Справа № 810/1637/14
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/1637/14
інстанції: Василенко Г.Ю.
Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
У Х В А Л А

Іменем України

23 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Безименної
Н.В.

суддів: Аліменка
В.О. та Карпушової О.В.

при секретарі: Авраменко
М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 31
березня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Державної автомобільної
інспекції управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернігівській області про визнання
протиправною бездіяльність, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Київського
окружного адміністративного суду з
позовом, в якому просив: визнати
протиправною бездіяльність управління
Державної автомобільної інспекції
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Чернігівській області
в частині ненадання в установлений
Законом № 2939-VI строк письмової
відповіді йому на запит від 25.12.2013.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 31.03.2014 в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити. В
обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на те, що
суд першої інстанції під час розгляду
справи неправильно встановив
обставини справи, застосував Закон,
який не поширюється на дані
правовідносини та ухвалив рішення з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін з таких підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини та наданим доказам
дав правильну правову оцінку і дійшов
до обґрунтованого висновку про відмову
в задоволенні позову.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач 25.12.2013 надіслав запит
рекомендованим листом до управління
Державної автомобільної інспекції
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Чернігівській області,
в якому просив надати письмову
відповідь на такі питання:

1. Яка загальна кількість звернень
поштою (згідно облікових даних
реєстрації відповідного журналу)
надійшло від ОСОБА_2 у порядку Законів
України «Про доступ до публічної
інформації», «Про звернення громадян»
до канцелярії управління ДАІ УМВС
України в Чернігівській області, що
були зареєстровані і розглянуті у
встановленому порядку в період з 01.01.2013
по дату розгляду даного звернення
включно з зазначенням інформації по
кожному окремо:

а) дату отримання;

б) дату реєстрації;

в) реєстраційний номер вхідного
документа;

2. З якого(яких) об'єкту(тів) поштового
зв'язку, на протязі 2013-го року
(включаючи відповідь на дане звернення)
направлялись листи-відповіді ОСОБА_2 за
результатами їх розгляду управлінням
ДАІ УМВС України в Чернігівській обл. з
зазначенням наступної інформації, по
кожному відправленню окремо:

а) адреса (повністю), номер, індекс
поштового відділення;

б) якою саме кореспонденцією
відбувалось направлення відповідей:
через пересилання простим,
рекомендованим листом чи іншим чином
передбаченим законодавством;

в) дата відправлення листа-відповіді;

г) реєстраційний номер вихідного
документа;

д) дата реєстрації відмітки про
виконання завідуючої канцелярії в
журналі обліку заяв із звернень
громадян про факт направлення
відповіді ініціатору звернення (за
вказаною ним адресою) засобами
поштового зв'язку;

е) прізвище, ім'я, по батькові (повністю)
працівника управління ДАІ УМВС України
в Чернігівській обл. відповідального
за відправку листа-відповіді ОСОБА_2
включаючи дане звернення.

Відповідач, отримав запит за
довіреністю 30.12.2013 згідно даних
відстеження пересилань поштових
відправлень «Укрпошти» (штрихкодовий
ідентифікатор 991), що був
зареєстрований того ж дня в управлінні
Державної автомобільної інспекції
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Чернігівській області
під вхідним номером № Т - 67 (із), що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією журналу обліку заяв і
звернень громадян (а.с.17).

09.01.2014 управлінням Державної
автомобільної інспекції управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Чернігівській області направлено
відповідь ОСОБА_2, в якій викладено
повну інформацію, щодо запиту позивача,
що підтверджується реєстром на
відправлення простої кореспонденції
УДАІ УМВС України в Чернігівській
області (а.с. 20, 23).

Колегія суддів вважає доводи апелянта
необґрунтованими та погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 40 Конституції України
держава гарантує, що усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Статтею 1 Закону України «Про
інформацію» від 02.10.1992 передбачено, що
інформація - будь-які відомості та/або
дані, які можуть бути збережені на
матеріальних носіях або відображені в
електронному вигляді.

Згідно з ст. 5 Закону України «Про
інформацію» кожен має право на
інформацію, що передбачає можливість
вільного одержання, використання,
поширення, зберігання та захисту
інформації, необхідної для реалізації
своїх прав, свобод і законних
інтересів.

Реалізація права на інформацію не
повинна порушувати громадські,
політичні, економічні, соціальні,
духовні, екологічні та інші права,
свободи і законні інтереси інших
громадян, права та інтереси юридичних
осіб.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
звернення громадян» громадяни України
мають право звернутися до органів
державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, засобів
масової інформації, посадових осіб
відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Статтею 3 вказаного Закону роз'яснено,
що під зверненнями громадян слід
розуміти викладені в письмовій або
усній формі пропозиції (зауваження),
заяви (клопотання) і скарги. Даною
статтею також надано тлумачення
зазначених термінів.

Пропозиція (зауваження) - звернення
громадян, де висловлюються порада,
рекомендація щодо діяльності органів
державної влади і місцевого
самоврядування, депутатів усіх рівнів,
посадових осіб, а також висловлюються
думки щодо врегулювання суспільних
відносин та умов життя громадян,
вдосконалення правової основи
державного і громадського життя,
соціально-культурної та інших сфер
діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян
із проханням про сприяння реалізації
закріплених Конституцією та чинним
законодавством їх прав та інтересів
або повідомлення про порушення чинного
законодавства чи недоліки в діяльності
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, народних
депутатів України, депутатів місцевих
рад, посадових осіб, а також
висловлення думки щодо поліпшення їх
діяльності. Клопотання - письмове
звернення з проханням про визнання за
особою відповідного статусу, прав чи
свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про
поновлення прав і захист законних
інтересів громадян, порушених діями
(бездіяльністю), рішеннями державних
органів, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, об'єднань громадян,
посадових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України
«Про звернення громадян» звернення
розглядаються і вирішуються у термін
не більше одного місяця від дня їх
надходження, а ті, які не потребують
додаткового вивчення, - невідкладно,
але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня
їх отримання. Якщо в місячний термін
вирішити порушені у зверненні питання
неможливо, керівник відповідного
органу, підприємства, установи,
організації або його заступник
встановлюють необхідний термін для
його розгляду, про що повідомляється
особі, яка подала звернення. При цьому
загальний термін вирішення питань,
порушених у зверненні, не може
перевищувати сорока п'яти днів.

Проаналізувавши наведені вище
тлумачення термінів, закріплених у
Законі України «Про звернення
громадян», колегія суддів прийшла до
висновку, що коло питань, з яким позивач
звернувся до відповідача, підпадає під
визначення «заява (клопотання)», що
вірно встановлено судом першої
інстанції і може регулюватися даним
законом, а тому управління Державної
автомобільної інспекції управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Чернігівській області правомірно та
в межах своїх повноважень розглянуло
запит ОСОБА_2 в строк визначений ч. 1. ст.
20 Закону України «Про звернення
громадян».

Також колегія суддів зазначає, що
посилання апелянта на те, що спірні
правовідносини регулює Закон України
«Про доступ до публічної інформації»
не відповідають дійсності та
спростовуються наступним.

Закон України «Про доступ до публічної
інформації» визначає порядок
здійснення та забезпечення права
кожного на доступ до інформації, що
знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом, та інформації,
що становить суспільний інтерес.

Згідно положень ст. 1 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.

Згідно ст. 19 Закону України «Про доступ
до публічної інформації» від 13.01.2011 №
2939-VI запит на інформацію - це прохання
особи до розпорядника інформації
надати публічну інформацію, що
знаходиться у його володінні.
Запитувач має право звернутися до
розпорядника інформації із запитом на
інформацію незалежно від того,
стосується ця інформація його особисто
чи ні, без пояснення причини подання
запиту.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»
розпорядник інформації має надати
відповідь на запит на інформацію не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту.

Відповідно до довідки Вищого
адміністративного суду України про
вивчення та узагальнення практики
застосування адміністративними судами
положень Закону України «Про доступ до
публічної інформації» виокремлюються
такі ознаки публічної інформації:

1) готовий продукт інформації, який
отриманий або створений лише в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством;

2) заздалегідь відображена або
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація;

3) така інформація знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень або інших розпорядників
публічної інформації;

4) інформація не може бути публічною,
якщо створена суб'єктом владних
повноважень не під час виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків;

5) інформація не може бути публічною,
якщо створена не суб'єктом владних
повноважень.

При цьому, у разі відсутності
перелічених ознак в інформації, така
інформація не належить до публічної.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла до висновку, що звернення
ОСОБА_2 від 25.12.2013 є заявою у розумінні
Закону України «Про звернення
громадян», що вірно встановлено судом
першої інстанції, а тому позивач
помилково вважає, що інформація
викладена у запиті є публічною
інформацією і порядок доступу до неї
регулюється Законом України «Про
доступ до публічної інформації».

Тому, колегія суддів вважає, що
управління Державної автомобільної
інспекції управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернігівській області діяло в межах та
в спосіб передбачений законом і надало
відповідь у визначені законом строки.

Також, посилання апелянта на те, що
управління Державної автомобільної
інспекції управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернігівській області повинно
надавати відповіді на звернення
громадян рекомендованими листами не
береться колегією суддів до уваги з
огляду на наступне.

Відповідно до Наказу Міністерства
внутрішніх справ України від 23 серпня
2012 року № 747 «Про затвердження
Інструкції з діловодства в системі
Міністерства внутрішніх справ
України» опрацювання документів для
відправлення поштовим зв'язком
здійснюється підрозділами
документального забезпечення
відповідно до Правил надання послуг
поштового зв'язку.

Відповідно до п. 11 Постанови КМ України
від 5 березня 2009 р. № 270 «Про
затвердження Правил надання послуг
поштового зв'язку» (далі - Правила)
поштові відправлення залежно від
технології приймання, обробки,
перевезення, доставки/вручення
поділяються на такі категорії: прості,
рекомендовані, без оголошеної
цінності, з оголошеною цінністю.

З наведеного вище, можна зробити
висновок, що Правила вказують лише на
які категорії поділяються поштові
відправлення. В свою чергу даними
правилами не встановлено обов'язку
відповідача здійснювати відправку
відповідей на звернення саме
рекомендованими листами.

Отже, відмовляючи в задоволенні вимог
позивача суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що зміст
порушених у запиті позивача питань
відноситься до сфери регулювання
Закону України «Про звернення
громадян» у зв'язку з чим вимоги
апелянта є безпідставним та
необґрунтованими.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та прийняв рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, а тому апеляційну скаргу
потрібно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 31 березня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 26
вересня 2014 року.

Головуючий суддя:
Н.В. Безименна

Судді:
В.О. Аліменко

О.В. Карпушова

Головуючий суддя
Безименна Н.В.

Судді:
Аліменко В.О.

Карпушова О.В.