Справа № 826/13394/13-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2014 року
м. Київ К/800/31855/14

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 29 травня 2014
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"КВК-Електро" до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів,

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "КВК-Електро"
звернулось з позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України про визнання
протиправним та скасування рішення про
коригування митної вартості товарів
від 12 червня 2013 року №
100270000/2013/400014/2.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
20 грудня 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 29 травня 2014
року скасовано постанову суду першої
інстанції, ухвалено нове рішення про
задоволення позову.

Не погоджуючись з постановою
апеляційного суду, митниця звернулась
з касаційною скаргою, в якій просила її
скасувати та залишити в силі постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 20 грудня 2013 року.

В запереченнях на касаційну скаргу
Товариство просило залишити скаргу без
задоволення, а постанову апеляційного
суду - без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що позивачем в
межах контракту № 2-FT/98 від 22 грудня 1998
року купівлі-продажу електричної
апаратури, укладеного з Компанією
"Гюнтер Шпелсберг ГмбХ + Ко. КГ" (м.
Шалксмюле, Німеччина), ввезено на митну
територію України товар за вантажною
митною декларацією (далі - ВМД) від 11
червня 2013 року № 100270000/2013/224082
із визначенням митної вартості товару
за основним методом (за ціною договору).

Для підтвердження заявленої митної
вартості товару декларантом надано
митниці: товарно-транспортну накладну,
довідку для пред'явлення до митних
органів, інвойс та інші
товаро-супровідні документи для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів, які зазначені в графі
44 даної декларації.

Між тим, митницею зазначено, що подані
декларантом документи містять
розбіжності, а саме: декларантом для
митного оформлення надано контракт №
2-FT/98 від 22 грудня 1998 року, відповідно до
якого, "каждая партия товара
определяется отдельным приложением"; у
наданих до митного оформлення
документах відсутня інформація щодо
даного додатку; у довідці про
транспортні витрати від 10 червня 2013
року № 10/06/13 зазначено, що витрати на
навантаження включені в суму
транспортних витрат, однак сума цих
витрат не визначена в конкретному
цифровому значенні, тобто відсутня
інформація, що підтверджує числові
значення складових митної вартості
товарів; зазначена довідка про
транспортні витрати не містить
реквізитів перевізника (індекс, адреса,
телефон, р/рахунок і т.д.) та посилань на
CMR, що не дозволяє ідентифікувати
оцінювані товари.

У зв'язку із зазначеним митницею
запропоновано декларанту надати
додаткові документи для підтвердження
заявленої митної вартості товарів, а
саме: банківські платіжні документи, що
стосуються оцінюваного товару, якщо
рахунок сплачено; страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування, якщо
здійснювалося страхування; виписку з
бухгалтерської документації; каталоги,
специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; копію
митної декларації країни-відправника;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями та інформацію про
вартість сировини для виробництва
товару.

Позивачем подано каталоги,
специфікації, прайси виробника товару,
копію митної декларації країни
відправлення, експертний висновок №
Ц-1995 від 30 серпня 2013 року Київської
торгово-промислової палати, згідно з
яким ринкова вартість імпортованих
позивачем товарів відповідає
задекларованій позивачем вартості цих
товарів.

Решту документів декларантом не
надано, з огляду на те, що:

- банківські платіжні документи щодо
оцінюваного товару не існували на
момент митного оформлення (відповідно
до п. 7 Контракту, умов оплати згідно
інвойсу № 51 від 29
травня 2013 року та відповідно до пункту
Б.1 умов поставки FСА згідно Інкотермс
-2000 року.);

- відсутні страхові документи або
документи, які містять відомості про
вартість страхування, оскільки
страхування не передбачалось умовами
Контракту № 2 - РТ/98 від 22 грудня 1998 року
та умовами поставки згідно Інкотермс
-2000 року, відповідно страхові платежі
не сплачувались та не включались до
митної вартості;

- виписка з бухгалтерської
документації, оскільки на момент
здійснення митного рішення рахунок ще
не був сплачений, а товар, який
поставлявся, не був оприбуткований.

Однак за результатами розгляду
документів, поданих до митного
оформлення товару, митницею прийнято
рішення про коригування митної
вартості товарів від 12
червня 2013 року №100270000/2013/400014/2, яким
скориговано митну вартість товару за
окремими позиціями товару.

Не погоджуючись з рішенням митниці,
позивач звернувся до суду з цим
позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про безпідставність заявлених вимог.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд дійшов
протилежного висновку, у зв'язку з чим
позов про визнання протиправним та
скасування рішення митниці
задовольнив.

Колегія суддів погоджується з
висновками апеляційного суду.

Статтями 49, 51, 53, 57, 58 Митного кодексу
України встановлено, що митна вартість
товарів, які ввозяться на митну
територію України, відповідно до
митного режиму імпорту, за загальним
правилом обчислюється за першим
методом визначення митної вартості
товарів, тобто за ціною договору.
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Згідно із з ч. 2 ст. 53 Митного кодексу
України до переліку документів, які
декларант повинен подавати для
підтвердження митної вартості товару,
заявленої у декларації, і методу,
обраного для її обчислення, належать:
декларація митної вартості,
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності, рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу), якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару, за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару,
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів, копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню, якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України
передбачено, що у разі якщо документи,
зазначені у частині 2 цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, яка
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Аналіз наведених статей свідчить, що
обов'язок доведення митної ціни товару
лежить на позивачу. При цьому митний
орган у випадку наявності
обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей може витребувати додаткові
документи. Водночас, митниця може
витребувати, а декларант зобов'язаний
надати, лише ті документи, які здатні
такі сумніви усунути. При цьому законом
чітко встановлено умову, за наявності
якої у митного органу виникає право на
застосування таких повноважень, як
витребування додаткових документів та
відмова у митному оформленні за
заявленою декларантом митною вартістю
товарів.

Такою імперативною умовою є наявність
обґрунтованих сумнiвiв у правильності
зазначеної декларантом митної
вартості товарів. При цьому, в
розумінні наведених статей, сумніви
митниці є обґрунтованими, якщо надані
декларантом документи містять
розбiжностi, наявні ознаки підробки або
не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Відтак, наведені приписи зобов'язують
митницю зазначити конкретні обставини,
які викликали вiдповiднi сумніви,
причини неможливості їх перевірки на
пiдставi наданих декларантом
документів, а також обґрунтувати
необхiднiсть перевірки спірних
відомостей та зазначити документи,
надання яких може усунути сумніви у їх
достовiрностi.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх
відомостей, що підтверджують
задекларовану митну вартість товарів
митниця повинна вказати, які саме
складові митної вартості товарів є
непідтвердженими, чому з поданих
документів неможливо встановити дані
складові, та які документи необхiднi для
підтвердження того чи іншого
показника.

Ненаведення митницею в рішенні про
коригування митної вартості товарів
доказів того, що документи, подані
декларантом для митного оформлення
товару, є недостатніми чи такими, що у
своїй сукупності викликають сумнів у
достовiрностi наданої iнформацiї,
витребовування митницею додаткових
документів без зазначення обставин,
які ці документи повинні підтвердити,
свідчать про протиправність рішення
щодо застосування іншого, ніж основний
метод, визначення митної вартості
товарів.

Як вбачається з матеріалів справи,
обґрунтовуючи свої сумніви у
правильності зазначеної митної
вартості, митниця посилалась на те, що
декларант заявив неповні відомості
щодо складових митної вартості,
зокрема не зазначив вартість
перевезення в конкретному цифровому
значенні.

Однак всупереч вищевказаним вимогам
митницею не зазначено, яким чином
відсутність вказаної інформації
впливає на митну вартість товару, в яку
вже включено вартість перевезення
згідно з умовами поставки FCA.

Також не обґрунтовано митницею, яким
чином відсутність зазначених митницею
реквізитів у перевізних документах
можуть свідчити про недостовірність
заявленої позивачем митної вартості.

Крім того, не враховано, що декларантом
здійснювався імпорт аналогічних
товарів без збільшення їх митної
вартості за основним методом (ЕМД № 558
від 23 вересня 2013 року № 578 від 15 жовтня
2013 року, № 611 від 26 листопада 2013 року). Як
і не враховано висновку Київської
торгово-промислової палати, згідно
якого ринкова вартість імпортованих
позивачем товарів відповідає
задекларованій ним вартості цих
товарів.

Таким чином, правильним є висновок
апеляційного суду, що у відповідача
були в наявності всі документи, які
давали можливість встановити дійсну
митну вартість товару за ціною
договору.

Враховуючи недоведення митницею
наявності підстав для прийняття
рішення про коригування митної
вартості задекларованого позивачем
товару, таке рішення не може вважатись
законним і підлягає скасуванню.

Доводи митниці щодо часткових
недоліків в поданих позивачем
документах не є достатніми для
визнання законними оскаржуваного
рішення.

З огляду на таке, підстави для
скасування постанови апеляційного
суду колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене, та керуючись ст.
ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
відхилити, а постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 29 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: