Справа № 815/4529/13-а
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2014 року
м. Київ К/800/890/14

Колегія Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого - судді: Олексієнка М.М.,

суддів: Винокурова К.С.,

Ліпського Д.В.,

здійснивши попередній розгляд справи
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області (далі - ГУ МВС) про визнання
протиправним і скасування наказу про
накладення дисциплінарного стягнення
за касаційною скаргою представника ГУ
МВС на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 31 липня 2013
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 11 грудня 2013
року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом, відповідно до якого просив:

визнати протиправним та скасувати
наказ ГУ МВС від 19 квітня 2013 року № 806
про накладення на нього
дисциплінарного стягнення у вигляді
догани;

з метою відновлення службової
репутації зобов'язати відповідача
оголосити особовому складу про
скасування наказу.

Посилався на незаконність
оскаржуваного рішення, оскільки
порушень, які б давали підстави
притягнення його до дисциплінарної
відповідальності не вчиняв. Крім того,
порушено порядок проведення
службового розслідування.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 31 липня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 11 грудня 2013
року, позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано
пункт 2 наказу ГУ МВС від 19 квітня 2013
року № 806 в частині оголошення догани
начальнику СВ Біляївського РВ ГУМВС
України в Одеській області майору
міліції ОСОБА_2 за порушення вимог
статті 8 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України,
статей 39, 484 Кримінально процесуального
кодексу України, що виразилось у
відсутності дієвого контролю за ходом
досудового розслідування по
кримінальним провадженням №0000254,
№00000158, №0000196. Зобов'язано
відповідача оголосити особовому
складу органів та підрозділів
внутрішніх справ області про
скасування пункту 2 зазначеного наказу.

У касаційній скарзі представник
відповідача, з посиланням на порушення
норм матеріального та процесуального
права, допущені судами, просить
попередні судові рішення скасувати і
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову. Вказує на те, що
судами дано неналежну оцінку зібраним
у справі доказам.

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про відмову в
задоволенні касаційної скарги з
урахуванням наступного.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, наказом ГУ МВС від 19 квітня
2013 року № 806, який є предметом
оскарження, на ОСОБА_2 накладено
дисциплінарне стягнення - догану за
грубе порушення службової дисципліни,
що виразилося у відсутності дієвого
контролю за ходом досудового
розслідування по кримінальним
провадженням №0000254, №00000158,
№0000196.

Підставою до прийняття зазначеного
рішення, стали результати службової
перевірки, згідно яких позивачем як
заступником начальника СВ
Біляївського РВ допущено порушення
вимог статті 8 Дисциплінарного статуту,
статей 39, 484 КПК України, що виразилося у
відсутності контролю за діями
підлеглих при розслідуванні у
кримінальних провадженнях.

З таким рішенням ОСОБА_2 не погодився і
оскаржив його в судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що рішення про накладення
стягнення у вигляді догани є
необґрунтованим, прийнято в супереч
основним принципам і порядку
проведення службових розслідувань.

Висновок судів відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Сутність службової дисципліни,
обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України стосовно її
дотримання, види заохочень та
дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень
визначається Дисциплінарним статутом
органів внутрішніх справ України,
затверджений Законом України від 22
лютого 2006 року №3460-IV (далі -
Дисциплінарний статут).

Під проступком згідно статті 2
зазначеного Закону розуміється
невиконання чи неналежне виконання
особою рядового або начальницького
складу службової дисципліни.

Представником відповідача не доведено,
а судами попередніх інстанцій не
встановлено, що позивачем вчинено
дисциплінарний проступок.

Як вірно зазначено судами, в наказі,
який є предметом оскарження, у висновку
службового розслідування, не вказано,
якими саме положеннями нормативних
актів повинен був керуватися позивач,
щоб забезпечити належне розслідування
у кримінальних провадженнях. Які
відповідно до вимог чинного
законодавства контролюючі дії він
повинен був вчинити, як заступником
начальника слідчого відділення,
направлені на повне та об'єктивне
розслідування, в тому числі на
неможливість втрати речових і інших
доказів. По кримінальному провадженні
№0000254 неодноразово відбувалися
заслуховування в обласній прокуратурі,
в слідчому управлінні ГУ МВС. Крім того,
як установлено судами, в період з 24.12.2012
року по 11.02.2013 року позивач перебував у
відпустці, тому не міг здійснювати
контроль за досудовим розслідуванням у
кримінальних провадженнях №0000254,
№00000158, №0000196.

Щодо правильності застосування норм
кримінально-процесуального
законодавства, то це в компетенції суду
при розгляді справи в порядку
кримінального провадження.

Проведення службового розслідування
теж здійснено з порушенням норм
Дисциплінарного статуту та Інструкції
про порядок проведення службового
розслідування в органах внутрішніх
справ, затвердженою наказом МВС
України від 06 грудня 1991 року № 552., яка
діяла на момент виникнення спірних
правовідносин (далі - Інструкція).

Так, відповідно до пункту 2 Інструкції
завданням службового розслідування є
повне, об'єктивне і всебічне
розслідування обставин порушень,
скоєних особами рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, виявлення причин і
умов, що сприяли їхньому скоєнню,
встановлення винних і забезпечення
правильного застосування чинних
нормативних актів для того, щоб винний
був притягнутий до відповідальності, а
жоден невинний не постраждав.

Службове розслідування має сприяти
дотриманню законності, викорененню
випадків її порушення, а також
вихованню особового складу органів
внутрішніх справ почуття точного і
безумовного дотримання законодавства.

В порушення вимог вище згаданого
положення, службове розслідування
проведено не об'єктивно і неповно,
зокрема, у висновку не зазначено, які
дії (рішення) повинен був вчинити
позивач, як суб'єкт владних
повноважень, при виконання службових
обов'язків, направлені на
розслідування у кримінальному
провадженні. Не враховано час
перебування ОСОБА_2 у відпустках.

На надано представником відповідача
доказів і тому, що зміст наказу, який є
предметом оскарження, доведено до
відома позивача у визначені строки, що
свідчить про недотримання положень,
передбачених частиною 8 статті 14
Дисциплінарного статуту. Як свідчать
фактичні обставини, встановлені
судами, із зазначеним наказом позивач
був ознайомлений лише при розгляді
адміністративної справи в суді, що, в
свою чергу, унеможливило надати
пояснення, висловити свої заперечення,
довести ті чи інші обставин, які мали
суттєве значення.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
висновок судів не спростовують і не
дають підстав вважати, що судові
рішення ухвалені з порушенням норм
матеріального чи процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись
статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області відхилити, а
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 31 липня 2013
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 11 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає, проте може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строки та в порядку,
встановленими статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді:
М.М. Олексієнко

К.С. Винокуров

Д.В. Ліпський