Справа № 281/1183/14-а
Суддя: Бондарчук І.Ф.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Бондарчук І.Ф.
УХВАЛА

іменем України

"23" вересня 2014 р.
Справа № 281/1183/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Бондарчука І.Ф.

суддів:
Моніча Б.С.

Хаюка С.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Лугинському
районі Житомирської області на
постанову Лугинського районного суду
Житомирської області від "28" липня 2014 р.
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Лугинському районі Житомирської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання зробити
перерахунок і виплату коштів ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Лугинського районного суду
Житомирської області від 28 липня 2014
року позов задоволено.

Визнано дії відповідача - управління
Пенсійного фонду України в Лугинському
районі щодо невиплати ОСОБА_3 у повному
розмірі коштів, передбачених ст.ст. 39, 51
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
за період з 01.01.2014 року по 31.03.2014 року,
протиправними.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Лугинському районі
Житомирської області зробити
перерахунок та виплатити ОСОБА_3
підвищення до пенсії як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає на території
радіоактивного забруднення в зоні
гарантованого добровільного
відселення, передбаченої ст.39 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі
двох мінімальних заробітних плат
щомісячно, із застосуванням
відповідної мінімальної заробітної
плати згідно ст.8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" за
період з 01.01.2014 року по 31.03.2014 року з
урахуванням фактично виплачених
коштів .

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Лугинському районі
Житомирської області зробити
перерахунок та виплатити ОСОБА_3
додаткову пенсію за шкоду заподіяну
здоров'ю, особам віднесеним до
категорії 3, передбаченої ст.51 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі 25
процентів мінімальної пенсії за віком
щомісячно, із застосуванням
мінімальної пенсії за віком згідно ст.
28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" з урахуванням фактично
виплачених коштів по доплаті до пенсії
за період з 01.01.2014 року по 31.03.2014
року.

В апеляційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в Лугинському
районі Житомирської області порушує
питання про скасування постанови із
прийняттям нового судового рішення про
відмову у позові з підстав
неправильного застосування норм
матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду без змін з таких підстав.

Як встановлено судом, позивач - є
непрацюючим пенсіонером, постраждалим
від Чорнобильської катастрофи 3
категорії, перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Лугинському районі Житомирської
області, та проживає на території
радіоактивного забруднення - у зоні
гарантованого добровільного
відселення.

Як вбачається із довідки відповідача
підвищення до пенсії позивачу
здійснювались у відповідності до
Постанови КМ України № 1210 від 23.11.2011
"Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" .

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
підвищуються у розмірах, встановлених
частиною першою цієї статті у зоні
гарантованого добровільного
відселення - дві мінімальні заробітні
плати;

Згідно положень ч.3 ст.51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", особам,
віднесеним до 3 категорії, додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається у розмірі 25% мінімальної
пенсії за віком.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
Закон України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
та Закон України "Про соціальний захист
дітей війни" мають пріоритет над
підзаконними актами - постановами КМУ
від 23.11.2011 № 1210 та від 28.12.2011 № 1381.

Будь-яких законодавчих обмежень щодо
застосування вказаних норм і положень
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" ,
як це було в 2011-2013 роках у 2014 році не має.
Тобто, Законом України "Про Державний
бюджет на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №
719-VII, що набрав чинності з 1 січня 2014
року (п. 1 Прикінцевих положень Закону)
такі обмеження не встановлені.

Такі висновки є правильними і з ними
погоджується суд апеляційної
інстанції, приймаючи до уваги наступне.

Згідно з Прикінцевими положеннями
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2013 рік" у 2013 році норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 26 грудня 2011 року
№20-рп/2011 та 25 січня 2012 року №3-рп/2012
суди, під час вирішення справ про
соціальний захист громадян керуються,
зокрема, принципом законності. Цей
принцип передбачає застосування
судами законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі , у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції, на основі й на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України, закону про
Державний бюджет на відповідний рік та
інших законів України.

Метою і особливістю Закону про
Державний бюджет України є
забезпечення належних умов для
реалізації положень інших законів
України, які передбачають фінансові
зобов'язання держави перед
громадянами, спрямовані на їх
соціальний захист, у тому числі й
надання пільг, компенсацій і гарантій
(пункт 4 мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України від 09
липня 2007 року №6-рп/2007 у справі про
соціальні гарантії громадян).

Фінансування компенсаційних виплат,
доплат та різних видів допомоги,
передбачених Законом, здійснюється
відповідно до обсягів, затверджених
законами України про Державний бюджет
України на відповідний рік, тобто
виконання Закону повністю залежить від
фінансових ресурсів доходної частини
державного бюджету.

Слід зазначити, що частиною другою
статті 95 Конституції України
визначено, що виключно Законом України
про Державний бюджет визначаються
будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків, а
стаття 63 Закону закріплює норму, якою
стверджується, що фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією цього Закону,
здійснюється за рахунок державного
бюджету.

Кабінет Міністрів України регулює
порядок та розміри соціальних виплат
та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України.

Отже, Кабінет Міністрів України є
органом, який забезпечує проведення
державної політики у соціальній сфері,
а УПФУ - органом, який реалізує таку
політику, в тому числі за рахунок
коштів Державного Бюджету України.

Разом з тим, слід зазначити, що Законом
України "Про Державний бюджет на 2014 рік"
від 16 січня 2014 року №719-VII, що набрав
чинності з 1 січня 2014 року (п.1
Прикінцевих положень Закону) такі
обмеження не встановлені.

Таким чином, починаючи з 1 січня 2014
року є чинними і підлягають
застосуванню:

- ч. 2 ст.39 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи", в редакції, відповідно до
якої , непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
підвищуються у розмірах, встановлених
частиною першою цієї статті - у зоні
гарантованого добровільного
відселення - дві мінімальні заробітні
плати;

- ч. 3 ст.51 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", особам, віднесеним до 3
категорії, додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, призначається у
розмірі 25% мінімальної пенсії за віком.

Оскільки відповідач здійснював
відповідні виплати позивачу в
порушення наведених норм Закону, суд
першої інстанції постановив
правомірне рішення про обов'язок
донарахування позивачу недоплачених
сум пенсії за період з 01.01.2014 року по
31.03.2014 року.

Чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року, іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

На підставі викладеного судова колегія
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, постанова прийнята з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду не
вбачається.

Посилання в апеляційній скарзі на
пропущення позивачем встановленого
ст.99 КАС України строку звернення до
суду, безпідставні.

Суд першої інстанції дав належну
оцінку обставинам справи, вірно
застосував Законодавство, яке регулює
ці правовідносини та ухвалив правильне
рішення, яке відповідає вимогам
матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Лугинському
районі Житомирської області залишити
без задоволення, а постанову
Лугинського районного суду
Житомирської області від "28" липня 2014 р.
- без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя (підпис)
І.Ф.Бондарчук

судді: (підпис)
Б.С. Моніч

(підпис)
С.М.Хаюк

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ І.Ф.Бондарчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
Лугинському районі Житомирської
області вул.К.Маркса,
2-а,смт.Лугини,Лугинський район,
Житомирська область,11301

- ,