Справа № 0907/13514/11; 2а/0907/757/12
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року м.
Львів Справа № 9104/152330/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Багрія В.М., Старунського Д.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області на
постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 02 лютого 2012 року по справі
№ 2а-757/12 за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області про
визнання недійсним протоколу та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 07 вересня 2011 року звернулася до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську Івано-Франківської
області, в якому просила визнати
недійсним протокол відповідача від 25
грудня 2008 року № 3614 про призначення
пенсії, зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок розміру її
пенсії і призначити пенсію державного
службовця починаючи з 12 листопада 2008
року, включивши в суму заробітної плати
для обчислення пенсії винагороду за
вислугу років в розмірі 40 % до
посадового окладу з врахуванням
доплати за ранг (спеціальне звання) і
суми виплаченої матеріальної допомоги
та повернути їй заборгованість в
частині недонарахованої пенсії з 12
листопада 2008 року. Також просила
зобов'язати відповідача при подальших
перерахунках розміру пенсії
враховувати вислугу років в розмірі 40 %
до посадового окладу включаючи доплату
за ранг (спеціальне звання) та
виплачену матеріальну допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовувала
посиланням на статтю 33 Закону України
«Про державну службу». Зазначала, що
винагорода за вислугу років та
матеріальна допомога входять до складу
заробітної плати, а тому повинні
враховуватись при визначенні розміру
її пенсії.

Постановою Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 02 лютого 2012 року
вказаний позов задоволено частково,
визнано недійсним протокол
відповідача від 25 грудня 2008 року № 3614,
зобов'язано відповідача здійснити
позивачу перерахунок призначеної їй
пенсії з 07 вересня 2010 року та
призначити їй пенсію державного
службовця, включивши в суму заробітної
плати для обчислення пенсії винагороду
за вислугу років в розмірі 40 %
посадового окладу з врахуванням
доплати за ранг. В решті позову
відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій покликається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.
Просить скасувати постанову суду
першої інстанції і прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
посиланням на те, що суд першої
інстанції не врахував, що винагорода за
вислугу років та матеріальна допомога
не входять до складу заробітної плати,
передбаченої статтею 33 Закону України
«Про державну службу», а отже, такі
виплати не належать до інших надбавок,
тому підстав для врахування цих виплат
при розрахунку спеціального виду
пенсії - пенсії державного службовця,
яку отримує позивач, немає.

Особи, які беруть участь в справі, в
судове засідання не з'явилися, хоча
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому на підставі
пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи, позивач
працювала в Державній податковій
адміністрації в Івано-Франківській
області. Під час роботи в органах
державної податкової служби позивач
отримувала винагороду за вислугу
років, передбачену постановою Кабінету
Міністрів України «Про порядок виплати
винагороди за вислугу років посадовим
особам органів державної податкової
служби, які мають спеціальні звання»
від 12 вересня 1997 року № 1013, у розмірі 40%
посадового окладу з доплатою за
спеціальне звання, а також матеріальну
допомогу на оздоровлення та
соціально-побутові потреби. З 12
листопада 2008 року управлінням
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську Івано-Франківської
області їй була призначена пенсія
державного службовця.

Позивач звернулася до управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську Івано-Франківської
області із заявою про включення до
складу заробітної плати при обчисленні
їй пенсії сум винагороди за вислугу
років з доплатою за спеціальне звання
та матеріальної допомоги, у чому їй
було відмовлено з посиланням на те, що
пенсія призначена та виплачується
відповідно до норм чинного
законодавства і підстав для її
перерахунку немає, оскільки винагорода
за вислугу років та матеріальна
допомога не входять до складу
заробітної плати.

Відповідно до вимог статті 37 Закону
України «Про державну службу» пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80% від сум їх заробітної плати,
на які нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про
оплату праці» встановлено, що
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону України «Про
державну службу» передбачено, що
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Аналіз зазначених правових норм дає
підстави для висновку, що матеріальні
допомоги на оздоровлення та на
соціально-побутові потреби входять до
структури заробітної плати державного
службовця.

Що стосується винагороди за вислугу
років, яку позивач просить врахувати
при перерахунку пенсії, то її виплата
врегульована Порядком виплати
винагороди за вислугу років посадовим
особам органів державної податкової
служби, які мають спеціальні звання,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 12 вересня 1997 року
№ 1013, відповідно до положень якого
винагорода за вислугу років
виплачується посадовим особам органів
державної податкової служби залежно
від стажу роботи і обчислюється у
відсотках, виходячи з посадового
окладу та надбавки за спеціальне
звання. Нарахування та виплата
винагороди за вислугу років
провадяться щомісяця за фактично
відпрацьований час у межах
встановленого фонду оплати праці.

Винагорода за вислугу років
враховується при обчисленні
середнього заробітку, що зберігається
за посадовою особою відповідно до
законодавства.

Таким чином, винагорода за вислугу
років, встановлена посадовим особам
органів державної податкової служби,
які мають спеціальні звання, є частиною
заробітної плати зазначених посадових
осіб, виплачується за рахунок та у
межах фонду оплати праці,
передбаченого органам державної
податкової служби в Державному бюджеті
України, враховується при обчисленні
середнього заробітку, що зберігається
за посадовою особою відповідно до
законодавства, на неї нараховується
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, а тому повинна
враховуватись при обчисленні розміру
пенсії державного службовця у
розмірах, що виплачуються на день
звільнення посадової особи з роботи, що
дає право на відповідний вид пенсії, у
даному випадку пенсію державного
службовця.

Стаття 33 Закону України «Про державну
службу» визначає умови оплати праці
державних службовців, а не умови їх
пенсійного забезпечення, а тому, якщо
державний службовець під час
перебування на державній службі
отримував винагороду (надбавку) за
вислугу років у розмірі 40 % до
посадового окладу з урахуванням
доплати за ранг (спеціальне звання), то
зазначений розмір цієї винагороди
(надбавки) повинен бути врахований і
при обчисленні пенсії державного
службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 66 цього
Закону до заробітку для обчислення
пенсії включаються всі види оплати
праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. До такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

З огляду на викладене, отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески, враховуються
в заробіток (дохід) застрахованої особи
для обчислення пенсії, незалежно від
того, чи входять вони до структури
заробітної плати.

Враховуючи викладене, а також
встановлений статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шестимісячний строк звернення
до суду, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про наявність
підстав для задоволення позову в
частині позовних вимог про
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок та виплату пенсії, що
заявлені в межах вказаного строку,
тобто починаючи з 07 березня 2011 року.

Натомість, при вирішення даної справи
суд першої інстанції не врахував факт
пропуску позивачем строку звернення до
суду, встановленого статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо частини позовних вимог.

Встановивши, що позовна заява в частині
визнання недійсним протоколу
відповідача від 25 грудня 2008 року № 3614
та зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок та виплату пенсії за
період до 06 березня 2011 року подана до
суду після спливу строку звернення до
суду, встановленого частиною 2 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України, та без викладу обставин, які б
свідчили про поважність причин його
пропуску, суд першої інстанції
відповідно до статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
повинен був залишити їх без розгляду, а
не розглядати по суті.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідача врахувати винагороду за
вислугу років в розмірі 40 % до
посадового окладу, включаючи і доплату
за ранг (спеціальне звання) та
матеріальну допомогу, при виникненні
права на черговий перерахунок пенсії
відповідно до чинного законодавства
України, то суд апеляційної інстанції
вважає, що в цій частині позов
задоволенню не підлягає, оскільки в
даному випадку відсутнє порушене право
ОСОБА_1, яке підлягає захисту в судовому
порядку, а прогнозування його
можливого порушення в майбутньому не
належить до компетенції суду.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
допущено порушення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, що
відповідно до пункту 4 частини 1 статті
202 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для
скасування оскаржуваної постанови та
ухвалення нового рішення.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207,
254, 256 Кодексу адміністративного
судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську Івано-Франківської
області задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 02 лютого 2012
року по справі № 2а-757/12 - скасувати та
прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов задовольнити
частково.

Адміністративний позов в частині
позовних вимог про визнання недійсним
протоколу та зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську Івано-Франківської
області здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_1 пенсії як державному
службовцю за період до 06 березня 2011
року - залишити без розгляду.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії
державного службовця з врахуванням
фактично отриманих нею сум винагороди
за вислугу років в розмірі 40 % до
посадового окладу з врахуванням
доплати за ранг, а також матеріальної
допомоги на оздоровлення та
соціально-побутові потреби починаючи з
07 березня 2011 року з урахуванням
проведених виплат.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили,
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
А.І. Рибачук

Судді
В.М. Багрій

Д.М. Старунський