Справа № 826/12555/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

при секретарі Пасічнюк С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Світ інструменту Україна» до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Світ інструменту Україна» (надалі – ТОВ «Світ інструменту Україна», позивач) до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів (надалі – Київська міжрегіональна митниця, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 11.04.2014р. № 100270004/2014/000057/2.

Свої позовні вимоги ТОВ «Світ інструменту Україна» обґрунтовує тим, що відповідач неправомірно застосував резервний метод визначення митної вартості товару, оскільки, відповідно до положень чинного законодавства України, повинен був застосовуватись основний метод визначення митної вартості товару – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

Позивач стверджує, що ним надано відповідачу для митного оформлення товару документи, що передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. Подані документи чітко ідентифікували товар та містили об’єктивні та достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору, згідно з вимогами ч.ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, подав суду письмові заперечення, у яких проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, та зазначив, що оскаржуване рішення прийняте у відповідності до норм чинного законодавства.

Відповідно до приписів частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, з урахуванням вимог статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали судом встановлено наступне.

ТОВ «Світ Інструменту Україна» уклало з компанією MATRIZE Handels-GmbH, China (Китай) зовнішньоекономічний контракт №CH-MIU/28/0411 від 28.04.2011 р. (надалі-Контракт №CH-MIU/28/0411), відповідно до якого позивачу в Україну здійснювалась поставка інструментів ручних в асортименті.

Відповідно до п.1.2 Контракту №CH-MIU/28/0411 найменування, кількість товару, що постачаються за даним контрактом, а також ціна за одиницю товару по артикулам зазначається в специфікації.

Згідно п.2.1 Контракту №CH-MIU/28/0411 продавець зобов’язується поставити покупцю товар на загальну суму Контракту, яка складає 1 000 000 доларів США. Обумовлена сторонами ціна товару встановлюється в доларах США та зазначається в специфікаціях на кожну окрему партію товару.

Крім того, п. 2.2 Контракту №CH-MIU/28/0411 визначено, що вартість кожної партії товару, яка підлягає сплаті за товар, що постачається, виокремлена із загальної суми Контракту, зазначається в інвойсі і входить в загальну суму контракту.

В той же час, п.5.1 Контракту №CH-MIU/28/0411 (з врахуванням укладеної до Контракту №CH-MIU/28/0411 додаткової угоди №4 від 28.04.2011 р.) визначено, що оплата товару здійснюється в один етап – 100% вартості відправленої партії товарів має бути оплачена протягом 30 календарних днів з моменту відвантаження, підтверджена копіями відвантажувальних документів, а саме міжнародною морською накладною (коносаментом) виписаною на ім’я покупця.

При розмитненні товару позивачем подано Київській міжрегіональній митниці електронну митну декларацію №100270004/2014/340074 від 11.04.2014р. При цьому, митна вартість товару визначена позивачем із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

На підтвердження заявлених відомостей митному органу надано товаросупровідні документи.

У митного органу виникли сумніви стосовно достовірності наданих декларантом до митного оформлення документів, так як на думку останнього подані документи містять неповні відомості та розбіжності, тому, позивачу запропоновано надати додаткові документи:

- платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - виписку з бухгалтерської документації та інші (за наявності) платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Декларанта ознайомлено з переліком додаткових документів у встановленому порядку, проте вимоги органу доходів і зборів в частині надання додаткових документів виконано не в повному обсязі.

Митний орган відмовив у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та прийняв рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 11.04.2014р. №100270004/2014/000057/2.

Після здійснення коригування митної вартості, товари були випущені у вільний обіг шляхом надання гарантій відповідно до частини 7 статті 55 Митного кодексу України.

Позивачем супровідним листом від 26.06.2014р. № 75 надано митному органу додаткові документи, що вимагались для підтвердження заявленої ним митної вартості товару, що декларувався.

Київська міжрегіональна митниця листом від 04.07.2014р. №7813/1/26-70-63-05 повідомила позивача, що надані не всі додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а отже Київська міжрегіональна митниця не вбачає підстав для перегляду рішення про коригування митної вартості товарів №000057/2 від 11.04.2014р.

Не погоджуючись з прийнятим Київською міжрегіональною митницею рішенням від 11.04.2014р. № 100270004/2014/000057/2 позивач 22.07.2014р. звернувся із скаргою до Департаменту митної справи Міністерства доходів та зборів України, в якій просив переглянути та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів та винести нове рішення, за яким митна вартість товару буде визначена за основним методом визначення митної вартості товару - за ціною договору.

Листом від 13.08.2014 р. № 1558/6/99-99-24-02-06-15 Державна фіскальна служба України повідомила декларанта про те, що оскільки ним не подано документів в повному обсязі, у суб'єкта владних повноважень відсутня можливість надати відповідь по суті скарги.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов’язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об’єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до частин 1-3 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган має право упевнитися в достовірності та точності будь-якої заяви, документа, рахунку поданих для цілей визначення митної вартості.

Також, відповідно до пункту 6 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 13.07.2012р. № 362, при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та чисельного значення заявленої митної вартості, здійснено в тому числі такі заходи: вивчення характеристик товарів, які впливають на рівень їх митної вартості; вивчення маршруту транспортування товарів та перевірки достовірності декларування витрат на транспортування до митного кордону У країни; порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено; перевірка наявності ознак підробки документів та наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість товарів.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів визначений ч.2 ст. 53 Митного кодексу України: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як вбачається з матеріалів справи, для здійснення митного контролю та митного оформлення позивачем разом із ВМД надано товаросупровідні документи, за результатами перевірки яких виявлено розбіжності та неповноту відомостей.

Зокрема, при розгляді документів під час контролю за правильністю визначення митної вартості товарів «несамохідні транспортні засоби, для садово-будівельних робіт» митним органом проаналізовано інформацію, що містилась у товаросупровідних документах, наданих до митного оформлення, що ввозились на митну територію України.

При опрацюванні наданих документів виявлено розбіжності та відсутність у цих документах всіх відомостей відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості.

Так, згідно з пунктом 5.1 зовнішньоекономічного контракту від 28.04.2011р. № CH-MIU/28/0411, комерційного інвойсу від 23.01.2014 № 14-066-К137, пакувального листа від 23.01.2014 № 14-066-К137 « 100% вартості відправленої партії товару мають бути оплачені протягом 30 днів після відвантаження товару, яка підтверджена копіями відвантажувальних документів».

Проте на момент подання митної декларації від 11.04.2014р. № 100270004/2014/340074 30 днів з дня відвантаження товару сплинули, а платіжні документи декларантом не надано.

Тому, відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України, при митному оформленні зазначеного товару митним органом запропоновано декларанту надати додаткові документи: - платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - виписку з бухгалтерської документації та інші (за наявності) платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Проте, вимоги відповідача в частині надання додаткових документів виконано позивачем не в повному обсязі.

В зв'язку із цим, митна вартість імпортованих товарів не була визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, оскільки документи, зазначені в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України не містили всіх відомостей, які б підтверджували заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Вказане стало підставою для коригування відповідачем митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України передбачено вичерпний перелік методів визначення митної вартості товарів. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Основний метод визначення митної вартості товарів за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються не був застосований, оскільки використані декларантом відомості не підтверджені документально.

Другорядні методи не були застосовані з наступних причин. Метод за ціною договору щодо ідентичних товарів - не був застосований у зв’язку з відсутністю у митного органу даних щодо вартості операцій з ідентичними товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості).

Метод за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не був застосований у зв’язку з відсутністю у митного органу даних щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості).

Методи на основі віднімання вартості та на основі додавання вартості (обчислена вартість) не були використані митним органом через відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків.

Окрім того, частиною 2 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Оскільки відповідачем встановлено, що заявлена позивачем митна вартість товарів нижче рівня митної вартості таких товарів, час експорту яких є максимально наближеним до часу експорту оцінюваного товару, митне оформлення яких вже здійснено та інформація по яким міститься у ціновій базі даних Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно митну вартість товару визначено із застосуванням резервного методу (визначена митна вартість товару ґрунтується на митній вартості товару, подібного за якісними характеристиками, митне оформлення якого уже здійснено).

Таким чином, оскільки в наданих документах виявлені неточності/розбіжності, вимога про надання додаткових документів у повному обсязі не виконана, Київська міжрегіональна митниця не мала підстав для підтвердження митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), як наслідок, у повній відповідності до вимог Митного кодексу України та Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Мінфіну від 24.05.2012р. № 598, митним органом прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, яким відкориговано митну вартість товару за резервним методом.

У той же час, суд не може прийняти доводи позивача про надання всіх необхідних документів після прийняття оскаржуваного рішення.

Так, ч. ч. 8, 9 ст. 55 Митного кодексу України визначено, що протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Отже, додатково надані документи підлягають оцінці відповідачем або його вищестоящим органом лише при перегляді рішення про коригування митної вартості товарів у відповідності до ч. ч. 8, 9 ст. 55 Митного кодексу України .

Як вбачається з матеріалів справи, такі документи були оцінені відповідачем та Державною фіскальною службою України, за наслідками чого в перегляді рішення про коригування митної вартості товарів було відмовлено.

Відповідних позовних вимог щодо визнання протиправними відмов вказаних суб'єктів владних повноважень позивачем заявлено не було.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що Київською міжрегіональною митницею Міндоходів на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Митним кодексом України прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 11.04.2014р. № 100270004/2014/000057/2, а отже оскаржуване рішення ґрунтується на нормах чинного законодавства, є правомірним, а тому визнанню протиправним та скасуванню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, відповідачем у повному обсязі доведено правомірність прийнятого рішення.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судового збору позивачу не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Світ інструменту Україна» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко