Справа № 804/12107/13-а
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Прокопчук Т.С.

при секретарі: Сонник А.В.

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року УПФУ в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області (далі по тексту – позивач) звернулось до суду з позовом до Територіальної державної інспекції з питань праці у Дніпропетровській області (далі по тексту – відповідач), в якому просило скасувати припис відповідача № 04-23-78/29-29, винесений за результатами здійсненої перевірки додержання законодавства про працю.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2013 року в задоволенні адміністративного позову – відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити заявлені позовні вимоги. Свої вимоги обґрунтував тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт вважав, що згідно до вимог діючого законодавства, роботодавець, тим більше державний орган, не зобов’язаний самостійно шукати осіб, які мають інвалідність та працевлаштовувати, для таких цілей існує центр зайнятості, до якого позивач регулярно надавав звіти про наявність вакансій, однак жодної особи, які мають статус інваліда на роботу до УПФУ в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області не направлялись. Апелянт звернув увагу, що УПФУ в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області є державним органом, працевлаштування до якого передбачає проходження конкурсу після об’яви про початок такого конкурсу. УПФУ в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області вказувалось, що його обов’язком є створити робочі місця для осіб з обмеженими можливостями та працевлаштувати таких осіб у разі звернення, натомість пошук таких осіб згідно законодавства не є обов’язком органів пенсійного фонду. Апелянт вказував, що ним всі заходи визначені Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» по створенню робочих місць для інвалідів виконані.

Справа розглянута згідно ч. 1 ст. 41 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у розгляді справи.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні адміністративного позову виходив з того, що УПФУ в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області при наданні до центру зайнятості звітів про наявні вакансії не ставив примітку про створення робочого місця для інваліда в розділі «Окрема категорія громадян у рахунок броні, а також інваліди, пенсіонери та інші». Суд першої інстанції зробив висновок, що з таких наданих позивачем до центру зайнятості звітів, не можливо було зробити висновок про наявні вакансії, що не давало центру зайнятості можливості направляти до УПФУ в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області інвалідів для їх працевлаштування.

Матеріалами справи встановлено, що з 21.08.2013 року по 22.08.2013 року Територіальною державною інспекцією з питань праці у Дніпропетровській області на підставі наказу про проведення позапланової перевірки № 23-О від 06.06.2013 року, проведено позапланову перевірку УПФУ в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області з питань додержання суб’єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов’язкове державне соціальне страхування. За результатами перевірки складено акт № 04-23-78/29, в якому зафіксовано порушення УПФУ в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області вимог ст. 19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», не створено робочі місця для працевлаштування інвалідів.

На підставі акту перевірки № 04-23-78/29 Територіальною державною інспекцією з питань праці у Дніпропетровській області 22.08.2013 року винесено припис № 04-23-78/29-29, яким зобов’язано УПФУ в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області створити робоче місце для працевлаштування інвалідів, зобов’язано у строк до 22.09.2013 року поінформувати Територіальну державну інспекцією з питань праці у Дніпропетровській області про виконання вимог припису.

Як вбачається з матеріалів справи УПФУ в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області протягом 2012 року, за кожен місяць, своєчасно звітувало до Новомосковського міськрайонного центру зайнятості про наявність вакансій для осіб з обмеженими фізичними можливостями за формою № 3-ПН, однак центром зайнятості не направлялось для працевлаштування до установи жодної особи, якій встановлено інвалідність. Також, УПФУ в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області є державним органом, який здійснює управлінсько-розпорядчі функції у системі органів Пенсійного фонду України, при працевлаштуванні до яких передбачено особливий порядок проходження конкурсу на заміщення вакантних посад.

Відповідно до ст. 18, 19, 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань інваліда, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи. Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інвалідам, які не мають змоги працювати на підприємствах, в установах, організаціях, державна служба зайнятості сприяє у працевлаштуванні з умовою про виконання роботи вдома. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів несуть відповідальність у встановленому законом порядку. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 18-1 вищевказаного Закону пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань здійснює державна служба зайнятості.

Колегія суддів зазначає, що не зазначення позивачем у звітах про наявні вакансії приміток «Окрема категорія громадян у рахунок броні, а також інваліди, пенсіонери та інші» не є підставою вважати, що УПФУ в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області відмовляється працевлаштовувати інвалідів або, що ним взагалі не створені робочі місце для інвалідів. Між тим, колегія суддів зазначає, що у акті перевірки та приписі № 04-23-78/29-29 відповідачем не зазначено в чому саме виражається не створення робочих місць для інвалідів та з яких доказів Територіальною державною інспекцією з питань праці у Дніпропетровській області така обставина встановлена. Відсутність на час перевірки працевлаштованих інвалідів не може приводити до висновку, що УПФУ в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області не створено робочі місця для інвалідів, тим більше, що УПФУ в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області має затверджений штат працівників та має приміщення для здійснення діяльності.

Колегія суддів приходить до висновку, що УПФУ в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області забезпечено всі умови для працевлаштування інвалідів передбачені Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». Обов’язок позивача щодо створення умов для працевлаштування інвалідів та надання оголошень про наявність місць для працевлаштування не слід сприймати, як обов’язок по самостійному пошуку осіб, яким встановлено інвалідність.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги УПФУ в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області задовольнити.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ст.ст. 205, 207 КАС України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області – задовольнити.

Прийняти нову постанову. Позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області – задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати припис Територіальної державної інспекції з питань праці у Дніпропетровській області від 22.08.2013 року № 04-23-78/29-29, винесений за результатами здійсненої перевірки додержання законодавства про працю.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Т.С. Прокопчук