Справа № 816/3458/14
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/3458/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Носенка
М.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до
Реєстраційної служби Кременчуцького
міського управління юстиції,
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Сіволіна
Михайла Юрійовича, третя особа:
Інспекція державного архітектурно -
будівельного контролю в Полтавській
області про визнання протиправним та
скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

01 вересня 2014 року ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_3 звернулась до Полтавського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Реєстраційної служби Кременчуцького
міського управління юстиції,
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Сіволіна
Михайла Юрійовича, третя особа:
Інспекція державного архітектурно -
будівельного контролю в Полтавській
області про визнання протиправним та
скасування рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Сіволіна М.Ю. від 17.04.2014 №12507305 про
відмову у державній реєстрації права
власності за ОСОБА_3 на приватну
квартиру, що розташована за адресою
АДРЕСА_1; зобов'язання Державної
реєстраційної служби Кременчуцького
міського управління юстиції
Полтавської області повторно
розглянути заяву про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_3,
прийняту 31.03.2014 в 11:57:03 за реєстраційним
номером 6048551 з урахуванням підстав
скасування рішення про відмову в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень без повторної сплати мита.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилалась на те, що рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно,
Сіволіна М.Ю., від 17 квітня 2014 року
№12507305 про відмову у державній
реєстрації права власності, є
незаконним та неправомірним, з підстав
невідповідності чинному законодавству
України, в зв'язку з чим має бути
визнане протиправними та скасоване в
судовому порядку. Такі свої твердження
мотивувала тим, що рішенням
Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
28.02.2014 року по справі № 537/5429/13-ц було
визнано право власності за ОСОБА_3 на
квартиру АДРЕСА_2, де житлова площа
зменшена на 1,7кв.м., загальна площа
збільшена на 0,16 кв.м. за рахунок
внутрішнього перепланування та
складається з кімнат площею 10,16 кв.м., та
14,44 кв.м., кухні площею 7,18 кв.м.,
вбиральні площею 3,03 кв.м., передпокою 4,56
кв.м., веранди 9,78 кв.м., загальною площею
49,15 кв.м., житловою площею 24,60 кв.м.
Вказане рішення набрало законної сили.
Таким чином, воно є документом, що
підтверджує виникнення права
власності та інших речових прав на дане
нерухоме майно, відповідно до п.37
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 17 жовтня 2013 року
№868 та згідно ст..19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі -
Закон), вважається достатньою
підставою для реєстрації права
власності на вказану квартиру.

Підставою для прийняття оскаржуваного
рішення стало ненадання ОСОБА_3
державному реєстратору документу, що
відповідно до вимог законодавства,
засвідчує прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта.
Порядок №868 передбачає, що уразі
подання не в повному обсязі документів,
необхідних для проведення державної
реєстрації прав, державний реєстратор
приймає рішення про зупинення розгляду
заяви про державну реєстрацію, яке
містить рекомендації щодо усунення
обставин, що були підставою для його
прийняття. І лише якщо заявник не
усунув протягом п'яти робочих днів
після отримання рішення про зупинення
розгляду заяви про державну реєстрацію
обставини, що були підставою для його
прийняття, державний реєстратор
приймає рішення про відмову в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень. Проте відповідач, в порушення
вказаної норми, передчасно відмовив
позивачу у державній реєстрації прав
власності на приватну квартиру без
надання часу на усунення визначених
недоліків.

Крім того, ОСОБА_3 посилалась на те, що у
державного реєстратора реєстраційної
служби Кременчуцького міського
управління юстиції, який прийняв у неї
заяву, були відсутні підстави для
передання її на розгляд Державній
реєстраційній службі України, а у
Державної реєстраційної служби
України (державного реєстратора прав
на нерухоме майно Сіволіна М.Ю.) були
відсутні повноваження для розгляду
заяви і прийняття оскаржуваного
рішення.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити у повному
обсязі.

Представник відповідача,
Реєстраційної служби Кременчуцького
міського управління юстиції, проти
позову заперечував та просив суд
відмовити у його задоволенні. В
обґрунтування своїх заперечень
посилався на те, що державний
реєстратор прав на нерухоме майно
Сіволін М.Ю. при прийнятті
оскаржуваного рішення діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Стверджував про
необґрунтованість висновків позивача
про те, що у державного реєстратора
реєстраційної служби Кременчуцького
міського управління юстиції, який
прийняв заяву від 31.03.2014 №6048551, не було
підстав для передачі її на розгляд до
Державної реєстраційної служби
України, оскільки чинним
законодавством передбачено, що орган
державної реєстрації прав у день
прийняття відповідної заяви у
випадках, передбачених пунктом 1 Наказу
Міністерства юстиції України від 02
квітня 2013 року № 607/5 "Про заходи щодо
взаємодії органів державної
реєстрації прав та їх посадових осіб",
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 2 квітня 2013 року за № 534//23066 , та
виконання дій, передбачених пунктом 3
цього Порядку, за допомогою
програмного забезпечення Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
передає таку заяву на розгляд до
Укрдержреєстру. Таким чином,
відповідач діяв в межах повноважень,
гаданих йому згідно ст.8 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень».

Крім того, наголошував на тому, що
позивачем разом із заявою від 31.03.2014 про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень не було надано державному
реєстратору документу, що підтверджує
виникнення права власності на нерухоме
майно, а саме переплановану квартиру
АДРЕСА_2. Державному реєстратору не
було надано документ, що, відповідно до
чинного законодавства, засвідчує
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництвом об'єкта та технічного
паспорта на об'єкт вказаного
нерухомого майна. Таким чином, яка на
думку відповідача, державний
реєстратор, правомірно відмовив ОСОБА_3
у реєстрації права власності на
вказану квартиру з тих підстав, що
подані документи не дають змоги
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх посвідчують.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання
реєстраційної служби Кременчуцького
міського управління юстиції повторно
розглянути заяву про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень без
повторної сплати мита вказував, що вона
задоволенню не підлягає, оскільки у
разі скасування рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, державним реєстратором
Кременчуцького міського управління
юстиції заява позивача про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень знову
буде направлена на розгляд до
Державної реєстраційної служби
України. При цьому гр.ОСОБА_3 при подачі
заяви про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень звільнена від сплати
державного мита на підставі п.18 ст.4
Декрету Кабінету Міністрів України
«Про державне мито», оскільки є
інвалідом першої групи з 04.07.2013. Таким
чином позовні вимоги є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Відповідач, державний реєстратор прав
на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби Сіволін М.Ю. в
судове засідання не з'явився, будучи
належним чином повідомленим про час,
дату та місце розгляду справи, причини
неявки суду не повідомив, клопотань про
відкладення чи розгляд справи за його
відсутності суду не надав, при цьому
ставлення до позову не висловив.

Представник третьої особи в судове
засідання також не з"явився, будучи
належним чином повідомленим про час,
дату та місце розгляду справи, причини
неявки суду не повідомив, клопотань про
відкладення чи розгляд справи за його
відсутності суду не надав, при цьому
ставлення до позову не висловив.

Відповідно до ч.4. ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин, розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Таким чином, суд вважає можливим
розглянути справу у відсутність
другого відповідача та третьої особи
на підставі наявних в ній доказів,
оскільки вони повно та всебічно
висвітлюють обставини спірних
правовідносин.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
встановив наступне.

Рішенням Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від
28.02.2014 року по справі № 537/5429/13-ц було
визнано право власності за ОСОБА_3 на
квартиру АДРЕСА_2, де житлова площа
зменшена на 1,7 кв. м., загальна площа
збільшена на 0,16 кв.м. за рахунок
внутрішнього перепланування та
складається з кімнат площею 10,16 кв.м., та
14,44 кв.м., кухні площею 7,18 кв.м.,
вбиральні площею 3,03 кв.м., передпокою 4,56
кв.м., веранди 9,78 кв.м., загальною площею
49,15 кв.м., житловою площею 24,60 кв.м.
(а.с.17-18)

31.03.2014 року гр.ОСОБА_3 звернулась до
реєстраційної служби Кременчуцького
міського управління юстиції з заявою
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень для проведення державної
реєстрації права власності на
квартиру, до якої, з - поміж іншого, були
додані: рішення Крюківського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 28.02.2014 року по справі №537/5429/13-ц;
договір оренди землі від 04.09.2013 року;
технічну документацію із землеустрою
щодо встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки для експлуатації та
обслуговування прибудови веранди до
квартир АДРЕСА_1; витяг з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
9372437 від 13.09.2013р. про реєстрацію
договору оренди землі виданий 04.09.2013
року Кременчуцькою міською радою
Полтавської області.

Вказане не заперечувалось
представником відповідача у ході
розгляду справи.

Заява та додані до неї документи були
прийняті державним реєстратором
Кременчуцького МУЮ 31.03.2014 о 11:57:03 за
реєстраційним номером 6048551 та передані
на розгляд до Державної реєстраційної
служби України.

Відповідно, за результатами розгляду
заяви 17 квітня 2014 року державний
реєстратор прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Сіволін М.Ю. виніс рішення
№12507305 про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень на
підставі ст. 24 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень», п.п. 20, 28
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою КМ України
від 17.10.2013 № 868. (а.с16)

Рішення про відмову надіслано ОСОБА_3
разом з супровідним листом №10029/05-15-14
від 25.04.2014 року.

Відмова державного реєстратора у
проведенні реєстрації мотивована тим,
що подані документи не дають змоги
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх посвідчують.
Зокрема, не додано документ, що
відповідно до вимог законодавства,
засвідчує прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта,
технічний паспорт на об'єкт нерухомого
майна.

Вважаючи означене рішення
необґрунтованим та незаконним, з
підстав невідповідності його чинному
законодавству, позивач звернувся до
суду про визнання його протиправним та
скасування, а також зобов'язання
відповідача повторно розглянути заяву
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень ОСОБА_3, прийняту 31.03.2014 в 11:57:03
за реєстраційним номером 6048551, з
урахуванням підстав скасування
рішення про відмову в державній
реєстрації прав та їх обтяжень без
повторної сплати мита.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено);
5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам та правомірності
позовних вимог, суд виходить з
наступного.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Відносини, пов'язані з державною
реєстрацією прав на нерухоме майно,
врегульовані нормами Цивільного
кодексу України, Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі -
Закон №1952 ), Порядком державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженим постановою КМ
України від 17.10.2013 № 868 (надалі - Порядок
№ 868),Порядком ведення Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.10.2011 №1141
(надалі - Порядок № 1141), та іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 3 Закону № 1952,
державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав. Права на нерухоме майно,
які підлягають державній реєстрації
відповідно до цього Закону, виникають з
моменту такої реєстрації. Державна
реєстрація прав є публічною,
проводиться органом державної
реєстрації прав, який зобов'язаний
надавати інформацію про зареєстровані
права та їх обтяження в порядку,
встановленому цим Законом. Державна
реєстрація права власності та інших
речових прав проводиться за місцем
розташування об'єкта нерухомого майна
в межах території, на якій діє
відповідний орган державної
реєстрації права власності та інших
речових прав.

Відповідно до ч.1, ч.3, ч.7 ст.16 Закону
України №1952, заява про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
подається до органу державної
реєстрації праву паперовій або
електронній формі у випадках,
передбачених цим Законом.

Разом із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень у
паперовій формі подаються оригінали
документів, необхідних для державної
реєстрації прав та їх обтяжень, їх
копії, засвідчені в установленому
порядку.

Державна реєстрація прав проводиться
на підставі заяви власника, іншого
правонабувача, сторони правочину, за
яким виникло право, уповноваженої ними
особи або державного кадастрового
реєстратора у випадках, передбачених
цим Законом.

Як було зазначено раніше, 31.03.2014 року
гр.ОСОБА_3 звернулась до реєстраційної
служби Кременчуцького міського
управління юстиції з заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень для проведення державної
реєстрації права власності на
квартиру, до якої, з -поміж іншого, були
додані: рішення Крюківського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 28.02.2014 року по справі №537/5429/13-ц;
договір оренди землі від 04.09.2013 року;
технічну документацію із землеустрою
щодо встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки для експлуатації та
обслуговування прибудови веранди до
квартир АДРЕСА_1; витяг з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
9372437 від 13.09.2013р. про реєстрацію
договору оренди землі виданий 04.09.2013
року Кременчуцькою міською радою
Полтавської області.

Вказане не заперечувалось
представником відповідача у ході
розгляду справи.

В ст. 15 Закону визначено порядок
проведення державної реєстрації прав
та їх обтяжень. Зокрема, державна
реєстрація проводиться держаним
реєстратором відповідного
територіального органу державної
реєстрації прав в такому порядку:
прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; внесення записів до
Державного реєстру прав; видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Згідно ст..24 Закону, у державній
реєстрації прав та їх обтяжень може
бути відмовлено у разі, якщо: заявлене
право, обтяження не підлягає державній
реєстрації відповідно до цього Закону;
об'єкт нерухомого майна або більша його
частина розміщені на території іншого
органу державної реєстрації прав; із
заявою про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень звернулася неналежна
особа; подані документи не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; заявлене право вже
зареєстровано. Згідно ч. 4 даної статті
законодавством прямо заборонено
відмовляти у державній реєстрації прав
та їх обтяжень з підстав, не
передбачених цим Законом.

За результатами розгляду заяви 17
квітня 2014 року державний реєстратор
прав на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Сіволін
М.Ю. виніс рішення №12507305 про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень на підставі ст. 24 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», п.п. 20, 28 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою КМ
України від 17.10.2013 № 868.

Така відмова державного реєстратора у
проведенні реєстрації мотивована тим,
що подані документи не дають змоги
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх посвідчують.
Зокрема, не додано документ, що
відповідно до вимог законодавства,
засвідчує прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта,
технічний паспорт на об'єкт нерухомого
майна.

Суд вважає вказане рішення відповідача
необґрунтованим та таким, що порушує
законні права та інтереси позивача, з
огляду на наступне.

Згідно п. 1 Порядку № 868, цей Порядок
визначає процедуру проведення
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень (далі -
державна реєстрація прав), перелік
документів, необхідних для її
проведення, трава та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав, а також процедуру взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна.

Пунктом 36 Порядку №868 встановлено, що
для проведення державної реєстрації
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід або
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно та інші
документи, визначені цим Порядком.

Згідно пункту 37 цього Порядку,
документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, серед іншого є,
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно чи його дублікат, видані
до 1 січня 2013 року органом місцевого
самоврядування або місцевою
держадміністрацією; рішення суду, що
набрало законної сили щодо права
власності та їх речових прав на
нерухоме майно.

Згідно з пункту 5 частини першої статті
19 Закону №1952-ІУ, державна реєстрація
прав, серед іншого, проводиться на
підставі рішень судів, що набрали
законної сили.

Як було зазначено раніше, рішенням
Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
28.02.2014 року по справі № 537/5429/13-ц було
визнано право власності за ОСОБА_3 на
квартиру АДРЕСА_2, де житлова площа
зменшена на 1,7 кв. м., загальна площа
збільшена на 0,16 кв.м. за рахунок
внутрішнього перепланування та
складається з кімнат площею 10,16 кв.м., та
14,44 кв.м., кухні площею 7,18 кв.м.,
вбиральні площею 3,03 кв.м., передпокою 4,56
кв.м., веранди 9,78 кв.м., загальною площею
49,15 кв.м., житловою площею 24,60 кв.м.

Означене рішення набрало законної, що
не заперечувалось представником
відповідача у ході розгляду справи.

Таким чином, суд проходить до висновку,
що рішення від 28.02.2014 року по справі №
537/5429/13-ц є документом, що підтверджує
виникнення права власності та інших
речових прав на дане нерухоме майно,
відповідно до п.37 Порядку №868 та згідно
ст..19 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», вважається
достатньою підставою для реєстрації
права власності на вказану вище
квартиру.

Отже, виходячи з викладеного, рішення
Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
28.02.2014 року не може бути визнано
документом, що не дає змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Відтак, оскільки рішення судів про
визнання права власності на об'єкти
нерухомого майна належить до переліку
правовстановлювальних документів, на
підставі яких проводиться реєстрація
прав власності на об'єкти нерухомого
майна, з огляду на вищезазначені
положення чинного законодавства,
рішення Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
28.02.2014 року, яке набрало законної сили, є
достатньою підставою для проведення
спірної державної реєстрації.

Відповідно до статті 124 Конституції
України, рішення суду, які набрали
законної сили, є обов'язковими для всіх
органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України. Наведеним конституційним
положенням кореспондують положення
частини першої статті 14 Цивільного
процесуального кодексу України,
відповідно до яких судові рішення, що
набрали законної сили, обов'язкові для
всіх органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України, а у випадках, встановлених
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких дана Верховною
Радою України, - і за її межами.

Таким чином, з огляду на викладене,
рішення державного реєстратора про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень від 17.04.2014 № 12507305 не містить
підстав для відмови у проведенні
державної реєстрації права власності,
наведених у ст.24 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень", відтак
винесено протиправно та підлягає
скасуванню. Тому в цій частині вимог
позов підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання
Державної реєстраційної служби
Кременчуцького міського управління
юстиції Полтавської області повторно
розглянути заяву про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_3,
прийняту 31.03.2014 в 11:57:03 за реєстраційним
номером 6048551 з урахуванням підстав
скасування рішення про відмову в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень без повторної сплати мита,
суд зазначає наступне.

З урахуванням того, що судом визнано
протиправним та скасовано рішення
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Сіволіна
Михайла Юрійовича № 12507305 від 17 квітня
2014 року про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень, з метою
належного й повного захисту порушеного
права позивача, суд вважає за необхідне
зобов'язати Реєстраційну службу
Кременчуцького міського управління
юстиції Полтавської області повторно
розглянути заяву про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_3
прийняту 31.03.2014 за реєстраційним
номером № 6048551 з урахуванням підстав
скасування рішення про відмову в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

Відтак, позовна вимога в цій частині
також підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги позивача про
зобов'язання відповідача повторно
розглянути вищевказану заяву без
повторної сплати державного мита, то
вона задоволенню не підлягаю, з огляду
на наступне.

Згідно наявної у матеріалах копії
довідки до акту огляду МСЕК №191866,
ОСОБА_3 з 04.07.2013 встановлено першу
групу інвалідності. (а.с.14)

Відповідно до п.18 ст.4 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про державне мито»,
від сплати державного мита
звільняються інваліди І та ІІ групи.
Вказане не заперечував і представник
відповідача. Таким чином позивач
звільнений законом від сплати
державного мита.

Відповідно до частини першої статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до частини другою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, обов'язок доведення обставин, які
стали підставою для прийняття
оскаржуваного рішення, покладено на
відповідачів.

В даному випадку відповідачі не довели
правомірність прийнятого ними рішення
та не надали доказів в спростування
вищевикладеного, на відміну від
позивача, який частково довів
обґрунтованість вимог, заявлених у
позові.

Таким чином, суд перевіривши матеріали
справи, оцінивши надані докази, дійшов
висновку, що позовні вимоги у
вищевказаній частині обґрунтовані,
підтверджені матеріалами справи та
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Сіволін
Михайла Юрійовича № 12507305 від 17 квітня
2014 року про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень.

Зобов'язати Реєстраційну службу
Кременчуцького міського управління
юстиції Полтавської області повторно
розглянути заяву про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_3
прийняту 31.03.2014 за реєстраційним
номером № 6048551 з урахуванням підстав
скасування рішення про відмову в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 23
вересня 2014 року.

Суддя
С.С. Бойко