Справа № 820/11346/14
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харківський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді Біленського О.О.
при секретарі судового засідання
представника позивача - Філатов П.А.,
представника відповідача Харківської
митниці Міндоходів - Дьоміна О.В.,
представника відповідача Головного
Управління державної казначейської
служби України у Харківській області -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фармкур'єр" до
Харківської митниці Міндоходів та
Головного Управління державної
казначейської служби України у
Харківській області про скасування
рішень та стягнення суми, -
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фармкур'єр" та
Товариство з обмеженою
відповідальністю "АЛЬФАТРЕЙД 20 10"
звернулись до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Харківської митниці Міндоходів та
Головного Управління державної
казначейської служби України у
Харківській області про скасування
рішень та стягнення суми.
Ухвалою Харківського окружного
адміністративного суду від 23.07.2014 року
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фармкур'єр" та
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АЛЬФАТРЕЙД 20 10" до
Харківської митниці Міндоходів та
Головного Управління державної
казначейської служби України у
Харківській області про скасування
рішень та стягнення суми було
роз'єднано. Адміністративній справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фармкур'єр" до
Харківської митниці Міндоходів та
Головного Управління державної
казначейської служби України у
Харківській області про скасування
рішень Харківської митниці Міндоходів
про коригування митної вартості
товарів №807000003/2013/002406/2 від 09.12.2013 року,
№807000003/2014/000458/2 від 04.04.2014 року,
№807000003/2014/000540/2 від 15.04.2014 року та
стягнення з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
Харків, вул. Космічна, 21, оф.527,
ідентифікаційний код 37659459) суму
переплати з ввізним митом у сумі 310,94
грн., суму переплати за податком на
додану вартість у сумі 6280,89 грн. було
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що Харківської митницею
Міндоходів були прийняті рішення про
коригування митної вартості товарів
№807000003/2013/002406/2 від 09.12.2013 року,
№807000003/2014/000458/2 від 04.04.2014 року,
№807000003/2014/000540/2 від 15.04.2014 року, які
підлягають скасуванню через надання
позивачем всіх документів,
підтверджуючих митну вартість
Представник позивача в судове
засідання прибув, надав аналогічні
викладеним у позовній заяві пояснення,
позовні вимоги підтримав та просив суд
задовольнити в повному обсязі.
Представник Харківської митниці
Міндоходів у судовому засіданні проти
задоволення позову заперечував та
просив відмовити. У письмових
запереченнях представник відповідача
зазначив, що для здійснення митного
контролю та митного оформлення
представником ТОВ «СЕПТІМА НІА» до
митного поста «Харків - Центральний»
Харківської митниці Міндоходів було
подано електронні митні декларації
(далі - ЕМД) на товар «Тканина
полотняного переплетіння з
комплексних синтетичних
поліпропіленових стрічок. Стрічки, що
утворюють тканину, пласкі, шириною 1-2мм.
Склад тканини: поліпропілен-95%, барвник
та домішки-5%, завширшки більш ніж 3м:
тканина поліпропіленова для
садівництва PR625/327 чорна/клітинка 2xUV,
складена - 500 мп (завширшки 327см +/-2%);
тканина поліпропіленова для
садівництва PR586/420 чорна/смужка 2xUV - 500мп
(завширшки 420см +/-2%); тканина
поліпропіленова для садівництва PR625/327
біла/смужка 2xUV-500мп (завширшки 327см +/-2%).
Торговельна марка: MARMA. Виробник: LENKO S.A.,
Grupa MARMA. Країна виробництва: PL.». Даний
товар надійшов на адресу ТОВ
зовнішньоекономічною угодою № 019/2013
від 04.09.2013, укладеною з контрагентом MARMA
POLSKIE FOLIE Sp.z o.o., Польща.
Під час контролю правильності
визначення митної вартості особами
митниці встановлено, що заявлена
позивачем митна вартість товару 3,81 дол.
США/кг, менша ніж за інформацією по
фактам митних оформлень іншими
митницями України. Мінімальний рівень
на аналогічні товари, час оформлення
яких максимально наближений, складав
13,57 дол. США/кг, тобто під час перевірки
наданих документів у митного органу
виникли сумніви щодо повноти заявлених
декларантом всіх складових митної
Митним органом були здійснені
процедури консультацій з декларантом
та запропоновано у відповідності до
вимог п.5 ст.55, п.4 ст.57 Митного кодексу
України надати додаткові документи для
підтвердження заявленої вартості.
Декларантом до ВКПВМВТ було надано
додаткові документи: прайс-лист,
платіжне доручення про передплату,
інформацію про відсутність
взаємозалежності між покупцем та
продавцем та звіт про оцінку майна,
виходячи з розрахунку якого митна
вартість оцінюваного товару визначена
на рівні 5,00 дол.США/кг.
В зв'язку з тим, що заявлений
декларантом рівень митної вартості
значно менший рівня на подібні
(аналогічні) товари, що оформлювалися
іншими митницями по Україні в
максимально наближений час, та
декларантом не було надано вичерпний
пакет документів для підтвердження
заявленої митної вартості, митним
органом було прийняте рішення про
неможливість визначення митної
вартості за першим методом (за ціною
угоди) та коригування митної вартості
товару згідно звіту про оцінку майна
від 09.12.2013 № 09/12/2013/03 за другорядним
(резервним) методом, відповідно до
статті 64 МКУ, та відповідно до розділу 5
Методичних рекомендацій щодо роботи
посадових осіб митних органів з
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
при здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, затверджених наказом
Державної митної служби України від
13.07.12 № 362.
Представник другого відповідача -
Головного Управління державної
казначейської служби України у
Харківській області, в судове
засідання не прибув, пояснень щодо
позову суду не надав, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
своєчасно та належним чином. Суд вважає
за можливе вирішення справи за
відсутності зазначеного відповідача
на підставі наявних у ній доказів у
відповідності до положень ст.128 КАС
Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, долучені
до матеріалів справи, встановив
Відповідно до наявного в матеріалах
справи витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців вбачається, що ТОВ
"Фармкур'єр" зареєстровано в якості
юридичної особи Виконавчим комітетом
Харківської міської ради 27.05.2011 року.
З матеріалів справи вбачається, що між
ТОВ "Фармкур'єр" та MARMA POLSKIE FOLIE Sp.z o.o.,
Польща було укладено
зовнішньоекономічну угоду №019/2013 від
В межах виконання вказаної угоди для
здійснення митного контролю та митного
оформлення представником ТОВ «СЕПТІМА
НІА» до митного поста «Харків -
Центральний» Харківської митниці
Міндоходів було подано електронні
митні декларації (далі - ЕМД) на товар
«Тканина полотняного переплетіння з
комплексних синтетичних
поліпропіленових стрічок. Стрічки, що
утворюють тканину, пласкі, шириною 1-2мм.
Склад тканини: поліпропілен-95%, барвник
та домішки-5%, завширшки більш ніж 3м:
тканина поліпропіленова для
садівництва PR625/327 чорна/клітинка 2xUV,
складена - 500 мп (завширшки 327см +/-2%);
тканина поліпропіленова для
садівництва PR586/420 чорна/смужка 2xUV - 500мп
(завширшки 420см +/-2%); тканина
поліпропіленова для садівництва PR625/327
біла/смужка 2xUV-500мп (завширшки 327см +/-2%).
Торговельна марка: MARMA. Виробник: LENKO S.A.,
Grupa MARMA. Країна виробництва: PL.»
З пояснень представника відповідача та
наявних матеріалів справи вбачається,
що при здійсненні контролю поданих до
митного оформлення документів
посадовими особами Харківської
митниці Міндоходів були виявлені
- заявлена позивачем митна вартість
товару по МД, значно нижча за рівень
подібний/аналогічний товар, оформлений
митницями по Україні, у найближчий до
митного оформлення час, оформлений за
ціною угоди. Вказане порівняння
здійснено на виконання п. 2.5 розділу 2
Методичних рекомендацій щодо роботи
посадових осіб митних органів з
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
при здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, затверджені наказом
Держмитслужби України від 13.07.12 № 362
(далі - Методичні рекомендації),
відповідно до якого робота посадових
осіб з аналізу, виявлення та оцінки
ризиків здійснюється шляхом
порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з рівнем митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, митне оформлення
- ненаданням декларантом вичерпного
пакету документів для підтвердження
заявленої митної вартості.
Відповідно до положень ст.54 Митного
кодексу України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів митний орган
визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право:
- упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості;
- у випадках, встановлених цим
Кодексом, письмово запитувати від
декларанта або уповноваженої ним
особи встановлені статтею 53 цього
Кодексу додаткові документи та
відомості, якщо це необхідно для
прийняття рішення про визнання
заявленої митної вартості;
- у випадках, встановлених цим
Кодексом, здійснювати коригування
заявленої митної вартості товарів та
Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраною
декларантом або уповноваженою ним
особо. Методу визначення митної
вартості умовам, наведеним у главі 9
4) надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
Отже, у митного органу виникли
обґрунтовані сумніви, щодо повноти
заявлення декларантом всіх складових
З огляду на вищевикладені обставини, з
урахуванням аналізу інформації, що
міститься у поданих до митного
оформлення документах, перевірки
цінової інформації з ЄАІС ДМСУ на
товари, які ввозились на митну
територію України, на підставі частини
третьої статті 53 Митного кодексу
України митним органом було розпочато
проведення процедури консультації та
запропоновано декларанту надати
додаткові документи для підтвердження
заявленої митної вартості товарів.
Дані пропозиції направлені декларанту
в електронному вигляді.
За приписами частини п'ятої та шостої
статті 55 Митного кодексу України
декларант може провести консультації з
митним органом з метою обґрунтованого
вибору методу визначення митної
вартості на підставі інформації, яка
наявна в митному органі. На вимогу
декларанта консультації проводяться у
Декларанту в електронному
повідомленні було запропоновано
надати на виконання вимог статті 54 МКУ
та відповідно до вимог статті 53 МКУ в
зв'язку з тим, що документи, зазначені у
частині другій статті 53 МКУ, містять
розбіжності (значно зменшилась
вартість товару), не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:
- виписку з бухгалтерської
- ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
- каталоги, специфікації, загальні
прейскуранти (прайс-листи) виробника
- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.
Також, декларанту було доведено що
декларант або уповноважена ним особа
за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
З огляду на вищевикладені норми
Митного кодексу України, дії митного
органу щодо витребування додаткових
документів для встановлення митної
вартості товару відповідають вимогам
діючого законодавства та є
Відповідно до пункту 3 статті 53 Митного
кодексу України декларант зобов'язаний
подати додаткові документи, визначені
у статті 53 Кодексу, протягом 10
календарних днів після ознайомлення із
записом митного органу про їх подання.
Декларантом до ВКПВМВТ було надано
додаткові документи: прайс-лист,
платіжне доручення про передплату,
інформацію про відсутність
взаємозалежності між покупцем та
продавцем та звіт про оцінку майна,
виходячи з розрахунку якого митна
вартість оцінюваного товару визначена
на рівні 5,00 дол. США/кг.
В зв'язку з тим, що заявлений
декларантом рівень митної вартості
значно менший рівня на подібні
(аналогічні) товари, що оформлювалися
іншими митницями по Україні в
максимально наближений час, та
декларантом не було надано вичерпний
пакет документів для підтвердження
заявленої митної вартості, митним
органом було прийняте рішення про
неможливість визначення митної
вартості за першим методом (за ціною
угоди) та коригування митної вартості
товару згідно наданого декларантом
звіту про оцінку майна від 09.12.2013 року
№09/12/2013/03.
Оскільки, декларантом безпідставно не
були надані на вимогу митного органу
всі необхідні додаткові документи, які
підтверджують заявлену у деклараціях
митну вартість товару, митним органом
були прийняті Рішення про коригування
митної вартості товарів №807000003/2013/002406/2
від 09.12.2013 року, №807000003/2014/000458/2 від 04.04.2014
року, №807000003/2014/000540/2 від 15.04.2014 року за
другорядним (резервним) методом,
відповідно до статті 64 МКУ, та
відповідно до розділу 5 Методичних
рекомендацій щодо роботи посадових
осіб митних органів з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків при
здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, затверджених наказом
Державної митної служби України від
13.07.12 № 362, при цьому митним органом було
використано 6 метод визначення митної
Суд зауважує, що Харківською митницею
Міндоходів, при прийнятті вказаних
рішень про коригування митної вартості
було взято за основу наявну в митниці
цінову інформацію, надану
безпосередньо позивачем, а саме звіт
про оцінку майна від 09.12.2013 року
№09/12/2013/03, підготовлений регіональним
торгівельно - виробничим підприємством
«Гранід» у формі ТОВ, згідно якого
визначено вартість товару на рівні 5,00
Водночас, суд зазначає, що
законодавчими нормами не передбачено
інших способів узгодження митної
вартості товару митним органом із
декларантом, ніж витребування
додаткових документів або надання часу
для підтвердження заявленої митної
Таким чином, в зв'язку з ненаданням
декларантом вичерпного пакету
документів, підтверджуючого заявлену
митну вартість товару, відсутність у
митного органу інших даних про
вартість товару, крім наданого
позивачем звіту про оцінку майна від
09.12.2013 року №09/12/2013/03, а також не надання
декларантом іншої інформації, митним
органом було скориговано митну
вартість заявлену декларантом
відповідно до статті 64 Митного кодексу
України за резервним 6-м методом.
З огляду на викладене, митним органом
обґрунтовано відмовлено у митному
Щодо застосування відповідачем
резервного методу визначення митної
вартості товару суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 55
Митного кодексу України рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
Згідно частини 2 статті 57 Митного
кодексу України основним методом
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, є перший метод - за ціною
договору (вартість операції).
При цьому, частиною 3 зазначеної статті
Митного кодексу України визначено, що
кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності. В даному
випадку дана процедура проведена з
декларантом, що підтверджується
наявними матеріалами справи та не
заперечувалось сторонами під час
розгляду справи.
У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу
(ч.8 ст. 57 Митного кодексу України).
Частиною 1 статті 64 Митного кодексу
України визначено, що у разі якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом послідовного
використання методів, зазначених у
статтях 58-63 цього Кодексу, митна
вартість оцінюваних товарів
визначається з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (GATT).
Митна вартість імпортних товарів не
визначається згідно із положеннями
цієї статті на підставі:
1) ціни товарів українського походження
на внутрішньому ринку України;
2) системи, яка передбачає прийняття для
митних цілей вищої з двох
альтернативних вартостей;
3) ціни товарів на внутрішньому ринку
4) вартості виробництва, іншої, ніж
обчислена вартість, визначена для
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів відповідно до положень статті
5) ціни товарів, що поставляються з
країни-експортера до третіх країн;
6) мінімальної митної вартості;
7) довільної чи фіктивної вартості.
Судом встановлено, що враховуючи
вищевикладене Харківською митницею
Міндоходів були правомірно прийняті
Рішення про коригування митної
вартості товарів №807000003/2013/002406/2 від
09.12.2013 року, №807000003/2014/000458/2 від 04.04.2014
року, №807000003/2014/000540/2 від 15.04.2014 року за 6
методом.

Стосовно неможливості прийняття
методу оцінки за ціною угоди, суд
зазначає наступне.

З пояснень представника відповідача та
наявних матеріалів справи вбачається,
що попередні методи не були
застосовані з таких причин:

1) 1-й метод - невідповідність обраного
декларантом методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 Митною кодексу України, в
зв'язку з тим, що використані
декларантом відомості не підтверджені
в повній мірі документально, а також в
зв'язку з ненаданням декларантом
додаткових документів, передбачених
частиною 3 статті 53 Митного кодексу
України;

2) 2-й метод - не застосовано в зв'язку з
відсутністю інформації щодо вартості
операції з ідентичними товарами, що
продаються на експорт в Україну з тієї
ж країни і час експорту яких збігається
з часом експорту оцінюваних товарів
або є максимально наближеним до нього;

3) 3-й метод - відсутня інформація щодо
вартості операції з подібними
(аналогічними) товарами, які продано на
експорт в Україну і час експорту яких
збігається з часом експорту оцінюваних
товарів або є максимально наближеним
до нього, та які оформлені за ціною
угоди. У митниці відсутня така
інформація, а декларантом не
надавалась така інформація;

4) 4-й метод - через відсутність даних та
документів, які мали вплив на процес
формування ціни товару (не надана
(відсутня) інформація):

- щодо ідентичних чи подібних товарів,
які продаються на митній території
України у незмінному стані;

- відсутні дані щодо витрат на виплату
комісійних винагород, звичайних
надбавок на прибуток та загальних
витрат у зв'язку з продажем на митній
території України;

- відсутні дані щодо витрат понесених в
Україні на навантаження, вивантаження,
транспортування, страхування;

5) 5-й метод - із за відсутності даних та
документів, які мали вплив на процес
формування ціни товару:

- на матеріал та витрат, понесених
виробником в зв'язку з виробництвом
товарів;

- витрат на завантаження, вивантаження,
страхування, транспортування до місця
перетинання митного кордону України;

- прибутку, що одержує експортер у
результаті поставки в Україну тощо.

З огляду на викладене, митним органом
було правомірно застосовано резервний
метод визначення митної вартості
товару, виходячи з наявних документів.
Рішення про коригування митної
вартості товарів №807000003/2013/002406/2 від
09.12.2013 року, №807000003/2014/000458/2 від 04.04.2014
року, №807000003/2014/000540/2 від 15.04.2014 року
прийняті за другорядним (резервним)
методом, відповідно до статті 64 Митного
кодексу України, та відповідно до
розділу 5 Методичних рекомендацій щодо
роботи посадових осіб митних органів з
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
при здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, затверджених наказом
Державної митної служби України від
13.07.2012 року №362. При прийнятті митним
органом вказаних рішень про
коригування митної вартості товару
було правомірно розраховано рівень
вартості товару згідно наданого
декларантом звіту про оцінку майна від
09.12.2013 року №09/12/2013/03, підготовленого
регіональним торгівельно - виробничим
підприємством «Гранід» у формі ТОВ.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що підстави для задоволення позовних
вимог в частині скасування рішень
Харківської митниці Міндоходів про
коригування митної вартості товарів
№807000003/2013/002406/2 від 09.12.2013 року,
№807000003/2014/000458/2 від 04.04.2014 року,
№807000003/2014/000540/2 від 15.04.2014 року -
відсутні.

Відносно позовних вимог про стягнення
з Державного бюджету України на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фармкур'єр" суми
переплати за ввізним митом у сумі 310,94
грн. та суми переплати за податком на
додану вартість у сумі 6280,89 грн., суд
зазначає наступне.

Відповідно до Порядку повернення
платникам податків коштів, що
обліковуються на відповідних рахунках
митного органу як передоплата, і митних
та інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
затвердженого наказом Державної
митної служби України від 20 липня 2007
року №618, для повернення з Державного
бюджету України митних та інших
платежів, помилково та/а надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, платником податків до
загального відділу митного органу,
яким здійснювало оформлення митної
декларації, подасться заява довільної
форми, яка підписується керівником
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою та відповідний перелік
документів.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го
дня, наступного за днем зарахування
коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному
відділі, після розгляду керівником
(заступником керівника) митного органу
разом з пакетом документів передасться
до Відділу для перевірки
обґрунтованості повернення заявлених
сум.

Відділ перевіряє факт перерахування
митних та інших платежів з
відповідного рахунку до Державного
бюджету України та наявність
переплати.

Для підготовки висновку про повернення
з Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи (далі - Висновок про повернення),
керівництвом Відділу за потреби
ініціюється проведення перевірки в
митному органі щодо правильності
митного оформлення із залученням
відповідних підрозділів митного
органу.

З матеріалів справи та пояснень
представника позивача вбачається, що
заявлена до стягнення сума не є
помилково або надмірно сплаченою,
позивачем не надано доказів щодо
включення або не включення вказаної
суми до податкового кредиту, позивач не
звертався до органу доходів і зборів із
заявою про повернення коштів.

Відповідно до висновків Верховного
Суду України (постанова від 17.12.2013 по
справі №21-439а13), зазначено, що суд не
вправі підміняти митний орган,
стягуючи з державного бюджету надмірно
сплачену суму ПДВ, фактично визначаючи
при цьому інший метод обчислення
митної вартості.

Згідно з правовою позицією Верховного
Суду України, викладеної у постанові
від 15 квітня 2014 року по справі №21-21а14 на
підставі системного аналізу положень
Митного кодексу України; Порядку
повернення платникам податків коштів,
що обліковуються на відповідних
рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, затвердженого наказом
Державної митної служби України від 20
липня 2007 року № 618 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 25 вересня
2007 року за № 1097/14364); Порядку взаємодії
митних органів з органами Державного
казначейства України в процесі
повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справляння яких
покладається на митні органи,
затвердженого наказом Державної
митної служби України. Державного
казначейства України від 20 липня 2007
року № 611/147 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 25 вересня
2007 року за № 1095/14362), у разі якщо після
сплати декларантом податків і зборів
(обов'язкових платежів) згідно з митною
вартістю товарів, визначеною митним
органом, буде прийнято рішення про
застосування митної вартості,
заявленої декларантом, сума надміру
сплачених податків і зборів
(обов'язкових платежів) повертається
декларанту у порядку, передбаченому
Порядком повернення та Порядком
взаємодії, на підставі його заяви та у
місячний термін з дня прийняття
висновку митного органу, що здійснював
оформлення митної декларації, про
повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справлянням яких
покладається на митні органи.

Положеннями ч.1 ст.244 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що рішення Верховного
Суду України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

Таким чином, з огляду на правомірність
винесення Харківською митницею
Міндоходів оскаржуваних рішень про
визначення митної вартості товарів,
недотримання позивачем законодавчо
встановленого порядку повернення
надмірно сплачених митних платежів, у
разі їх наявності, та правову позицію
Верховного Суду України з вказаного
питання, суд приходить до висновку, що
позов в цій частині задоволенню також
не підлягає.

Згідно із ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
покладається на суб'єкта владних
повноважень, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, Харківською митницею
Міндоходів у даній справі доведено
факт неможливості застосування
визначення митної вартості товару за
ціною договору (перший метод), та
доведено правомірність і
обґрунтованість застосування
резервного методу визначення митної
вартості товару.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

За наведених обставин та правових норм,
суд вважає дії Харківської митниці
Міндоходів правомірними та такими, що
відповідають вимогам діючого
законодавства, вчинені на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Таким чином дії відповідача є
правомірними, вимоги позивача є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ч.3 ст.4 Закону
України "Про судовий збір", під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Отже, суд вважає за необхідне стягнути
з ТОВ "Фармкур'єр" судовий збір у
розмірі 1461,00 грн. на користь Державного
бюджету України.

Керуючись ст.ст. 17, 50, 160-163, 167, 185, 186, 256
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю "ФАРМКУР'ЄР" до
Харківської митниці Міндоходів та
Головного Управління державної
казначейської служби України у
Харківській області про скасування
рішень та стягнення суми - відмовити у
повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ФАРМКУР'ЄР" (вул.
Космічна, б.21, оф.527, м. Харків, 61145, ) судовий збір у розмірі 1461,00
грн. (одна тисяча чотириста шістдесят
одна гривня 00 копійок) на користь
Державного бюджету України (р/р:
4011, отримувач: УДКСУ у
Червонозаводському районі м. Харкова
Харківської області, код: 37999628, МФО: 851011,
банк: ГУДКСУ у Харківській області)

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення протягом десяти днів з дня її
проголошення, у разі застосування
судом частини третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова або ухвала суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо воно не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено
29.09.2014 року.

Суддя
Біленський О.О.