Справа № 2а-2923/09
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 р.
Справа № 17962/10/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Костіва М.В.,

суддів
Шавеля Р.М., Савицької Н.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Сарненської
районної державної адміністрації
Рівненської області на постанову
Сарненського районного суду
Рівненської області від 18.11.2009 року в
справі №2а-2923/1718-09 за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Сарненської
районної державної адміністрації
Рівненської області про визнання
протиправною бездіяльності,
зобов'язання нарахування та виплати
заборгованості по невиплаченій
допомозі по догляду за дітьми до
досягнення трирічного віку та допомозі
як одинокій матері, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд із
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Сарненської районної державної
адміністрації Рівненської області про
визнання протиправною бездіяльності,
зобов'язання нарахування та виплати
заборгованості по невиплаченій
допомозі по догляду за дітьми до
досягнення трирічного віку та допомозі
як одинокій матері за період з 09.07.2007
року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по
31.12.2008 року та з 01.01.2009 року по 30.06.2009 року
в сумі 16 390 грн. 89 коп.

Постановою Сарненського
районного суду Рівненської області від
18.11.2009 року позов задоволено частково -
за періоди з 13.07.2008 року по 31.12.2008 року та
з 01.01.2009 року по 30.06.2009 року.

Не погодившись із даною
постановою, апелянт подав апеляційну
скаргу, покликаючись на те, що
постанова суду першої інстанції
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Апелянт просить суд постанову
скасувати, та прийняти нову, якою в
позові відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю
- доповідача, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, вважає, що
в задоволенні апеляційної скарги слід
відмовити з наступних підстав.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи скарги, законність
і обґрунтованість постанови суду,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення виходячи з
наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що позивач здійснює
догляд за малолітніми дітьми: ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення ними
трирічного віку, перебуває на обліку в
Управління праці та соціального
захисту населення Сарненської
районної державної адміністрації
Рівненської області та отримує
допомогу як особа, застрахована у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Старша дитина позивачки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4 наро дження, має статус
потерпілої від Чорнобильської
катастрофи, є учнем загаль
ноосвітнього навчального закладу з
вересня 2007 року, проживає на території
радіоактивного забруднення -
посиленого радіологічного контролю.
ОСОБА_1 перебуває на обліку у
відповідача як одержувач допомоги на
дитину одинокій матері, з січня 2003 року
отримує зазначену допомогу на доньку
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Постановляючи оскаржувану
постанову, суд першої інстанції
застосував положення ст. ст. 99, 100 КАС
України та виходив з того, що виходив з
того, що у позивача наявні правові
підстави для отримання допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку та допомоги як
одинокій матері за періоди з 13.07.2008 року
по 31.12.2008 року та з 01.01.2009 року по 30.06.2009
року.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції та вважає їх вірними з
наступних підстав

Згідно зі статтею 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» №2240-ІІІ від 18.01.2001 року
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Статтею 18-3 Закону України № 2811 -XII
від 21 листопада 1992 року «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» встановлено,
що допомога на дітей одиноким матерям,
які мають дітей віком до 18 років
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між 50 відсотками прожиткового
мінімуму для дитини від повідного віку
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 30
відсотків прожитково го мінімуму для
дитини відповідного віку.

Згідно зі ст. 31 Закону України №
796-ХІІ від 28 лютого 1991 року «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильсь кої
катастрофи» сім'ї, що мають дітей віком
від 7 до 16 років (учнів віком до 18 років),
які проживають на територіях
радіоактивного забруднення, допомо га,
передбачена чинним законодавством
України, виплачується у подвійному
розмірі.

При нарахуванні та виплаті
позивачу цього виду державної допомоги
у 2007 році відповідач керувався статтею
56 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», якою передбачено, що
у 2007 році допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» здійснюється за рахунок
коштів відповідної субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетам у
розмірі, що дорівнює різниці між 50
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для непрацездатних, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 90
гривень для незастрахованих осіб та не
менше 23 відсотків прожиткового
мінімуму, встановленого для
працездатних осіб, для застрахованих
осіб, у порядку встановленому
Кабінетом Міністрів України, а також
пунктом 7 статті 71 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік»,
яким зупинено на 2007 рік дію, зокрема,
статті 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Рішенням Конституційного Суду
України від 9 липня 2007 року №6-рп/2007
зміни, внесені пунктом 7 статті 71 «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»,
визнано такими, що не відповідають
Конституції України.

Відповідно до частини другої
статті 152 Конституції України закони,
інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Отже, в період з 9 липня по 31 грудня
2007 року відповідач був зобов'язаний
нараховувати та сплачувати допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі,
встановленому статтею 43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів» -
правовідносини щодо виплати допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку регулювалися Законом
України «Про державну допомогу сім`ям з
дітьми», дія якого поширювалася на
осіб, не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням", який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими законами. Зокрема, статтею 43
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" було передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів» були внесені
відповідні зміни до Закону України
«Про державну допомогу сім`ям з дітьми»
та Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням". Зокрема, змінами до статті
13 Закону України «Про державну
допомогу сім`ям з дітьми» його дію
поширено на застрахованих осіб, а із
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" було виключено статті 40-44.

Цим же законом відмінена пільга,
встановлена статтею 31 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Рішенням Конституційного Суду
України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008
визнано неконституційними низку
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів», в тому числі й пункт 25 розділу II
цього Закону щодо виключення статей 40-44
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням".

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 позивач набула право на
отримання у 2008 році допомоги в роз мірі,
визначеному ст. 43 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
ви тратами, зумовленими народженням та
похованням", а також на отримання
допомоги одинокій матері, передбаченої
ст. 18-3 Закону України "Про держа вну
допомогу сім'ям з дітьми" з врахуванням
положень ст. 31 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок Чорно
бильської катастрофи" у подвійному
розмірі такої допомоги.

Однак позивач звернулася до суду
за захистом своїх прав 13.11.2009 року,
відтак суд першої інстанції підставно
застосував положення ст. 100 КАС України
та відмовив в частині позовних вимог,
які не охоплюються строком,
передбаченим ст. 99 КАС України.

Згідно з довідками управління
праці та соціального захисту населення
Сарненської райдержадміністрації
позивачу, починаючи з липня 2008 року
щомісячна грошова допомога по догляду
за дітьми до досягнення трирічного
віку виплачувалася в розмірі,
передбаченому Законом України "Про
Держав ний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", що є
меншим від розміру допомоги,
визначеного ст. 43 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням".

Крім цього, їй виплачувалась
допомога одинокій матері в розмірі, пе
редбаченому Законом України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", що також
не відповідає розміру, встановленому
статтею 18-3 Закону України "Про держа
вну допомогу сім'ям з дітьми" та статтею
31 Закону України "Про статус і со
ціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катаст рофи".

Відтак, діяння відповідача щодо
ненарахування та невиплати позивачу
допо моги відповідно до ст. 43 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та ви тратами,
зумовленими народженням та
похованням", що обчислюється з ура
хуванням встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років відповідно до ст. 58 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" за період з
13 липня 2008 року по 31 грудня 2008 року, а
також з 1 січня 2009 року по 30 червня 2009
року підставно визнані судом
протиправними та зобов'язано
відповідача нарахувати та виплатити
позивачу таку допомогу відповідно до
ви мог зазначених законів.

Колегія суддів вважає також
вірними висновки суду першої інстанції
про визнання протиправною
бездіяльності відповідача щодо
ненарахування та невипла ти позивачу
допомоги як одинокій матері,
передбаченої ст. 18-3 Закону Укра їни "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми" з
врахуванням положень ст. 31 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у
подвійному розмірі такої допомоги за
період з 13 липня 2008 року по 31 грудня 2008
року, а також з 1 січня 2009 року по 30
червня 2009 року, та зобов'язання відпо
відача нарахувати та виплатити
позивачу таку допомогу відповідно до
вимог зазначених законів.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
наявність підстав для часткового
задоволення позовних вимог.

Згідно зі ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.
Згідно із ст. 202 КАС України, підставами
для скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є: 1) неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; 2) недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважає встановленими;
3) невідповідність висновків суду
обставинам справи; 4) порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Скаржник у встановленому законом
порядку не довів наявність
передбачених законом підстав для
скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Сарненської районної державної
адміністрації Рівненської області
залишити без задоволення, а постанову
Сарненського районного суду
Рівненської області від 18.11.2009 року у
справі №2а-2923/1718-09 - без змін.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів після набрання законної
сили, шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Костів М.В.

Судді
Шавель Р.М.

Савицька Н.В.