Справа № 2-а-3068/11/0217
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-3068/11/0217
Головуючий у 1-й інстанції: Царапора О.П.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сапальова Т.В.

судді: Боровицький О. А. Граб Л.С.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Немирівському районі Вінницької
області на постанову Немирівського
районного суду Вінницької області від
30 червня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Немирівському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2011 року позивач звернулась до
Немирівського районного суду
Вінницької області з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України у Немирівському районі
Вінницької області про визнання дій
відповідача протиправними;
зобов'язання відповідача провести
перерахунок додаткової пенсії як
інваліду ІІІ групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи та
щомісячної компенсації за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи відповідно до норм ст. ст. 49,
50, 52, 54, 67 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", з урахуванням розміру
мінімальної пенсії за віком,
визначеної за правилами, передбаченими
ч. 1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з 22.05.2008 року та
перераховувати позивачу пенсію надалі
відповідно до збільшення прожиткового
мінімуму; зобов'язання відповідача
виплатити недоплачені позивачу
додаткову пенсію як інваліду ІІІ групи
внаслідок Чорнобильської катастрофи
та щомісячну компенсацію за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи відповідно до норм ст. ст.
ст. 49, 50, 52, 54, 67 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", з
урахуванням розміру мінімальної
пенсії за віком, визначеної за
правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з 22.05.2008 року по даний час.

Постановою Немирівського районного
суду Вінницької області від 30 червня 2011
року позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову та
відмовити в задоволені позовних вимог
посилаючись при цьому на не повне
з'ясування судом першої інстанції
обставин, які мають значення для
справи.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, позивач віднесена
до категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, є інвалідом ІІІ групи,
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України у
Немирівському районі Вінницької
області та отримувала до 26.05.2011 року
пенсію по втраті годувальника, а
починаючи з цієї дати перейшла на
пенсію по інвалідності на підставі
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", і відповідно має право на
виплату додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, та компенсації за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
передбачених ст. 50, 52 цього Закону.

В силу ст. 50 Закону України "Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" особам, віднесеним до
постраждалих першої категорії, що є
інвалідами ІІІ групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 50 %
мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п.1 ст. 52 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" щомісячна
компенсація в разі втрати годувальника
призначається на кожного
непрацездатного члена сім'ї, який був
на його утриманні, в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком незалежно
від пенсії, передбаченої
законодавством України.

Всупереч ст.ст. 50, 52 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" позивачу вказані доплати
виплачувалися частково, у фіксованому
розмірі, визначеному постановами
Кабінету Міністрів України №1 від
03.01.2002 року та № 654 від 16.07.2008 року.

З огляду на те, що Закон України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" має вищу юридичну силу в
порівняні з постановами Кабінету
Міністрів України №1 від 03.01.2002 року та
№ 654 від 16.07.2008 року відповідач
неправомірно виплачував позивачу
додаткову пенсію та щомісячну
компенсацію у разі втрати годувальника
в меншому розмірі, ніж це передбачено
ст.ст. 50, 52 зазначеного Закону.

Разом з тим, згідно зі ст. 53 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, та
щомісячна компенсація сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи виплачуються повністю
незалежно від заробітку, пенсії чи
іншого доходу.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо наявності у
відповідача обов'язку нараховувати та
сплачувати позивачу додаткову пенсію
за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі,
визначеному ст. 50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", та компенсацію у разі
втрати годувальника у розмірі,
встановленому ст. 52 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного судова колегія
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб, строках та
межах визначених законом.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, тобто прийнята
постанова відповідає матеріалам
справи та вимогам закону і підстав для
її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Немирівському районі Вінницької
області, - залишити без задоволення, а
постанову Немирівського районного
суду Вінницької області від 30 червня 2011
року, - без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.