Справа № 804/12381/14
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді
при секретарі судового засідання
представника позивача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
13.08.2014 року до Дніпропетровського
окружного адміністративного надійшов
адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 14.08.2014 р.
провадження по справі було відкрито та
справа призначена до судового
Позовні вимоги позивач обґрунтовує
Державною податковою інспекцією у
Жовтневому районі м.Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області було
проведено позапланову невиїзну
перевірку ФОП ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1) з
питань дотримання законодавства по ПДВ
та підтвердження відомостей із ПП
В акті перевірки від 07.03.2014 року
№805/04-63-17-01/НОМЕР_1 зроблено висновок про
порушення п.198.6 ст.198, з урахуванням
п.п.198.2, п.198.3 ст.198, п.201.1 п.201.10 ст.201
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість за лютий 2012 року на
На підставі висновків, викладених у
акті від 07.03.2014 року №805/04-63-17-01/НОМЕР_1,
Державною податковою інспекцією у
Жовтневому районі м.Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області прийнято
податкове повідомлення-рішення форми
Позивач висновки вищевказаного акту
перевірки вважає неправомірними та
незаконними, а тому відповідно і
повідомлення-рішення таким, що
підлягає скасуванню.
Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просив суд задовольнити позов в
повному обсязі за викладених у ньому
Представник відповідача в судове
засідання не з`явився, про дату, час та
місце судового засідання був
повідомлений належним чином, що
підтверджується відомостями, які
містяться в матеріалах справи. 08.09.2014 р.
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду подав
заперечення, в яких зазначив наступне.
В ході проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки ФОП
ОСОБА_2 встановлено, що між ФОП ОСОБА_2
та ПП «Дніпропостачупаковка» (код
поставки від 27.01.2012 року №5/1/12. До
перевірки перевіряючому не було надано
технічних паспортів, сертифікатів
якості, відповідності та інших
документів, що підтверджують якість
товарів, документів, які б
підтверджували присутність посадових
осіб в місцях прийому-передачі товару,
товаро-транспортних накладних, які
підтверджують транспортування товару,
таким чином платник податків не
підтвердив факту реального постачання
товару, з яким закон пов`язує право на
формування податкового кредиту за
«Дніпропостачупаковка», отже
податкове повідомлення рішення форми
обґрунтовано та правомірно. ДПІ у
Жовтневому районі м.Дніпропетровська
вважає вимоги позивача безпідставними,
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.
З метою прийняття законного і
обґрунтованого рішення у справі, судом
були досліджені наступні письмові
докази, наявні в матеріалах справи:
копія скарги від 22.05.2014 р.; копія
повідомлення від 30.04.2014 р. №157; копія
рішення від 13.06.2014 р. №3608/10/04-36-10-08-09;
копія рішення від 24.07.2014 р.
№171/С/99-99-10-01-03-14 про результати розгляду
повторної скарги; копія договору
поставки від 27.01.2012 р. №5/1/12; копія
розрахунку-фактур від 02.02.2012 р.
№РН-0000079; копія розрахунку-фактур від
02.02.2012 р. №СФ-0000096; копія
розрахунку-фактур від 02.02.2012 р. №-000000120;
копія видаткової накладної від 02.02.2012 р.
№РН-0000079; копія видаткової накладної
№РН-0000080; копія податкової накладної
від 02.02.2012 р. №7; копія
податкової-накладної від 02.02.2012 р. №8;
копія банківської виписки за 26.03.2012 р.;
копія банківської виписки за 04.04.2012 р.;
копія банківської виписки за 27.04.2012 р.;
копія банківської виписки за 15.05.2012 р.;
копія банківської виписки за 06.06.2012 р.;
копія банківської виписки за 22.06.2012 р.;
копія банківської виписки за 14.08.2012 р.;
копія банківської виписки за 28.08.2012 р.;
копія банківської виписки за 20.09.2012 р.;
копія банківської виписки за 04.10.2012 р.;
копія банківської виписки за 01.11.2012 р.;
копія банківської виписки за 23.11.2012 р.;
копія банківської виписки за 28.03.2012 р.;
копія товаро транспортної-накладної
від 02.02.2012 р. №80; копія акту від 10.02.2012 р.
№60; про надання по надання послуг по
переробці; копія акту від 23.02.2012 р. №68
про надання по надання послуг по
переробці; копія акту від 23.02.2012 р. №69
про надання по надання послуг по
переробці; копія акту від 10.02.2012 р. №59
про надання по надання послуг по
переробці; копія акту від 10.02.2012 р. №62
про надання по надання послуг по
переробці; копія акту від 23.02.2012 р. №67
про надання по надання послуг по
переробці; копія договору від 04.01.2011 р.
№18; копія договору оренди землі від
27.07.2010 р. №211; копія рішення
Кам`янсько-Дніпровської міської ради
від 16 липня 2010 року №21; копія дозволу
від 14 жовтня 2010 р. №690.10.12-28.72.0 про
початок виконання роботи підвищеної
небезпеки; копія дозволу від 03 червня
2014 р. №13 на роботу цеху
бляшанобаночного виробництва ОП ПП
ОСОБА_2; копія витягу від 04.06.2008 р. №19072451;
копія договору від 01.02.2012 Р. №179; копія
заперечень від 08.09.2014 р.; копія акту
перевірки від 07.03.2014 р. №805/04-63-170/232350041;
копія податкової декларації за 2012 р.
про майновий стан і доходи; копія
виписки з ЄДРПОУ НОМЕР_4; копія довідки
АА №553929; копія свідоцтва НОМЕР_3; копія
свідоцтва НОМЕР_5; копія штатного
розпису з 01.02.2012 р.; копія відомостей про
виплату грошей №12 за лютий 2012 р.; копія
відомостей про виплату грошей №13 за
лютий 2012 р.; копія відомостей про
виплату грошей №14 за лютий 2012 р.; копія
відомостей про виплату грошей №15 за
лютий 2012 р.; копія трудового договору
від 15 листопада 2010 року; копія
трудового договору від 01.09.2010 р.; копія
трудового договору від 14 вересня 2010 р.;
копія податкового розрахунку за 1
квартал 2012 р.;

Дослідивши в судовому засіданні
докази, наявні в матеріалах справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, беручи до уваги заперечення
відповідача від 08.09.2014 р., суд встановив
наступне.

Позивач - ОСОБА_2 є фізичною
особою-підприємцем, що підтверджується
відомостями, які містяться в
матеріалах справи.

Головним державним
ревізором-інспектором відділу
контролю перевірочної роботи доходів і
зборів з фізичних осіб управління
доходів і зборів з фізичних осіб
Перевязко Олександром Євгеновичем -
працівником ДПІ у Жовтневому районі
м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку фізичної-особи підприємця
ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1) з питань
дотримання законодавства по ПДВ та
підтвердження відомостей із ПП
«Дніпропостачупаковка» ()
за лютий 2012 р. , за результатами якої
складено акт №805/04-63-1701/232350041 від 07.03.2014
року.

У вищезазначеному акті податковим
органом зроблено висновок про
порушення п.198.6 ст.198, з урахуванням
п.п.198.2, п.198.3 ст.198, п.201.1 п.201.10 ст.201
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість за лютий 2012 року на
загальну суму 10226 грн.

На підставі вищезазначеного акту від
07.03.2014 року ДПІ у Жовтневому районі
м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області було
прийнято податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
від 26.03.2014 р про збільшення суми
грошового зобов`язання з ПДВ на суму 15
339 грн. 00 коп.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що підставою для
винесення оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення стали наступні
обставини.

ДПІ у Жовтневому районі
м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області за
результатами аналізу податкової
звітності з ПДВ за лютий 2012 року, ФОП
ОСОБА_2 включено у додаток 5 до
податкової декларації з податку на
додану вартість за лютий 2012 року суму
податку на додану вартість у розмірі 10
225,75 грн. по постачальнику ПП
«Дніпропостачупаковка» ().
Згідно детальної інформації по
платнику ПДВ щодо результатів
автоматизовано співставлення
податкових зобов`язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України ДПІ у Жовтневому
районі м.Дніпропетровська
Дніпропетровської області встановлено
розбіжності між сумами ПДВ
задекларованими ФОП ОСОБА_2 та
контрагентом-постачальником ПП
«Дніпропостачупаковка» () в
сумі - 1 0225,75 грн.

30.04.2014 року ДПІ у Жовтневому районі
винесено наказ №541 «Про організацію
проведення документальної
позапланової перевірки ФОП ОСОБА_2
(РНОКПП НОМЕР_1)». Згідно наказу від
10.02.2014 р. №209 «Про організацію
проведення документальної
позапланової перевірки ФОП ОСОБА_2
(РНОКПП НОМЕР_1)» було проведено
позапланову невиїзну перевірку ФОП
ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) з питань
дотримання законодавства по ПДВ та
підтвердження відомостей із ПП
«Дніпропостачупаковка» ()
за лютий 2012 року. За результатами
зазначеної перевірки податковим
органом складено акт від 07.03.2014 року
№805/04-63-17-01/НОМЕР_1 «Про результати
проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
(РНОКПП НОМЕР_1) з питань дотримання
законодавства по ПДВ та підтвердження
відомостей із ПП
«Дніпропостачупаковка» ()
за лютий 2012 року».

Під час проведення вищезазначеної
перевірки, перевіряючим, як вбажається
з тексту зазначеного вище акта
перевірки, були використані письмові
пояснення ФОП ОСОБА_2 та документи, які
надано останнім до перевірки, а саме:
довір поставки від 27.01.2012 року №5/1/12;
рахунки-фактури: від 02.02.2012 р. №СФ-0000095,
від 02.02.2012 р. №СФ-0000096, від 02.02.2012 р.
№00000120; видаткові накладні: від 02.02.2012 р.
№РН-0000079; від 02.02.2012 р. №РН-0000080;
податкові накладні: від 0202.2012 р. №7; від
02.02.2012 року №8; банківські виписки;
товаро-транспортна накладна від 02.02.2012
р. №80; акти про надання послуг по
переробці: від 10.02.2012 року №60; від 23.02.2012
р. №68; від 23.02.202 р. №23; від 10.02.2012 р. №59;
від 10.02.2012 р. №62; від 23.02.2012 р. №67; договір
від 04.11.2011 року №18; документи на оренду
землі: договір оренди землі від 27.07.2010
року №211, рішення
Кам`янсько-Дніпропвської міської ради
від 16 липня 2010 року №21; дозвіл на
початок робити підвищеної небезпеки
№690.10.12-28.72.0 від 14 жовтня 2010 року; дозвіл
на роботу цеху бляшанобаночного
виробництва ОП ПП. ОСОБА_2 №13 від 03
червня 2009 р.; витяг з державного реєстру
речових прав на нерухоме майно; договір
на перевезення вантажів автомобільним
транспортом від 01.02.2012 року №179, копії
яких містяться в матеріалах справи.

На підставі вищезазначеного акту ДПІ у
Жовтневому районі м.Дніпропетровська
ГУ Міндоходів у Дніпропетровській
області винесено податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
від 26.03.2014 р., яким збільшено суму
грошового зобов`язання з ПДВ на суму 15
339,00 грн.

Зазначене вище податкове
повідомлення-рішення, яке винесено на
підставі акту від 07.03.2014р.
№805/04-63-17-01/НОМЕР_1 позивачем
оскаржувалось в адміністративному
порядку до ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області.

Рішенням ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області від 13.06.2014 р.
№3608/10/04-36-10-08-09 про результати розгляду
первинної скарги податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від
26.03.2014 року № про збільшення суми
грошового зобов`язання з податку на
додану вартість у розмірі 15 339,00 грн. -
залишено без змін; а скаргу - без
задоволення.

21.07.2014 р. №171/С/99-99-10-01-03-14 Державною
фіскальною службою України розглянуто
повторну скаргу ФОП ОСОБА_2 від 24.06.2014 р.
на податкове повідомлення-рішення ДПІ
у Жовтневому районі м.Дніпропетровська
ГУМ у Дніпропетровській області від
26.03.2014 р. № про збільшення
грошового зобов`язання з податку на
додану вартість в сумі - 15 339,00 грн., яке
їх рішенням зазначене податкове
повідомлення-рішення залишено без
змін; а скаргу - без задоволення.

Судом також встановлено, що між ФОП
ОСОБА_2 та ПП «Дніпропостачупаковка»
() укладено договір
поставки від 27.01.2012 р. №5/1/12, на
виконання якого останнім виписано ФОП
ОСОБА_2 рахунки-фактур: №СФ-0000095 від
02.02.2012 р., №ІЖ0000096 від 02.02.2012 р.; податкові
накладні: №РН-0000079 від 02.02.2012 р., №
РН-0000080 від 02.02.2012 р.; видаткові накладні:
№РН-0000079 від 02.02.2012 р., №РН-0000080 від 02.02.2012
р., копія яких міститься в матеріалах
справи. Безпосередньо, транспортування
товару проводилось ПП «Дарія» () відповідно до договору на
перевезення вантажу автомобільним
транспортом №179 від 01.01.2012 року, копія
якого міститься в матеріалах справи. В
матеріалах справи міститься
товаро-транспортна накладна від 02.02.2012
р. №80, що посвідчує факт отримання
товару ФОП ОСОБА_2

Правовідносини сторін, що виникають у
сфері справляння податків і зборів,
зокрема, щодо визначення вичерпного
переліку податків і зборів, що
справляються в Україні, та порядку їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх прав та обов`язків,
компетенції контролюючих органів,
повноважень і обов`язків їх посадових
осіб під час здійснення податковою
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства,
регулюються нормами Конституції
України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР,
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№ 2755-VI, тощо.

Відповідно до ст.55 Конституції України
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб. Кожен має
право звертатися за захистом своїх
прав до Уповноваженого Верховної Ради
України з прав людини.

Статтями 61, 67 Конституції України
встановлено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.
Юридична відповідальність особи має
індивідуальний характер.

Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської
конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод від 04.11.1950 року,
кожен має право на справедливий
розгляд його справи упродовж розумного
строку незалежним і безстороннім
судом, встановленим законом, який
вирішить спір щодо його прав та
обов'язків цивільного характеру або
встановить обґрунтованість будь-якого
висунутого проти нього кримінального
обвинувачення, а також кожен, чиї права
та свободи, визнані в цій Конвенції,
було порушено, має право на ефективний
засіб юридичного захисту в
національному органі, навіть якщо таке
порушення було вчинено особами, які
здійснювали свої офіційні
повноваження.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Одним з принципів адміністративного
судочинства, передбачених ст. 7 КАС
України, є принцип законності, який
відповідно до ст. 9 КАС України, полягає
в наступному: суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. ст.10, 11 КАС України усі
учасники адміністративного процесу є
рівними перед законом і судом, а
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України
суд повинен визначити характер спірних
правовідносин та зміст правової
вимоги, матеріальний закон, який їх
регулює, а також факти, що підлягають
встановленню і лежать в основі вимог та
заперечень; з'ясувати, які є докази на
підтвердження зазначених фактів. Суд
дійшов висновку, що поданих сторонами
доказів достатньо для встановлення
обставин справи та для ухвалення
судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Статтею 36 ПК України податковим
обов'язком визнається обов'язок
платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи. Податковий
обов'язок виникає у платника за кожним
податком та збором. Податковий
обов'язок є безумовним і першочерговим
стосовно інших неподаткових обов'язків
платника податків, крім випадків,
передбачених законом. Виконання
податкового обов'язку може
здійснюватися платником податків
самостійно або за допомогою свого
представника чи податкового агента.
Відповідальність за невиконання або
неналежне виконання податкового
обов'язку несе платник податків, крім
випадків, визначених цим Кодексом або
законами з питань митної справи.

Згідно з п.55.1. ст.55 ПК України податкове
повідомлення-рішення про визначення
суми грошового зобов'язання платника
податків або будь-яке інше рішення
контролюючого органу може бути
скасоване контролюючим органом вищого
рівня під час проведення процедури
його адміністративного оскарження та в
інших випадках у разі встановлення
невідповідності таких рішень актам
законодавства. Процедура
адміністративного оскарження рішень
органів державної податкової служби є
дворівневою.

Контролюючими органами вищого рівня є
Державна податкова адміністрація
України - для державних податкових
адміністрацій в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, які у свою чергу є
контролюючими органами вищого рівня
для державних податкових інспекцій
(п.55.2 ст.55 ПК України).

Порядок оскарження рішень
контролюючих органів визначений у ст.56
ПК України, п. 56.1 якої визначає, що
рішення, прийняті контролюючим
органом, можуть бути оскаржені в
адміністративному або судовому
порядку.

У разі коли платник податків вважає, що
контролюючий орган неправильно
визначив суму грошового зобов'язання
або прийняв будь-яке інше рішення, що
суперечить законодавству або виходить
за межі повноважень контролюючого
органу, встановлених цим Кодексом або
іншими законами України, він має право
звернутися до контролюючого органу
вищого рівня із скаргою про перегляд
цього рішення (п.56.2 ст.56 ПК України).

Згідно з п. 56.18. ст.56 ПК України з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу,
платник податків має право оскаржити в
суді податкове повідомлення - рішення
або інше рішення контролюючого органу
про нарахування грошового зобов'язання
у будь-який момент після отримання
такого рішення.

Відповідно до абзацу 3 пункту 56.18 статті
56 Податкового кодексу України, при
зверненні платника податків до суду з
позовом щодо визнання недійсним
рішення контролюючого органу, грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

Згідно п. 57.3. ст. 57 Кодексу, у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

Відповідно до п. 198.1.ст.198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною (п.
198.2 ст.198 ПК України).

Згідно з п. 198.3. ст.198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 ст.193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з п.198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого
(нарахованого) у звязку з придбанням
товарів/послуг, не підтвердженні
податковими накладними (або
підтвердженні податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтвердженні
митними деклараціями, іншими
документами, перебдаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку контролюючим органом
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документими,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

Статтею 200 Податкового кодексу України
встановлено порядок визначення суми
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або відшкодуванню з Державного
бюджету України (бюджетному
відшкодуванню), та строки проведення
розрахунків.

Відповідно до пункту 200.1 цієї статті
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом. (пункт 200.2)

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду. (пункт 200.3)

Згідно пункту 200.4, якщо в наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має
від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Здійснивши системний аналіз наведених
вище норм чинного законодавства
України та надаючи оцінку доводам
сторін, як викладених в заявленному
адміністративному позові та
запереченнях до нього, так і в
поясненнях, наданих в судовому
засіданні, суд виходить з наступного.

Суд критично ставиться до позиції
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м.Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, яка
викладена в акті перевірки від 07.03.2014 р.
№805/014-63-17-01/НОМЕР_1, на підставі якого
винесено податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від
26.03.2014 року №, оскільки висновки,
які зазначені податковим органом, не
відповідають дійсним обставинам
справи, зроблені без належного
дослідження усіх наявних доказів у
справі, що було виявлено під час
судової стадії дослідження доказів та
безпідставність яких підтверджується
відповідними первинними документами,
копії яких містяться в матеріалах
справи.

Суд зауважує, що, викладаючи зазначені
припущення у формі висновків в акті
перевірки від 07.03.2014 р.
№805/014-63-17-01/НОМЕР_1, відповідач жодними
належними доказами в розумінні ст.70 КАС
України не довів у судовому засіданні
викладених у вказаному вище акті
перевірки обставин, що мали наслідком
виникнення зазначених припущень у
відповідача та потягли за собою
винесення оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи,
судом при розгляді зазначеної справи
були дослідженні оригінали та долучені
до матеріалів справи копії зазначених
вище первинних документів
бухгалтерського обліку, які
підтверджують дійсність та товарність
господарських операцій позивача із
зазначеними вище контрагентами.

Вимоги до змісту первинного облікового
документу встановлені ч.2 ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», згідно
з якою такий документ повинен містити:
назву документа (форми); дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; зміст та
обсяг господарської операції; одиницю
виміру господарської операції; посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи,
первинні документи відповідно до
переліку, зазначеного вище, долучені до
матеріалів справи, містять усі
передбачені Законом України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» реквізити та,
виходячи зі змісту акту перевірки від
07.03.2014 року, відповідачем не
оскаржується їх наявність та не
зазначається про їх дефектність.

Детальний аналіз наданих документів у
сукупності з іншими письмовими
доказами, наявними в матеріалах справи
ставить під сумнів висновок
податкового органу щодо відсутності
об`єктів оподаткування по операціях з
придбання товарів у підприємства -
постачальника ПП
«Дніпропостачупаковка» () в результаті чого занижено
податок на додану вартість за лютий 2012
року на загальну суму 10 226 грн. та прямо
свідчить як про належну обачність,
виявлену позивачем при укладенні
вказаних вище договорів, так і про
наявність у нього певної господарської
мети, а саме - отримання прибутку
внаслідок здійснення такої діяльності,
що спростовує твердження відповідача
щодо здійснення
фінансово-господарської діяльності
ФОП ОСОБА_2 за межами правового поля.

Крім того, суд зауважує, що критичне
ставлення викликає у суду позиція
відповідача, викладена в акті
перевірки від 07.03.2014 р.
№805/04-63-17-01/НОМЕР_1, яка знайшла своє
відображення і у наведених вище
запереченнях проти адміністративного
позову, відповідно до якої
контролюючий орган вважає, що
відсутність технічних паспортів,
сертифікатів якості, відповідності та
інших документів, що підтверджують
якість товарів, документів, які б
підтверджували присутність посадових
осіб в місцях прийому-передачі товару,
товаро-транспортних накладних, які
підтверджують транспортування товару
від м.Дніпрпоетровська до
смт.Кам`янка-Дніпровська (Запорізька
обл.) є беззаперечним свідченням факту
відсутності відвантаження матеріалів
ПП «Дніпропостачупаковка» на адресу
ФОП ОСОБА_2 та їх отримання.

Зазначене спростовується відповідними
первинними документами долученими до
матеріалів справи, а саме: трудовими
договорами між працівником і фізичною
особою від 14.08.2010 р.; від 01.09.2010 р., від
15.11.2010 р.; копією відомостей про виплату
грошей за лютий 2012 р. №12; копією
відомостей про виплату грошей за лютий
2012 р. №13; копією відомостей про виплату
грошей за лютий 2012 р. №14; копією
відомостей про виплату грошей за лютий
2012 р. №15; копією штрафного розкладу з
01.02.2012 р., копією листа, щодо відомостей
по ПП «Дарія»; копією свідоцтва НОМЕР_5;
копією витягу з ЄДРПОУ Серія НОМЕР_3;
копією довідки АА №553929; копією виписки
з ЄДРПОУ Серія НОМЕР_4.

Виходячи з викладеного, досить
суперечливим є і висновок
контролюючого органу щодо безумовного
факту наявності у платника
податку-позивача виданих йому
постачальником товару податкових
накладних, оформлених з дотриманням
вимог чинного законодавства, але
недостатності такого факту, на думку
відповідача для формування
податкового кредиту певного
податкового періоду.

Зазначене прямо суперечить наведеній
вище ст.198 ПК України.

Більш того, суд зауважує, що
посилаючись на порушення позивачем
ст.138 ПК України, відповідач не наводить
конкретного переліку таких порушень та
підстав невідповідності первинних
документів, наданих позивачем у
процесі проведення перевірки та
судового розгляду справи, вимогам
зазначеної статті ПК України та
вимогам ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», що виключає предметний
підхід з боку контролюючого органу до
самої суті начеб то виявлених ним
порушень та спростовується наведеними
вище письмовими доказами, що містяться
в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про відсутність
обґрунтування належними доказами в
розумінні ст.70 КАС України з боку
відповідача позиції щодо не
підтвердження позивачем факту
реального постачання товару, з яким
закон пов`язує право на формування
податкового кредиту (факт отримання
товару) і в розумінні вкладених вище
правових норм відсутності у ФОП ОСОБА_2
права на формування податкового
кредиту за операціями з ПП
«Дніпропостачупаковка».

З урахуванням вищевикладеного, суд
приходить до висновку про незаконність
та необґрунтованість зазначених
тверджень відповідача, хибність
зайнятої ним позиції та
невідповідність її чинному
законодавству України.

За таких обставин, суд вважає, що орган
державної податкової служби без
достатніх на те правових підстав
зменшив розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість, а тому
позовні вимоги про скасування
податкового повідомлення - рішення є
обґрунтованими.

Отже, суд вважає податкове
повідомлення - рішення форми «Р» від
26.03.2014 року № НОМЕР_2 протиправними і
таким, що підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Відповідно до квитанції від 06.08.2014 року
№20789331 за подання адміністративного
позову позивачем був сплачений судовий
збір у розмірі 182,70 (сто вісімдесят дві)
грн.70 коп., який у повному розмірі
зараховано до Державного бюджету
України.

Враховуючи задоволення
адміністративного позову Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
форми «Р» від 26.03.2014 р. № про
збільшення суми грошового зобов`язання
з ПДВ на суму 15 339,00 грн. у повному
обсязі, суд приходить до висновку про
наявність підстав для присудження і
всіх здійснених позивачем
документально підтверджених судових
витрат з Державного бюджету України, а
саме, судового збору у розмірі 182,70 (сто
вісімдесят дві) грн.70 коп.

Так як, в матеріалах справи містяться
докази понесених позивачем судових
витрат у розмірі 182,70 грн. сплаченого
судового збору, суд вважає за необхідне
стягнути з Державного бюджету України
на користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 182,70
грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.158-163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
форми «Р» № від 26.03.2014 р -
задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» № від 26.03.2014 р. про збільшення
суми грошового зобов`язання з ПДВ на
суму 15 339,00 грн. (п`ятнадцять тисяч
триста тридцять дев`ять) грн. 00 коп.,
винесене Державною податковою
інспекцією у Жовтневому районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 182,70
грн.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений
15 вересня 2014 року

Суддя
Є.О. Жукова