Справа № 201/2985/14а (2а/201/95/2014)
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 липня 2014 рокусправа № 201/2985/14а
(2а/201/95/2014) Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів: головуючого
судді: Божко Л.А.

суддів: Головко
О.В. Ясенової Т.І.

за участю секретаря судового
засідання: Сонник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 15 травня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Жовтневої районної у
м.Дніпропетровську ради, третя особа:
Жовтнева районна дирекція
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності про визнання відмови
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії за період з 17.09.2013р. по 31.12.2013р.,
-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2014 року ОСОБА_1 (далі -
позивач) звернулась до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Жовтневої районної у м.
Дніпропетровську ради (далі
-відповідач), третя особа - Жовтнева
районна дирекція Дніпропетровського
обласного відділення фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, з урахуванням
уточнень позовних вимог, про визнання
протиправною відмову відповідача щодо
проведення перерахунку на допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку від 03.03.2014 року №К-2 (14);
зобов'язання відповідача нарахувати та
виплатити позивачу допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у відповідності до
статті 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» у
розмірі , що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом, за
період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2013
року з урахуванням проведених виплат.

Ухвалою Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 15 травня
2014 року залишено без розгляду
адміністративний позов за період з
01.01.2012р. по 17.09.2013р. (а.с.71)

Постановою Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 15 травня 2014
року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з постановою суду,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на не повне з'ясування
судом обставин справи, просив
постанову суду скасувати та прийняти
нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду,
дослідивши матеріали справи, суд
апеляційної інстанції вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

З 14.03.2012р. позивач перебуває на обліку в
УПСЗН Жовтневої районної в м.
Дніпропетровську ради та їй у період
з 20.02.2012 по 01.01.2015р. призначена допомога
по догляду за дитиною - сином ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним
трирічного віку в розмірі 130грн.
щомісяця (а.с. 8).

Як вбачається з матеріалів справи,
13.01.2014 позивач звернулася до
відповідача із заявою провести
перерахунок допомоги, оскільки з
моменту її призначення отримувала
зазначену допомогу щомісячно в розмірі
130 грн., що значно менш ніж передбачено
ст. 43 Закону 2240-III.

03.03.2014р. позивачу відмовлено у
здійсненні перерахунку з посиланням на
те, що нарахування допомоги
здійснюється у відповідності до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» (далі-Закон 2811-XII); виплати
проводяться виконавчою дирекцією
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності та
ст. 43 Закону не конкретизує конкретного
прожиткового мінімуму, оскільки
Законами України про бюджет на
відповідні роки встановлюють п'ять
прожиткових мінімумів.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 № 107-VI "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (далі -
Закон № 107-VI) - правовідносини щодо
виплати допомоги регулювалися Законом
України від 21 листопада 1992 року №
2811-ХІІ «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» (далі - Закон № 2811-ХІІ), дія
якого поширювалася на осіб, не
застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України від 18 січня 2001 року №
2240-III «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» (далі - Закон № 2240-III), який
поширював свою дію на застрахованих у
зазначеній системі осіб. Розмір
допомоги також визначався цими
Законами. Зокрема, статтею 43 Закону №
2240-III було передбачено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" були
внесені відповідні зміни до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням». Зокрема, змінами до статті
13 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» його дію
поширено на застрахованих осіб, а із
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

З викладеного вбачається, що з часу
проголошення Рішення №10-рп/2008
Конституційним Судом України
відновили свою дію вищезазначені
положення Закону № 2240-III, а з 1 січня 2009
року - статті 13, 15 Закону № 2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 № 835-VI "Про Державний бюджет України
на 2009 рік" та статтею 45 Закону України
від 27 квітня 2010 року № 2154-VI "Про
Державний бюджет України на 2010 рік"
(далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у
2009, 2010 роках допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону № 2240-ІІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону №2811-ХІІ (пункт
1). Новий акт уряду на виконання статті 45
Закону № 2154-VI не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону № 2240-III на
виконання статті 45 Закону № 2154-VI
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

Оскільки Законом України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік» та
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» не встановлювався
іншій, ніж у Законі № 2240-III розмір
допомоги, а положення Постанови КМУ №
1751 «Про порядок призначення та виплати
державної допомоги сім`ям з дітьми» від
27.12.2001 року було затверджене саме на
виконання Закону № 2811-ХІІ «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» (п.1),
то застосовувати зазначену постанову
Кабінету Міністрів України до особи,
яка застрахована в системі
загальнообов'язкового страхування не
можливо, оскільки на відносини щодо
виплати допомоги такій особі у
зазначеному періоді поширюються норми
спеціального Закону (яким є Закон №
2240-III), відповідно до статті 43 якого
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Аналогічна позиція висловлена
Верховним судом України в постанові
від 25 грудня 2012 року.

Таким чином, відповідач при
нарахуванні та виплаті позивачу
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі, меншому, ніж визначено статтею
ст.43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» діяв неправомірно.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 198 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції має
право скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову. У
ст. 202 КАС України наведені підстави для
скасування постанови.

Колегія судів ухвалює нову
постанову, у зв'язку з порушенням судом
першої інстанції норм матеріально
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись п.3
ч.1 ст. 198, ст. 202, 205, 206 КАС України, суд
апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 15 травня 2014 року -
скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії до
Управління праці та соціального
захисту населення Жовтневої районної у
м.Дніпропетровську ради щодо відмови
ОСОБА_1 перерахувати та виплатити
державну допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 18.09.2013р. по 31.12.2013р..

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Жовтневої районної у
м.Дніпропетровську ради здійснити
ОСОБА_1 перерахування та нарахування
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 18.09.2013р. по 31.12.2013р..,
відповідно до статті 43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням або
похованням» в розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом, та забезпечити
виплату цих коштів з урахуванням
проведених виплат.

Постанова суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
винесення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня
викладення повного тексту постанови.

Головуючий:
Л.А. Божко

Суддя:
О.В. Головко

Суддя:
Т.І. Ясенова