Справа № 674/1082/14-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 674/1082/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Кучерява
Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Гонтарук В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Дунаєвецькому районі на постанову
Дунаєвського районного суду
Хмельницької області від 15 серпня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Дунаєвецькому районі про визнання дій
протиправними , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 28 липня 2014 року звернулась до
суду з адміністративним позовом до
відповідача в якому просила: визнати
протиправними дії відповідача щодо
відмови включити суми індексації
заробітної плати, матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань,
матеріальної допомоги на оздоровлення
в заробітну плату для призначення
пенсії відповідно до Закону України
"Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993;
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок та виплату пенсії з 24 липня
2010 року призначеної відповідно до
довідок №№ 4127/04, 4128/04, 4130/04 від 17 липня
2014 року відповідно до суми заробітної
плати, з якої утриманні внески до
Пенсійного фонду України.

Постановою Дунаєвського районного
суду Хмельницької області від 15 серпня
2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати вказане рішення та прийняти
нове, яким відмовити в задоволенні
адміністративного позову повністю.

Сторони в судове засідання не
з'явились. Про дату, час і місце
розгляду справи повідомленні належним
чинном.

Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце судового розгляду,
не перешкоджає судовому розгляду
справи.

За таких обставин, а також враховуючи,
що судом участь сторін в судовому
засіданні не визнавалась обов'язковою,
колегія суддів прийшла до висновку
щодо можливості апеляційного розгляду
справи в порядку письмового
провадження у відповідності до пункту 2
частини 1 статті 197 КАС України.

Згідно з частиною 6 статті 12, частиною 1
статті 41 КАС України у випадку неявки в
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, під час судового
розгляду повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
суддю-доповідача, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи позивач працювала
на посаді головного бухгалтера в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Дунаєвецькому районі Хмельницької
області, що підтверджується
відомостями трудової книжки.

З 09 серпня 2008 року перебувала на обліку,
як одержувач пенсії по третій групі
інвалідності, з 22 квітня 2010 року по
другій групі інвалідності загального
захворювання згідно до Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

26 квітня 2010 року звернулась з заявою до
відповідача про переведення на пенсію
за нормами Закону України "Про державну
службу".

17 липня 2014 року позивач подала заяву
про переведення перерахунку та виплати
належної пенсії з моменту призначення,
відповідно до довідок № 4127/04, 4130/04 від
17.07.2014 року.

21 липня 2014 року отримала відповідь №
49/к-10, якою була проінформована про
відмову у проведенні перерахунку.
Прийняте рішення відповідач мотивував
тим, що матеріальна допомога та
індексація не являються надбавкою чи
премією і включати їх у розрахунок
заробітку для обчислення пенсії немає
законних підстав.

Приймаючи оскаржуване рішення суд
першої інстанції виходив з того, що
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов`язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Колегія судів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
таких підстав.

За змістом ст. 37 Закону № 3723-ХІІ (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80 %
від сум їх заробітної плати, на які
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування. За
кожний повний рік роботи понад 10
років на державній службі пенсія
збільшується на один відсоток
заробітку, але не більше 90 відсотків
заробітної плати.

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про
оплату праці" від 24.03.1995 № 108/95 ВР
визначено, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною 2 ст. 33 Закону № 3723-ХІІ
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Матеріальна допомога на оздоровлення,
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань та
індексація заробітної плати згідно
постанови Кабінету Міністрів України
від 24.02.2003 № 212 є складовою заробітної
плати. На суми виплаченої матеріальної
допомоги на оздоровлення та на
вирішення соціально-побутових питань і
індексацію нараховуються страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, що відображено у
наданій відповідачу довідці форми 5-1.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №
1788-ХІІ врегульовано види оплати
праці, що враховуються при обчисленні
пенсій.

Відповідно до ч. 1 зазначеної статті до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування" від
26.06.1997 № 400/97-ВР нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Згідно ст. 41 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" до виплат (доходів), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, належать, зокрема: суми виплат,
отримуваних застрахованою особою
після набрання чинності цим Законом, з
яких згідно з цим самим Законом були
фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Така ж правова позиція зі спірного
питання вже була висловлена Верховним
Судом України у постановах від 20.02.2012 №
21-430а11, від 28.05.2013 №21-97а13 та від 03.06.2014 №
21-134а14.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про задоволення
заявлених позовних вимог в цій частині.

Однак, при цьому, суд першої інстанції
неправильно визначив час з якого
відповідач зобов'язаний здійснити
нарахування та виплату позивачу
різниці недорахованої пенсії - 27
квітня 2010 року, тобто з дня призначення
пенсії, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

За правилами ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Як уже зазначалось вище, позивачу
призначено пенсію з 27 квітня 2010 року, і
саме з цього часу їй було відомо про
порушення своїх прав (неправильне
визначення розміру пенсії) і з цього
дня слід обчислювати строк звернення
до суду. З матеріалів справи слідує, що
встановлений строк звернення до суду
визначений ст. 99 КАС України позивачем
пропущений, підстави для визнання
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними
відсутні.

З врахуванням того, що позивач з заявою
про перерахунок пенсії звернулась до
відповідача 17 липня 2014 року, то строк з
якого настає право на перерахунок
пенсії слід визначити з 17 липня 2014
року, а позовна вимога про перерахунок
та виплату пенсії за період з 27 квітня
2010 року по 16 липня 2014 року підлягає
залишенню без розгляду.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку задовольняючи
позовні вимоги в частині зобов`язання
здійснення нарахування та виплату
різниці недонарахованої пенсії
позивачу з 27 квітня 2010 року.

Відповідно до статті 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
судом норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання, а так само неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргуУправління
Пенсійного фонду України в
Дунаєвецькому районі задовольнити
частково .

Постанову Дунаєвського районного суду
Хмельницької області від 15 серпня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Дунаєвецькому районі про визнання дій
протиправними, - скасувати .

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Дунаєвецькому районі Хмельницької
області про перерахунок пенсії за
період з 27 квітня 2010 року по 16 липня 2014
року залишити без розгляду.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Дунаєвецькому районі щодо невключення
ОСОБА_2 суми індексації заробітної
плати, матеріальної допомоги на
оздоровлення та матеріальної допомоги
на вирішення соціально-побутових
питань в заробітну плату для
призначення їй пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу».

Зобов`язати Управління Пенсійного
фонду України в Дунаєвецькому районі
Хмельницької області здійснити
розрахунок пенсії ОСОБА_2, призначеної
їй відповідно до Закону України «Про
службу в органах місцевого
самоврядування» у розмірі 90 відсотків
заробітної плати державного службовця
з 17 липня 2014 року, включивши до сум
заробітної плати, з якої нараховується
пенсія, суми індексації заробітної
плати, матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань
та матеріальної допомоги на
оздоровлення до відпусток, відповідно
до довідки Управління Пенсійного фонду
у Дунаєвецькому районі Хмельницької
області № 4127/04, 4128/04,4130/04 від 17 липня 2014
року.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Гонтарук В. М.

Судді
Біла Л.М.

Матохнюк Д.Б.