Справа № 809/1313/14
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"12" червня 2014 р.
Справа № 809/1313/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Шумея М.В.,

секретаря Третяк В.Р.,

за участю: представника позивача
Борсука Д.Я.,

представника відповідача Бунчак Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Івано-Франківську справу за позовом
Івано-Франківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мірам» про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені в сумі 43481,79 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Івано-Франківське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
звернулося в суд із адміністративним
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мірам» про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені в сумі 43481,79 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач, в порушення статей 19, 20
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні», не
виконав нормативу по працевлаштуванню
інвалідів та в строк до 16 квітня 2014 року
не сплатив
адміністративно-господарські санкції
за робочі місця, призначені для
працевлаштування інвалідів і не
зайняті інвалідами в розмірі середньої
річної заробітної плати на
підприємстві, в розмірі 43312,92 гривень.
Крім того, позивачем за порушення
термінів сплати
адміністративно-господарських
санкцій, у відповідності до частини 2
статті 20 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні», відповідачу нарахована пеня
в розмірі 168,87 гривень. Загальна сума
адміністративно - господарських
санкцій та пені складає 43481,79 гривень.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі. Просив суд позов
задовольнити повністю. .

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив. Суду
пояснив, що Наказом № 1 від 02.01.2013 року
ТОВ «Мірам» у встановленому законом
порядку створило згідно 10 робочих
місць для працевлаштування інвалідів.
Відповідач подав до Тисменицького
районного центру зайнятості звіти про
наявність вакансій згідно форми № 3-ПН
від 02.01.2013 року, 06.02.2013 року, 05.03.2013 року
01.04.2013 року, 07.05.2013 року, 01.06.2013 року,
01.07.2013 року, 02.08.2013 року, 02.09.2013 року,
01.10.2013 року, 01.11.2013 року, 02.12.2013 року. Крім
того, ТОВ «Мірам» до відділення Фонду
було подано звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів за 2013 рік.
06.06.2013 року листом № 03-14/486 Фонду
соціального захисту інвалідів
звернувся до ТОВ «Мірам» з проханням
працевлаштування ОСОБА_3 на роботу.
Проте, ОСОБА_3 відмовився від
працевлаштування про, що ТОВ «Мірам»
повідомив Фонд соціального захисту
інвалідів, що підтверджується листом №
167 від 10.06.2013 року. Випадків
безпосереднього звернення до
підприємства інвалідів за
працевлаштуванням в 2013 році не було,
оскільки були відсутні інваліди, які
бажали працевлаштуватись, а тому вина
відповідача відсутня. Просив відмовити
в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши
пояснення представника позивача,
представника відповідача, дослідивши
подані на обґрунтування позовних вимог
докази, суд встановив наступне.

Основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні і гарантування їм
рівних з усіма іншими громадянами
можливостей для участі в економічній,
політичній і соціальній сферах життя
суспільства, створення необхідних
умов, які дають можливість інвалідам
вести повноцінний спосіб життя згідно
з індивідуальними здібностями та
інтересами визначені Законом України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні».

Відповідно до частини першої статті 17
вказаного Закону, з метою реалізації
творчих і виробничих здібностей
інвалідів та з урахуванням
індивідуальних програм реабілітації
їм забезпечується право працювати на
підприємствах, в установах,
організаціях, а також займатися
підприємницькою та іншою трудовою
діяльністю, не забороненою законом.

Право інвалідів на працю, їх
працевлаштування реалізується шляхом
створення спеціального робочого місця,
адаптацією основного й додаткового
обладнання, технічного оснащення і
пристосування тощо з урахуванням
обмежених можливостей інваліда.

Частина 3 статті 18 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» встановлює
обов'язок підприємств, установ,
організацій, фізичних осіб, які
використовують найману працю, виділяти
та створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації та забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством;
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Частиною 1 статті 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» встановлено для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Частиною 9 статті 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» встановлено
обов'язок роботодавців, в яких за
основним місцем роботи працює 8 і
більше осіб, реєстрації у відповідних
відділеннях Фонду соціального захисту
інвалідів за своїм місцезнаходженням і
щорічного подання цим відділенням
звітів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів.

Постановою Кабінету Міністрів України
за №70 від 31 січня 2007 року «Про
реалізацію статей 19 і 20 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» затверджено
Порядок реєстрації підприємств,
установ, організацій та фізичних осіб,
що використовують найману працю.
Згідно вказаного порядку роботодавці
реєструються у відділеннях Фонду
соціального захисту інвалідів за
місцем їх державної реєстрації як
юридичних осіб або фізичних осіб -
підприємців. Для реєстрації пунктом 3
вказаного Порядку встановлено
обов'язок роботодавців подати
(надіслати рекомендованим листом)
відділенню Фонду відповідну заяву за
формою, що затверджується Мінпраці, та
копію свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи або
фізичної особи - підприємця.

Також зазначеною постановою Кабінету
Міністрів України за №70 від 31 січня 2007
року затверджено Порядок подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування.
Згідно якого, звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають (надсилають
рекомендованим листом) щороку до 1
березня відділенням Фонду соціального
захисту інвалідів, в яких вони
зареєстровані, за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом. Форма вказаного звіту
затверджена наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
за №42 від 10.02.2007 року.

Крім того, Порядок подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування
передбачає, обов'язок роботодавців
подання центру зайнятості за місцем їх
реєстрації як платників страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття інформації про
наявність вільних робочих місць
(вакантних посад) для працевлаштування
інвалідів. Наказом Міністерства праці
та соціальної політики України за №420
від 19.12.2005 року затверджено форму
подання такої звітності та інструкцій
щодо її заповнення.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що обов'язки роботодавців стосовно
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування передбачають собою:

1.Виділення та створення робочих місць
для працевлаштування інвалідів, в тому
числі спеціальних робочих місць.

2.Створення для інвалідів умов праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації.

3.Надання державній службі зайнятості
інформації, необхідної для
працевлаштування інвалідів.

4.Звітування Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів.

5.Забезпечення інших
соціально-економічних гарантій,
передбачених чинним законодавством.

Судом встановлено, що Наказом № 1 від
02.01.2013 року ТОВ «Мірам» у встановленому
законом порядку створило згідно 10
робочих місць для працевлаштування
інвалідів. Відповідач подав до
Тисменицького районного центру
зайнятості звіти про наявність
вакансій згідно форми № 3-ПН від 02.01.2013
року, 06.02.2013 року, 05.03.2013 року 01.04.2013 року,
07.05.2013 року, 01.06.2013 року, 01.07.2013 року,
02.08.2013 року, 02.09.2013 року, 01.10.2013 року,
01.11.2013 року, 02.12.2013 року.

Крім того, ТОВ «Мірам» до відділення
Фонду було подано звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів за 2013 рік.
06.06.2013 року листом № 03-14/486 Фонду
соціального захисту інвалідів
звернувся до ТОВ «Мірам» з проханням
працевлаштування ОСОБА_3 на роботу.

Проте, ОСОБА_3 відмовився від
працевлаштування про , що ТОВ «Мірам»
повідомив Фонд соціального захисту
інвалідів, що підтверджується листом №
167 від 10.06.2013 року

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» визначено, що
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємства, установи, організацій чи
до державної служби зайнятості.

Також частиною 3 статті 18-1 цього Закону
встановлено, що Державна служба
зайнятості здійснює пошук підходящої
роботи відповідно до рекомендацій
МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації
та знань, з урахуванням його побажань.

Таким чином, причиною не виконання
нормативу по працевлаштуванню
інвалідів в повному обсязі, насамперед
послужило не порушення правил
здійснення господарської діяльності
відповідачем, а небажання осіб з
обмеженими фізичними можливостями
працювати або ж відсутність достатньої
кількості таких осіб на ринку праці,
оскільки зі сторони відповідача
вживаються заходи для виконання вимог
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» щодо
працевлаштування інвалідів.

Проте не зважаючи на вищевикладене
позивачем протиправно було
застосовано до відповідача
адміністративно-господарські санкції
та нараховано пеню.

На підставі ст. 124 Конституції
України, керуючись ст. ст. 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя: /підпис/
Шумей М.В.

Постанова складена в повному
обсязі 17.06.2014 року.