140075 від 15.04.2011 року,
товарно-транспортна накладна від 15.04.2011
року, податкова накладна №120 від
29.04.2011року, видаткова накладна №РН-01040123
від 29.04.2011 року, товарно-транспортна
накладна від 29.04.2011 року, податкова
накладна №7 від 04.05.2011 року, видаткова
накладна №РН-01050008 від 04.05.2011 року,
товарно-транспортна накладна від 04.05.2011
року, податкова накладна №78 від 20.05.2011
року, видаткова накладна №РН-01050067 від
20.05.2011 року, товарно-транспортна
накладна від 20.05.2011 року, податкова
накладна №87 від 24.05.2011 року, видаткова
накладна №РН-01050074 від 24.05.2011 року,
товарно-транспортна накладна від 24.05.2011
року, податкова накладна №96 від 30.05.2011
року, видаткова накладна №РН-01050084 від
30.05.2011 року, товарно-транспортна
накладна від 30.05.2011 року;

Виконання договору поставки №160 від 15
листопада 2010 року зі змінами та
доповненнями підтверджують: податкова
накладна №13719 від 16.11.2010 року, видаткова
накладна №ВТ0010411 від 16.11.2010 року,
товарно-транспортна накладна від 16.11.2010
року, податкова накладна №13721 від 17.11.2010
року, видаткова накладна №ВТ0010456 від
17.11.2010 року, товарно-транспортна
накладна від 17.11.2010 року, податкова
накладна №14421 від 15.12.2010 року, видаткова
накладна №ВТ0011186 від 16.12.2010 року,
податкова накладна №590 від 17.05.2011 року.,
видаткова накладна №В00003786 від 17.05.2011
року, товарно-транспортна накладна від
17.05.2011 року.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
дані документи підтверджують рух
активів у процесі здійснення вказаних
господарських операцій та зв'язок між
фактом придбання продажу товарів
(послуг), а також понесення позивачем у
зв'язку з цим витрат та здійснення ним
господарської діяльності, як платника
податку.

З урахуванням викладеного, висновок
відповідача про безтоварний характер
спірних операцій з іншими суб'єктами
господарювання, зокрема ПП
«Окко-бізнес», «Манго Трейд», ТзОВ
«Золотий екватор», СПД ФО ОСОБА_2, ВАТ
«Закарпатнафтопродукт - Мукачево», та
контрагентами - покупцями ПМП
«Імпульс», ПП «Ролік транс», ФОП ОСОБА_3,
ТзОВ «Техсервіс», ВК «Дельта», ФОП
ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_5, ФГ «Магнолія 2007М»,
ПП «Авангард», ТзОВ «Грейн-Транс», ТзОВ
«Сім-сім», ТзОВ «Капітал центр», ТзОВ
«Наталі Світттранс» ґрунтується на
неправильній юридичній оцінці
обставин справи, а відтак не може бути
визнаний об'єктивним, що було вірно
відзначено судом першої інстанції в
оскаржуваній постанові.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
фактичні обставини справи та надав їм
належну правову оцінку, доводами
апеляційної скарги висновки, викладені
в судовому рішенні не спростовуються і
підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну
скаргу Козівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області слід залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС
України, суд, -

у х в а л
и в :

Апеляційну скаргу Козівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Тернопільській області
залишити без задоволення, а постанову

Тернопільського окружного
адміністративного суду від 19 травня 2014
року у справі № 2-а/1970/2971/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
А.Р.Курилець

Судді
М.П.Кушнерик

О.І.Мікула