Справа № 2-а/463/47/14
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 р.
Справа № 876/6842/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Обрізка І.М., Сеника Р.П.

за участі секретаря судових засідань
Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України у Львівській області на ухвалу
Личаківського районного суду м. Львова
від 27.05.2014 року про відмову в
забезпеченні у справі з розгляду
клопотання Головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області про забезпечення
адміністративного позову у справі за
позовом Головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області до Головного управління
юстиції у Львівській області,
Управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Львівській області, Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Львівській області, ОСОБА_2 про
визнання протиправними дій та
скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд із позовом до
відповідачів про визнання
протиправними дій державного
виконавця при винесенні постанови про
відкриття виконавчого провадження від
25.01.2014 ВП №41577491.

ГУ ПФУ у Львівській області подало до
суду клопотання про забезпечення
позову шляхом заборони головному
управлінню юстиції у Львівській
області, управлінню державної
виконавчої служби ГУЮ у Львівській
області, відділу примусового виконання
рішень УДВС ГУЮ у Львівській області
вчиняти будь-які дії по виконанню
постанови від 25.01.2014 ВП №41577491 про
відкриття виконавчого провадження, в
тому числі: заборонити накладати
штрафи, арешт на кошти або виставляти
платіжні вимоги про списання коштів з
рахунків головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області, до набрання чинності судовим
рішенням по даній справі.

Обґрунтовуючи заяву, мотивує тим,
мотивує тим, що в процесі виконання
оскаржуваної постанови про відкриття
виконавчого провадження від 25.01.2014 ВП
№41577491 існує небезпека порушення
чинного законодавства, заподіяння
шкоди правам Пенсійного фонду України
у Львівській області, свободам,
інтересам та правам пенсіонерів, які
отримують пенсії відповідно до інших
законів за рахунок страхових внесків
підприємств, які обліковуються на
рахунках органів Пенсійного фонду, в
Ощадному банку.

Ухвалою Личаківського районного суду
м. Львова від 27.05.2014 року в задоволенні
клопотання про забезпечення позову
відмовлено з підстав не надання
заявником доказів наявності небезпеки
правам, свободам та інтересам позивача.

Не погодившись з даною ухвалою її
оскаржив заявник - Головне управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області, який вважає, що при винесенні
такого рішення судом порушені норми
матеріального та процесуального права,
неповністю досліджені та з'ясовані всі
обставини справи, а тому просить
скасувати оскаржувану ухвалу з
підстав, викладених в апеляційній
скарзі, які аналогічно викладені в
клопотанні, й ухвалити нове рішення,
яким задоволити клопотання про
забезпечення позову.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ГУПФУ
у Львівській області зазначає, що
пенсійним органом у поданому
клопотанні зазначено про існування
очевидної небезпеки заподіяння шкоди
правам та інтересам позивача; судом не
враховано те, що пенсія стягувачу
призначена відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб», виплата такої
проводиться за рахунок коштів
Державного бюджету України, через що
реальне виконання виконавчих дій може
призвести до заподіяння шкоди правам
та інтересам позивача та особам, кошти
на виплату заробітної плати та пенсій
яких обліковуються на рахунках органів
Пенсійного фонду України.

Окрім цього, виконання судових рішень
щодо стягнення коштів з державного
бюджету здійснюється органами
державного казначейства в порядку,
визначеному постановою Кабінету
Міністрів України від 03.08.2011 р. №845,
який визначає механізм виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевого бюджетів або бюджетних
установ, прийнятих судами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та матеріалів справи, колегія
суддів приходить до висновку, що в
задоволенні апеляційної скарги
необхідно відмовити з наступних
мотивів.

Відповідно до вимог ст.117 КАС України
суд за клопотанням позивача або з
власної ініціативи може постановити
ухвалу про вжиття заходів забезпечення
адміністративного позову, якщо існує
очевидна небезпека заподіяння шкоди
правам, свободам та інтересам позивача
до ухвалення рішення в
адміністративній справі, або захист
цих прав, свобод та інтересів стане
неможливим без вжиття таких заходів,
або для їх відновлення необхідно буде
докласти значних зусиль та витрат, а
також якщо очевидними є ознаки
протиправності рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

Як слідує із матеріалів справи, 24.03.2014р.
позивач скерував до суду позовну заяву,
в якій просив визнати протиправними
дії державного виконавця під час
винесення постанови ВП № 42320033 від
06.03.2014р. про відкриття виконавчого
провадження; скасувати постанову
державного виконавця ВП № 42320033 від
06.03.2014р. про відкриття виконавчого
провадження (а.с.1-5).

Одночасно позивачем подано клопотання
про забезпечення позову, в якому
останній просить вжити заходи
забезпечення адміністративного позову
шляхом заборони відповідачам вчиняти
будь-які дії по виконанню постанови ВП
№ 4157749 від 25.01.2014р. про відкриття
виконавчого провадження, в тому числі:
заборонити накладати штрафи, арешт на
кошти та виставляти платіжні вимоги
про списання коштів з рахунків
Головного управління Пенсійного фонду
України у Львівській обл., до набрання
чинності судовим рішенням по даному
спору.

Наведене клопотання обґрунтовано тим,
що вчинення дій по виконанню судового
рішення у цьому провадженні спричинить
порушення чинного законодавства,
призведе до заподіяння значної шкоди
правам та інтересам позивача, а також
пенсіонерів, які отримують пенсії
відповідно до інших законів за рахунок
страхових внесків підприємств, які
обліковуються на рахунках органів
Пенсійного фонду України.

Відмовляючи у задоволенні заявленого
клопотання, суд першої інстанції
виходив з того, що забезпечення позову
шляхом фактичного зупинення виконання
судового рішення чинним
законодавством не передбачено; також
судом не встановлено наявності
очевидної небезпеки заподіяння шкоди
правам та інтересам позивача та інших
осіб до ухвалення рішення по справі або
для їх відновлення необхідно буде
докласти значних зусиль та витрат.

Враховуючи в сукупності обставини
справи, колегія суддів приходить до
переконливого висновку про
обґрунтованість та правильність
відмови суду у задоволенні клопотання
про вжиття заходів забезпечення позову
і дотримання судом першої інстанції
при винесенні оскаржуваної ухвали
вимог ст.117, 118 КАС України.

Наведений висновок обґрунтовується
наступним.

Із змісту вимог ст.117 КАС України
слідує, що заходи забезпечення позову
повинні відповідати і бути
співрозмірними заявленим позовним
вимогам, бути безпосередньо
пов'язаними з предметом спору,
необхідними і достатніми для
забезпечення виконання судового
рішення.

Також при розгляді клопотання про
вжиття заходів забезпечення позову суд
повинен дати оцінку обґрунтованості
доводів заявника щодо необхідності
вжиття відповідних заходів з
урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників процесу;

- наявності зв'язку між конкретним
видом, що застосовується для
забезпечення позову, і предметом
позовної вимоги, зокрема, чи спроможний
такий вид забезпечення забезпечити
фактичне виконання рішення суду у разі
його задоволення;

- імовірності виникнення утруднень для
виконання або невиконання рішення суду
в разі невжиття таких заходів;

- необхідності у зв'язку із вжиттям
заходів запобігти порушенню прав та
інтересів інших осіб, в тому числі, й
осіб, які не приймають участь у
розгляді справи.

Як слідує із змісту заявленого позову
та клопотання про забезпечення позову,
предметом розглядуваного спору є
вимоги про визнання протиправними дій
відповідачів під час винесення спірної
постанови ВП № 4157749 від 25.01.2014р. про
відкриття виконавчого провадження, а
також скасування вказаної постанови
державного виконавця.

Аналіз поданого клопотання про вжиття
заходів забезпечення
адміністративного позову свідчить про
те, що позивач просить фактично
зупинити виконання судового рішення,
яке набрало законної сили, що є
недопустимим.

Також жодних доказів існування
очевидної небезпеки заподіяння шкоди
правам, свободам та інтересам позивача
до ухвалення рішення в
адміністративній справі, або захист
цих прав, свобод та інтересів стане
неможливим без вжиття таких заходів,
або для їх відновлення необхідно буде
докласти значних зусиль та витрат, а
також щодо наявності очевидних ознак
протиправності рішення, дії чи
бездіяльності відповідачів позивачем
не представлено.

Разом з тим, в обґрунтування очевидної
небезпеки заподіяння шкоди правам та
інтересам позивача до ухвалення
рішення у справі пенсійний орган
покликається на надумані твердження
щодо можливого заподіяння шкоди правам
пенсіонерів та інших осіб, які
отримують пенсії за рахунок страхових
внесків підприємств тощо.

Окрім цього, виконавчий документ
зобов'язує пенсійний орган провести
нарахування та виплату на користь
стягувача різниці в розмірі пенсії за
попередній період, однак не вказує на
стягнення грошових коштів із рахунку
боржника.

З цих міркувань слід вважати
безпідставними покликання апелянта
про необхідність виконання судового
рішення органами державного
казначейства в порядку Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень», оскільки норми цього
Закону не поширюються на виконання
судових рішень про зобов'язання
суб'єкта владних повноважень вчинити
певні дії.

Таким чином доводи апелянта на
правомірність прийнятої ухвали не
впливають та висновків суду не
спростовують.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно та повно встановив
обставини справи, ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків ухвали суду, а
тому підстав для скасування ухвали
суду колегія суддів не вбачає і вважає,
що апеляційну скаргу на неї слід
залишити без задоволення.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд
апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області залишити без
задоволення.

Ухвалу Личаківського районного суду м.
Львова від 27.05.2014 року про відмову в
забезпеченні адміністративного позову
у справі №2-а/463/47/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20-ти днів з дня
набрання ухвалою законної сили, а у
разі складення ухвали в повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України - з дня
складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя :
В.П. Сапіга

Судді:
І.М. Обрізко

Р.П. Сеник

Повний текст виготовлено 23.09.2014р.