Справа № 875/102/14
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 875/102/14
Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 жовтня 2014 року 19 год. 45
хв. м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді:
Беспалова О. О.

суддів:
Губської О. А., Грибан І. О.

за участю секретаря:
Тур В. В.

позивача ОСОБА_2, представника
відповідача ОСОБА_3, розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Києві адміністративний позов ОСОБА_2 до
Центральної виборчої комісії про
визнання протиправною та скасування
постанови № 1273 від 28 вересня 2014 року,
зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

29 вересня 2014 року позивач звернувся до
Київського апеляційного
адміністративного суду з позовом до
Центральної виборчої комісії, в якому
просив, з урахуванням уточнення
позовних вимог, визнати протиправною
та скасувати постанову Центральної
виборчої комісії № 1273 від 28.09.2014 року
«Про відмову в реєстрації кандидатів у
народні депутати України ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10» в частині відмови в
реєстрації кандидата у народні
депутати України ОСОБА_2 в
одномандатному виборчому окрузі № 11 на
позачергових виборах народних
депутатів України 26 жовтня 2014 року;
зобов'язати Центральну виборчу комісію
повторно розглянути виправлені та
подані ОСОБА_2 від 23 вересня 2014 року
документи (автобіографія та фотокартки
4х6) для реєстрації кандидатом у народні
депутати України у одномандатному
виборчому окрузі № 11 на позачергових
виборах народних депутатів України 26
жовтня 2014 року.

Підставою для відмови у реєстрації
кандидатом у народні депутати України
в оскаржуваній постанові відповідач
зазначив невідповідність вимогам п. 2
ст. 55 Закону України „Про вибори
народних депутатів України" від 17.11.2011
р. № 4061-VI (далі - Закон № 4061)
автобіографії позивача.

Так в автобіографії відсутні відомості
щодо громадянства, часу проживання на
території України, громадської роботи
(у тому числі на виборних посадах),
партійності, адреси місця проживання,
контактного номеру телефону.

Крім того, на порушення п. 5 ст. 55 Закону
№ 4061 позивач не подав до Центральної
виборчої комісії 4 фотокартки розміром
4х6 сантиметрів, натомість, подав
фотокартки розміром 3х4 сантиметри.

З огляду на такі недоліки, відповідачем
зроблено висновок, що поданий
позивачем документ не є автобіографією
в розумінні пунктів 1, 2 ст. 55 Закону №
4061.

Не погоджуючись з вказаною постановою,
позивач звернувся до суду в порядку
адміністративного судочинства.

В позовній заяві ОСОБА_2 зазначив, що
факт подачі всіх необхідних
документів, передбачених Законом № 4061,
підтверджується довідкою про
прийняття переліку документів від
23.09.2014 р. за підписом уповноваженої
особи відповідача.

У вказаному переліку міститься
інформація про прийняття від позивача
автобіографії кандидата в депутати на
паперовому носії та в електронному
вигляді та 4 фотографії розміром 4х6 см.
на паперовому носії та в електронному
вигляді (а. с. 5).

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав з підстав, викладених
в позовній заяві.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення адміністративного
позову, посилаючись на його
необґрунтованість, недоведеність та
безпідставність.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме з довідки про прийняття
документів, що містить підпис
головного консультанта Центральної
виборчої комісії ОСОБА_11, позивач 23.09.2014
р. об 11 год. 22 хв. звернувся особисто (з
пред'явленням паспорта громадянина
України) до Центральної виборчої
комісії з заявою про самовисування
кандидатом у народні депутати України
(1 арк.). До заяви позивачем додано
автобіографію кандидата в депутати: на
паперовому носії (1 арк.), в електронному
вигляді; документ про внесення
грошової застави - квитанція (1 арк.); 4
фотографії кандидата в депутати
розміром 4х6: на паперовому носії (4
фото), в електронному вигляді;
ксерокопії 1, 2 сторінок паспорта
громадянина України кандидата в
депутати (1 арк.); передвиборна програма
кандидата у депутати: на паперовому
носії (2 арк.), в електронному вигляді,
інші документи: фото 9х13 (1 арк.) та 1 диск.

Колегією суддів досліджено копії
автобіографії позивача та фотокартки,
долучені ним до поданої заяви.

Розглядаючи справу в межах заявлених
позивачем вимог, заслухавши пояснення
сторін, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, суд приходить до
наступного висновку.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи, зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 2 ст. 76 Конституції України
народним депутатом України може бути
обрано громадянина України, який на
день виборів досяг двадцяти одного
року, має право голосу і проживає в
Україні протягом останніх п'яти років.

Відповідно ч. 1 ст. 55 Закону № 4061
Центральна виборча комісія реєструє
кандидата у депутати у відповідному
окрузі за умови отримання нею
визначених документів.

У відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 9 Закону №
4061 депутатом може бути обраний
громадянин України, який на день
виборів досяг двадцяти одного року, має
право голосу і проживає в Україні
протягом останніх п'яти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону № 4061
Центральна виборча комісія відмовляє в
реєстрації кандидата (кандидатів) у
депутати в разі:

1) порушення вимог частин четвертої,
п'ятої статті 52 цього Закону;

2) відсутності документів, зазначених у
частині першій статті 54 чи частинах
першій або другій статті 55 цього
Закону;

3) припинення громадянства України
кандидата у депутати;

4) вибуття особи, висунутої кандидатом у
депутати, за межі України для
проживання чи з метою отримання
політичного притулку;

5) визнання особи, висунутої кандидатом
у депутати, недієздатною;

6) набрання щодо особи, висунутої
кандидатом у депутати, законної сили
обвинувальним вироком суду за вчинення
умисного злочину;

7) виявлення обставин, які позбавляють
особу, висунуту кандидатом у депутати,
права бути обраною депутатом
відповідно до статті 9 цього Закону.

Колегія суддів при прийнятті рішення
керується імперативністю вказаної
норми з огляду на вичерпність
зазначеного переліку в якості підстави
для відмови в реєстрації кандидатом у
народні депутати України та
необхідністю дотримання принципу
верховенства права, закріпленого ст. 8
КАС України.

Так визначальним для вирішення даної
справи є встановлення колегією суддів
ступеню недоліків у документах,
поданих позивачем до Центральної
виборчої комісії, з огляду на те, що
відповідач вважає їх суттєвими
настільки, що вказані документи з точки
зору їх інформативності не можуть
вважатися поданими взагалі, натомість,
позивач вважає такі недоліки
формальними і, як наслідок, такими, що
не можуть негативно вплинути на його
право бути обраним.

З цього приводу колегія суддів
зазначає, що п. 2 ч. 2 ст. 55 Закону № 4061
передбачає обов'язкові відомості, що
повинні бути зазначені в
автобіографії: прізвище, власне ім'я
(всі власні імена) та по батькові (за
наявності), число, місяць, рік і місце
народження, громадянство із
зазначенням часу проживання на
території України, відомості про
освіту, трудову діяльність, посаду
(заняття), місце роботи, громадську
роботу (у тому числі на виборних
посадах), партійність, склад сім'ї,
адресу місця проживання, контактний
номер телефону, відомості про
наявність чи відсутність судимості.

Вказана норма носить ознаки
імперативності.

В той же час, п. 2 ч. 2 ст. 55 Закону № 4061
кореспондується з ч. 3 ст. 60 Закону № 4061,
відповідно до якої помилки і
неточності, виявлені в поданих
кандидатами на реєстрацію документах,
підлягають виправленню і не є
підставою для відмови в реєстрації
кандидата в депутати.

В такому випадку колегія суддів
звертає увагу на те, що за своєю суттю
автобіографія - це документ, у якому
особа, що скла дає його, подає опис
свого життя та діяльності в хро
нологічній послідовності.

Автобіографія складається у довільній
формі, проте, у зв'язку зі специфікою
мети її написання може мати
направленість на висвітлення тих чи
інших конкретних обставин.

Обов'язковість висвітлення певних
подій свого життя в автобіографії
зазвичай пов'язана з розкриттям
особистих якостей автора, що можуть
сприяти або суперечити меті її
написання.

Так у відповідності до ч. 8 ст. 59 Закону
№ 4061 перелік кандидатів у депутати,
зареєстрованих в одномандатному
окрузі, із зазначенням прізвища,
власного імені (всіх власних імен), по
батькові (за наявності), числа, місяця,
року і місця народження, громадянства
із зазначенням часу проживання на
території України, відомостей про
освіту, посаду (заняття), місце роботи,
партійність, місця проживання,
відомостей про наявність чи
відсутність судимості, суб'єкта
висування у семиденний строк після
закінчення реєстрації кандидатів у
депутати в одномандатному окрузі
оприлюднюється Центральною виборчою
комісією в газетах "Голос України",
"Урядовий кур'єр" та на офіційному
веб-сайті Центральної виборчої
комісії.

Статтею 63 Закону № 4061 закріплено
забезпечення можливості доступу
виборця до різнобічної, об'єктивної та
неупередженої інформації, потрібної
для здійснення усвідомленого,
поінформованого, вільного вибору.

Приховування чи неусвідомлене
незазначення позивачем повного
переліку обов'язкових відомостей може
мати вплив на усвідомленість та
поінформованість такого вибору
виборцем, що на думку колегії суддів є
неприпустимим.

Європейським Судом з прав людини була
висловлена позиція з даного приводу у
справі «Краснов та Скуратов проти
Російської Федерації» (Страсбург, 19
липня 2007 року), розглядаючи яку Суд
дійшов наступного висновку.

«Істинність інформації, що вимагається
про кандидата дозволяла виборцям
зробити обдуманий вибір на підставі
повної та точної інформації,
зазначеній в виборчому бюлетені. Ці
вимоги були пропорційні обмеженням
права брати участь у виборах в якості
кандидата та були необхідні в
демократичному суспільстві для
забезпечення вільного волевиявлення
виборців. Законність виборів
підсилюється санкціями за порушення
закону про вибори, такими як відмова в
реєстрації кандидата чи скасування
реєстрації. У випадку з заявниками
даної скарги їх дискваліфікація не
порушила їх право брати участь у
виборах в якості кандидатів, оскільки є
результатом невиконання самими
заявниками вимог законодавства про
вибори…».

«Європейський Суд вважає, що вимога
надавати інформацію про роботу
кандидата та його членство в
політичній партії слугує для того, щоб
надати можливість виборцям зробити
аргументований вибір з врахуванням
професійного та політичного минулого
кандидата на виборчу посаду. Також
безспірним є законність прохання
кандидатів на виборчу посаду, щоб
надана ними інформація максимально
відповідала дійсності, щоб виборці не
вводились в оману неправдивими
заявами. Таким чином, Європейський Суд
приходить до висновку, що висунута
кандидату в члени державного
законодавчого органу вимога надати
відповідну дійсності інформацію про
свою зайнятість і партійну
приналежність є законною ціллю за
змістом ст. 3 Протокола № 1 до
Конвенції».

Так положення ч.3 ст. 60 Закону № 4061 не
дозволяє відмовляти у реєстрації
кандидатом за умови наявності помилок
або неточностей у поданій інформації.

Натомість, колегія суддів вважає, що за
умови відсутності такої інформації
взагалі зміни до такої інформації або
виправлення внесені бути не можуть.

Зважаючи на те, що особа має подавати в
автобіографії опис свого життя та
діяльності в хро нологічній
послідовності, дописування певної
інформації шляхом уточнення є
неможливим з огляду на порушення
принципу хронологічності викладу.

Таким чином, колегія суддів зважає на
ту обставину, що у випадку бажання
кандидата привести свою автобіографію
у відповідність до вимог Закону № 4061
таке бажання може бути реалізоване
виключно написанням нової
автобіографії.

З огляду на даний висновок, колегія
суддів вважає, що у випадку
невідповідності автобіографії
встановленим вимогам, приведення її у
відповідність може бути здійснене
шляхом заміни попередньої
автобіографії на нову, при цьому
попередня заява буде вважатися
неподаною з огляду на відсутність на
законодавчому рівні процедури
здійснення такої заміни.

Таким чином, висновок відповідача про
наявність підстав вважати
автобіографію, що не містить
обов'язкових вимог, неподаною, на думку
колегії суддів в розрізі ст. 63 Закону №
4061 є справедливим.

На противагу даного твердження позивач
пов'язує факт подачі автобіографії з
існуванням довідки про прийняття заяви
на реєстрацію.

Натомість, колегія суддів зауважує, що
у відповідності до ч.5 ст. 55 Закону № 4061
Центральна виборча комісія не приймає
документи, зазначені у частинах першій
та другій цієї статті, якщо вони подані
з порушенням строків, передбачених
частиною другою статті 59 цього Закону.

Інші підстави відмови у прийнятті
документів Законом № 4061 для позивача
не передбачені.

Як свідчать положення ст. 60 Закону № 4061
перевірка відповідності поданих
документів вимогам законодавства
здійснюється на стадії засідання
Комісії при прийнятті рішення про
реєстрацію/відмову у реєстрації
кандидата у депутати.

З огляду на це, на виконання п. 3 ч. 3 ст. 2
КАС України, у відповідності до якого у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії),
колегія суддів допускає можливість
відмови у реєстрації позивача у зв'язку
з неподанням документів, передбачених
Законом № 4061, з огляду на їх
неіснування у вигляді, що
відповідатиме меті складання такого
документу.

Колегія суддів вважає, що не зазначення
в автобіографії таких обов'язкових
реквізитів, як громадянство із
зазначенням часу проживання на
території України, посаду (заняття),
місце роботи, громадську роботу (у тому
числі на виборних посадах), партійність
не може вважатись помилкою чи
неточністю в розумінні частини третьої
ст. 60 Закону № 4061, оскільки ці вимоги
прямо передбачені законом і обов'язок
їх внесення до біографії покладено на
особу, яка подає документи щодо
реєстрації кандидатом у депутати.

Дотримуючись принципу верховенства
права, визначеного ст. 8 КАС України,
відповідно до якого людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість держави, колегія суддів
приходить до висновку, що ухилення чи
несвідоме приховування інформації, яка
має вплив на волевиявлення виборця, є
неприпустимим в правовій державі.

У відповідності до ч. 3 ст. 3 Закону № 4061
усі кандидати у народні депутати
України мають рівні права і можливості
брати участь у виборчому процесі.

Колегія суддів не має права ставити
імперативність даної норми під сумнів
шляхом скасування оскаржуваної
постанови і визнання тим самим
привілейованого становища позивача в
порівнянні з іншими кандидатами, які
незалежно від їх бажання зобов'язані
висвітлювати біографічні відомості в
порядку п. 2 ч. 2 ст. 55 Закону № 4061.

У відповідності до ст. 8 Конституції в
Україні визнається і діє принцип
верховенства права.

Цей принцип є непорушним і оскаржуване
рішення йому не суперечить в розрізі
забезпечення рівності кандидатів у
депутати між собою, донесення до
виборця інформації, що може вплинути на
його вибір, закріплення на
законодавчому рівні обов'язкових вимог
до написання автобіографії.

Таким чином, надавши оцінку
встановленим у справі обставинам та
доказам, відповідно до вимог ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод щодо
справедливого судового розгляду,
врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно
до якої суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини, колегія суддів дійшла
висновку про відсутність правових
підстав для скасування оскаржуваного
рішення, а тому вважає за необхідне
відмовити у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі.

Також, позивачем при подачі
адміністративного позову не було
сплачено судовий збір. З огляду на
швидкоплинність виборчого процесу
колегія суддів відтермінувала
вирішення питання про стягнення
судового збору до розгляду справи по
суті та винесення рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

З огляду на це, судові витрати за
подання адміністративного позову
підлягають стягненню з позивача у
розмірі, визначеному Законом України
«Про судовий збір».

Керуючись статтями 17, 160, 161, 162, 163, 172, 177
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Центральної
виборчої комісії про визнання
протиправною та скасування постанови
№ 1273 від 28 вересня 2014 року, зобов'язання
вчинити дій залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса проживання:
21037, АДРЕСА_1) на користь Державного
бюджету України судовий збір за подачу
адміністративного позову у розмірі 73
грн. 08 коп. (сімдесят три гривні 08 коп.).

Постанова може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
у дводенний строк з дня її
проголошення.

Головуючий суддя

О. О. Беспалов

Суддя

І. О. Грибан

Суддя

О. А. Губська

Головуючий суддя
Беспалов О.О.

Судді:
Грибан І.О.

Губська О.А.