Справа № 750/7913/14
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/7913/14
Головуючий у 1-й інстанції: Сапон А.В.
Суддя-доповідач: Мамчур Я.С
У Х В А Л А

Іменем України

29 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Мамчура Я.С,

суддів: Шостака О.О., Желтобрюх І.Л.

розглянувши в порядку письмового
провадження відповідно до ст. ст. 41, 197
КАС України апеляційну скаргу позивача
- Управління Пенсійного фонду України
в м. Чернігові на постанову
Деснянського районного суду міста
Чернігова від 12 серпня 2014 року у справі
за позовом Управління Пенсійного
фонду України в м. Чернігові до Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Деснянського
районного суду міста Чернігова з
адміністративним позовом до Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області про оскарження
дій старшого державного виконавця
Курилець В.І. та скасування постанови
про накладення штрафу від 22.07.2014 року у
виконавчому провадженні № 34311739.

Постановою Деснянського районного
суду міста Чернігова від 12 серпня 2014
року у задоволенні позову - відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просять скасувати
незаконну, на їх думку, постанову суду
першої інстанції та постановити нову
про відмову в задоволенні позову.

В своїй апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність та
необґрунтованість оскаржуваного
рішення, порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що оскаржуваною постановою
порушено його права та законні
інтереси, а тому вона підлягає
скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду - без змін.

Згідно з п. 1, ч.1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено судом першої
інстанції, що рішенням Деснянського
районного суду м. Чернігова Управління
зобов'язано перевести ОСОБА_2 на пенсію
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
здійснити перерахунок пенсії виходячи
із 6 мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю в розмірі 50 % мінімальної
пенсії за віком.

На виконання постанови про відновлення
виконавчого провадження, УПФ в м.
Чернігові здійснило лише перерахунок
пенсії та нарахування коштів до пенсії
ОСОБА_2 Фактичні виплати проведені не
були.

Постановою старшого державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області Курильця В.І. від 22.07.2014 р. на
позивача накладено штраф в розмірі 1360,00
грн. за невиконання рішення без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк.

Розглядаючи апеляційну скаргу, колегія
суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 1.5 Інструкції
організації примусового виконання
рішень затвердженої наказом МУЮ 02.04.2012
№512/5, під час здійснення виконавчого
провадження державний виконавець
приймає рішення шляхом винесення
постанов, попереджень, внесення подань,
складання актів та протоколів, надання
доручень, розпоряджень, вимог, подання
запитів, заяв, повідомлень або інших
процесуальних документів у випадках,
передбачених Законом та іншими
нормативно-правовими актами.

Приписами частини 1 статті 5 Закону
України «Про виконавче провадження» та
пунктів 1.7, 1.8 Інструкції організації
примусового виконання рішень
затвердженої наказом МУЮ 02.04.2012 №512/5
передбачено, що вимоги державного
виконавця щодо виконання рішень
обов'язкові для всіх органів, установ,
організацій, посадових осіб, фізичних і
юридичних осіб на території України.

Законом України «Про виконавче
провадження» визначено умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх в
добровільному порядку.

Стаття 75 вказаного Закону передбачає,
що після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження. У
разі невиконання зазначених вимог без
поважних причин, державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону і не пізніше
п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Статтею 89 ЗУ «Про виконавче
провадження» передбачено, що у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Частиною 2 вказаної статті передбачено,
що у разі повторного невиконання
рішення боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Колегія суддів погоджується з
твердженням суду першої інстанції, що
під поважними причинами слід розуміти
лише ті обставини, які об'єктивно є
непереборними, тобто не залежать від
волевиявлення особи, пов'язані з дійсно
істотними обставинами, перешкодами чи
труднощами, що унеможливлюють
виконання у добровільному порядку
рішення суду. Такі обставини мають бути
підтверджені відповідними та
належними доказами.

Разом з тим, доказів невиконання
позивачем виконавчого листа, у зв'язку
з наявністю поважних причин позивачем
не надано, доказів в обґрунтування
поважності причин невиконання не
наведено ні в ході виконавчого
провадження, ні в ході судового
розгляду справи.

Апелянт зазначає, що винятковим
випадком невиконання рішення суду в
добровільному порядку, є відсутність
державного асигнування.

Так, Європейським Судом з прав людини у
справі «Кечко проти України»
зазначено, що органи державної влади не
можуть посилатись на відсутність
коштів як на причину невиконання своїх
зобов'язань.

Відповідно до статті 32 Європейської
Конвенції захист прав і основоположних
свобод, юрисдикція Європейського Суду
з прав людини поширюється на всі
питання тлумачення і застосування
Конвенції та протоколів до неї.

Відповідно до пункту 1 Закону України
«Про ратифікацію Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, першого протоколу та протоколів
№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», Україна
повністю визнає на своїй території
юрисдикцію Європейського Суду з прав
людини в усіх питаннях, що стосуються
тлумачення і застосування Конвенції.

Згідно статті 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського Суду з прав
людини», суди застосовують при
розгляді справ Конвенцію та практику
Суду як джерело права.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що відсутність державного
асигнування не є поважною причиною для
невиконання пенсійним органом рішення
суду, що набрало законної сили.

Реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Аналогічна правова позиція
узгоджується з практикою Вищого
адміністративного суду України,
викладеною в ухвалах від 17 грудня 2013
року у справі № К/9991/4996/12, від 24 жовтня
2013 року у справі № К/9991/6432/12, від 12
грудня 2013 року у справі № К/9991/9003/12.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до переконання, що висновки
суду першої інстанції - є
обґрунтованими, а доводи апеляційної
скарги позивача не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Так, відповідно до ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

На підставі викладеного та приймаючи
до уваги, що суд першої інстанції при
ухваленні оскаржуваної постанови
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, надав
їм належну оцінку, та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, висновки суду
відповідають обставинам справи, а тому
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 41, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача -
Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного
суду міста Чернігова від 12 серпня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий - суддя:
Я.С. Мамчур

Судді:
І.Л.
Желтобрюх

О.О. Шостак

.

Головуючий суддя
Мамчур Я.С

Судді:
Шостак О.О.

Желтобрюх І.Л.