Справа № 823/103/13-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2014 року
м. Київ К/800/36518/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В. Леонтович К.Г.
Цуркана М.І. розглянувши у
попередньому судовому засіданні
адміністративну справу за касаційною
скаргою публічного акціонерного
товариства "Уманьгаз" на постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 13 лютого 2013
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 30 травня 2013
року у справі № 823/103/13-а за позовом
публічного акціонерного товариства
"Уманьгаз" до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Черкаській області, начальника
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Черкаській області Захарченка Андрія
Володимировича про визнання
протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство
"Уманьгаз" звернулось в суд з позовом до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Черкаській області, начальника
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Черкаській області Захарченка Андрія
Володимировича про визнання
протиправною та скасування постанови
№1522 від 26.12.2012 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
оскаржувана постанова відповідачів
про накладення на позивача штрафу за
правопорушення, передбачене абзацом 2
пункту 4 частини другою статті 2 Закону
України "Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності", є протиправною та
безпідставною, оскільки не містить
відомостей яке порушення, передбачене
вказаною нормою позивач вчинив, а сам
позивач виконував роботи по
реконструкції газопроводів, що є
плановим ремонтом та не потребували
отримання та реєстрації декларації про
початок виконання будівельних робіт.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 13 лютого 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 30 травня 2013
року, у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними
судовими рішеннями, публічне
акціонерне товариство "Уманьгаз"
звернулось до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати та задовольнити позов.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, 24.12.2012 року
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Черкаській області, згідно зі статтею 41
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності", Порядку
здійснення архітектурно-будівельного
контролю, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 23.05.2011
року №553, на підставі листа прокуратури
Черкаської області від 19.12.2012 року
№07/1-2431, а також направлення для
проведення позапланової перевірки від
19.12.2012 року №1262-пп, проведено
позапланову перевірку позивача, за
результатами якої складений акт
перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил під час
виконання підготовчих і будівельних
робіт від 24.12.2012 року.

За наслідками проведеної перевірки
встановлено, що позивач є замовником
об'єкта будівництва: "Реконструкція
газопроводу низького тиску по вул.
Кулика-Пушкіна, та газопроводу
середнього тиску від вул. Кулика до вул.
С. Перовської в м. Умань, Черкаської
області", та цим підприємством допущено
порушення у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил при
будівництві, яке полягало в тому, що
будівельні роботи з реконструкції на
зазначеному об'єкті будівництва
проводились без оформлення
відповідних документів дозвільного
характеру, зокрема, декларації про
початок виконання будівельних робіт,
чим порушено пункти 1.6, 1.23, 9.11 ДБН
А.3.1-5-2009 "Організація будівельного
виробництва", статтю 11 Закону України
"Про архітектурну діяльність", статтю 25
Закону України "Про основи
містобудування", пункт 2 частини першої
статті 34, частину восьму статті 39
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності".

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем оформлено протокол №1253
від 24.12.2012 року про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності та
прийнято оскаржувану постанову №1522
від 26.12.2012 року про застосування до
позивача штрафу в сумі 40 824 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суди першої та апеляційної
інстанцій виходили з того, що
оскаржувана постанова винесена
правомірно, а порушення позивачем норм
законодавства в межах спірних відносин
дійсно мали місце.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, виходячи з
наступного.

Відповідно до пункту 2 частини першої
статті 34 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
замовник має право виконувати
будівельні роботи після реєстрації
відповідною інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю
декларації про початок виконання
будівельних робіт - щодо об'єктів
будівництва, що належать до І-III
категорій складності.

Статтею 36 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
визначено, що право на виконання
підготовчих робіт (якщо вони не були
виконані раніше згідно з повідомленням
або зареєстрованою декларацією про
початок виконання підготовчих робіт) і
будівельних робіт на об'єктах, що
належать до І-Ш категорій складності,
підключення об'єкта будівництва до
інженерних мереж та споруд надається
замовнику та генеральному підряднику
чи підряднику (у разі якщо будівельні
роботи виконуються без залучення
субпідрядників) після реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт.

Відповідно до частини третьої статті 32
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності" категорія
складності об'єкта будівництва
визначається відповідно до державних
будівельних норм та стандартів на
підставі класу наслідків
(відповідальності) такого об'єкта
будівництва. Віднесення об'єкта
будівництва до тієї чи іншої категорії
складності здійснюється проектною
організацією і замовником будівництва.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що спірний об'єкт
віднесено позивачем до другої
категорії складності.

Відповідно до частини п'ятої статті 26
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності"
проектування та будівництво об'єктів
здійснюється власниками або
користувачами земельних ділянок у
такому порядку: отримання замовником
або проектувальником вихідних даних;
розроблення проектної документації та
проведення у випадках, передбачених
статтею 31 цього Закону, її експертизи;
затвердження проектної документації;
виконання підготовчих та будівельних
робіт; прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів;
реєстрація права власності на об'єкт
містобудування.

Проектування об'єктів здійснюється на
підставі ДБН А.3.1-5-2009 "Управління,
організація і технологія. Організація
будівельного виробництва",
затверджених наказом Міністерства
регіонального розвитку та будівництва
України від 25.12.2009 року №689, а також ДБН
А.2.2-3-2004 "Проектування. Склад, порядок
розроблення, погодження та
затвердження проектної документації
для будівництва", затверджених наказом
Міністерства регіонального розвитку
та будівництва України від 20.01.2004 року
№8 (чинних з 01.07.2004 року до 01.07.2012року),
ДБН А.2.2-3-2012 "Склад та зміст проектної
документації на будівництво",
затверджених наказом Міністерства
регіонального розвитку та будівництва
України від 03.03.2012 року №98 (чинних з
01.07.2012 року). Будівництво та
реконструкція газопроводів
здійснюється з урахуванням положень
ДБН В.2.5-20-2001 "Інженерне обладнання
будинків і споруд. Зовнішні мережі та
споруди. Газопостачання", затверджених
наказом Державного комітету з
будівництва, архітектури та житлової
політики України від 23.04.2001 року №101.

Згідно положень ДБН А.2.2-3-2004 під
реконструкцією розуміється перебудова
існуючих об'єктів виробничого та
цивільного призначення, пов'язана з
удосконаленням виробництва,
підвищенням його техніко-економічного
рівня та якості вироблюваної
продукції, поліпшенням умов
експлуатації та проживання, якості
послуг, зміною основних
техніко-економічних показників
(кількість продукції, потужність,
функціональне призначення,
геометричні розміри).

Відповідно до положень ДБН А.2.2-3-2012 під
реконструкцією розуміється перебудова
введених в експлуатацію в
установленому законом порядку об'єктів
будівництва, яка передбачає
удосконалення виробництва, підвищення
його техніко-економічного рівня та
якості вироблюваної продукції,
поліпшення умов експлуатації та
проживання, якості послуг, зміну
основних техніко-економічних
показників (кількість продукції,
потужність, функціональне призначення,
геометричні розміри тощо).
Реконструкція передбачає збереження
елементів несучих і огороджувальних
конструкцій та призупинення на час
виконання робіт експлуатації об'єкту в
цілому або його частини (за умови
автономності).

Таким чином, відповідно до наведених
Державних будівельних норм, та
відповідно до Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності",
суди попередніх інстанцій дійшли
вірного висновку про те, що до об'єктів
будівництва відносяться також і
лінійні об'єкти інженерно транспортної
інфраструктури, зокрема і об'єкти
газопроводу.

З огляду на наведене, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про відсутність
підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Уманьгаз"
відхилити.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 13 лютого 2013
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 30 травня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:

з оригіналом згідно: помічник судді
А.О. Кулеша