Справа № 308/8250/14-а
Суддя: Сарай А. І.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/8250/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2014 року
Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі

головуючої
судді

Сарай А.І.

при
секретарі

Козар Г.В.

з участю представника
відповідача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в місті Ужгород
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Ужгородської міської ради про визнання
бездіяльності неправомірною та
зобов’язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася в суд з
адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Ужгородської
міської ради про визнання
бездіяльності неправомірною та
зобов’язання вчинити певні дії. Позов
мотивує тим, що 10 квітня 2013 року у неї
народилася донька ОСОБА_3. В червні 2013
року вона звернулася до Управління
праці та соціального захисту населення
Ужгородської міської ради за
призначенням та виплатою належних їй
на конституційному праві на соціальний
захист сум матеріального забезпечення,
а саме допомоги по догляду за дитиною
до досягненням нею трирічного віку. З
червня 2013 року по теперішній час вона
знаходиться у відпустці по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку. Їй як застрахованій особі з
червня 2013 року відповідачем було
прийнято рішення про нарахування
щомісячної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі 130 грн., на підставі ст. 15
Закону України «Про державну допомогу
сім’ям з дітьми». За період з січня по
червень 2014 року включно відповідачем
їй було виплачено допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в сумі 780 грн. Однак,
розміри, в яких відповідачем
виплачується їй вказана допомога, а
саме 130 грн. щомісячно, є значно меншими,
ніж ті, що їй як застрахованій особі
гарантовані загальнообов’язковим
державним соціальним страхуванням в
разі настання страхового випадку –
догляду за малолітньою дитиною. У
зв’язку з наведеним вважає, що
відповідач протиправно не виплатив
належну їй допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в повному обсязі, гарантованому їй
ст. 46 Конституції України та ст. 43
Закону України «Про
загальнообов’язкове державне
соціальне страхування у зв’язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням і
похованням».

На підставі вищенаведеного просить:
визнати протиправною бездіяльність
Управління праці та соціального
захисту населення Ужгородської
міської ради щодо невиплати їй
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до ст. 43 Закону України «Про
загальнообов’язкове державне
соціальне страхування у зв’язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», за період з 01 січня 2014 року
по 30 червня 2014 року включно;
зобов’язати Управління праці та
соціального захисту населення
Ужгородської міської ради провести
нарахування та виплату їй за період з 01
січня 2014 року по 30 червня 2014 року
включно допомоги по догляду за дитиною
– ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення
нею трирічного віку на підставі ст. 43
Закону України «Про
загальнообов’язкове державне
соціальне страхування у зв’язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», з урахуванням проведених
виплат; стягнути на її користь з
відповідача суму сплаченого судового
збору в розмірі 73.08 грн.

Позивачка ОСОБА_2 у судове засідання не
з’явилася. Подала до суду письмове
клопотання, згідно якого, на підставі ч.
4 ст. 122 КАС України, просить проводити
розгляд справи за її відсутності.
Позовні вимоги підтримує в повному
обсязі та просить суд задовольнити їх.

Представник позивача у судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечила та просила у задоволенні
позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи суд
приходить до висновку, що позов слід
задовольнити повністю виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Згідно ч. 3 ст. 51 Конституції України
сім'я, дитинство, материнство і
батьківство охороняються державою.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачка ОСОБА_2 знаходиться у
відповідача на обліку як застрахована
у системі загальнообов’язкового
державного соціального страхування та
отримує допомогу по догляду за дитиною
– ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення
нею трирічного віку, яку з січня по
червень 2014 року вона отримувала в
розмірі по 130 грн. на місяць. Дані
обставини стверджується свідоцтвом
про народження дитини, витягом з наказу
про надання позивачці відпустки по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку та довідкою виданою
Управлінням праці та соціального
захисту населення Ужгородської
міської ради від 16 червня 2014 року.

Не погоджуючись з розміром призначеної
державної допомоги, позивачка
звернулася до суду з зазначеним
адміністративним позовом, оскільки має
статус особи, застрахованої у системі
загальнообов’язкового державного
соціального страхування, має право на
матеріальне забезпечення за таким
видом цієї системи страхування, як
страхування у зв’язку із тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням,
яке, на думку позивачки, є складовою
частиною її конституційного права на
соціальний захист.

Відповідно до ст. 25 Закону України
Основи законодавства України про
загальнообов’язкове державне
соціальне страхування за
загальнообов’язковим державним
соціальним страхуванням надаються
такі види соціальних послуг та
матеріального забезпечення:
страхування у зв’язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими похованням: допомога при
народженні дитини та по догляду за нею
(в редакції до внесення змін Законом
України № 107-VІ від 28 грудня 2007 року,
який визнано неконституційним та який
втратив чинність з 22 травня 2009 року
згідно рішення № 10-рп/2008 року
Конституційного Суду України).

Згідно ст. 26 Закону України Основи
законодавства України про
загальнообов’язкове державне
соціальне страхування до страхових
випадків, з настанням яких надаються
матеріальне забезпечення та соціальні
послуги, належать, зокрема, догляд за
малолітньою дитиною (в редакції до
внесення змін Законом України № 107-VІ
від 28 грудня 2007 року, який визнано
неконституційним та який втратив
чинність з 22 травня 2009 року згідно
рішення № 10-рп/2008 року Конституційного
Суду України).

На час виникнення спірних
правовідносин діяла та діє на даний час
ст. 43 Закону України «Про
загальнообов’язкове державне
соціальне страхування у зв’язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» № 2240-14, відповідно до вимог
якої допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму встановленого
законом.

Даючи оцінку позиції представника
відповідача щодо того, що порядок та
розміри виплати органами праці та
соціального захисту населення
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
встановлено Законом України «Про
державну допомогу сім’ям з дітьми»,
суд вважає, що при визначенні виплати
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
громадянам, застрахованим у системі
загальнообов’язкового державного
соціального страхування, необхідно
керуватися ст. 43 Закону України «Про
загальнообов’язкове державне
соціальне страхування у зв’язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» № 2240-14, а не положеннями
Закону України «Про державну допомогу
сім’ям з дітьми» № 2811-ХІІ від 21
листопада 1992 року.

Як вбачається із матеріалів справи
спірна допомога позивачці
відповідачем, у оскаржуваний період,
нараховувалась і виплачувалась у
значно меншому розмірі, а ніж це
передбачено ст. 43 Закону України «Про
загальнообов’язкове державне
соціальне страхування у зв’язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» № 2240-14, що є протиправним.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» установлено, що у 2014
році прожитковий мінімум на одну особу
в розрахунку на місяць у розмірі 1176
гривень та для тих, хто відноситься до
основних соціальних і демографічних
груп населення: дітей віком до 6 років -
1032 гривні.

Виходячи з наведеного, суд приходить до
висновку, що права позивачки у спірних
правовідносинах є порушеними та
підлягають поновленню.

Така правова позиція застосування норм
матеріального права також
підтверджена Верховним Судом України у
його постановах від 11 грудня 2012 року у
справі за позовом ОСОБА_4 до Управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Золотоніської
міської ради Черкаської області (номер
ЄДРСР 28332586) та від 25 грудня 2012 року у
справі за позовом ОСОБА_5 до Управління
праці та соціального захисту населення
Ленінської районної у місті Донецької
ради (номер ЄДРСР 28332590), які відповідно
до приписів ст. 244-2 КАС України є
обов’язковими для всіх судів України.
Зокрема, згідно постанови Верховного
Суду України від 11 грудня 2012 року у
справі за позовом ОСОБА_4 до Управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Золотоніської
міської ради Черкаської області, про
визнання дій неправомірними,
зобов’язання здійснити перерахунок та
виплату допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку:
«оскільки спір виник щодо виплати
допомоги за серпень-грудень 2010 року
особі, яка застрахована у системі
соціального загальнообов’язкового
державного соціального страхування, то
за таких обставин колегія суддів
Судової палати в адміністративних
справах Верховного Суду України дійшла
висновку, що на відносини щодо виплати
допомоги такій особі у зазначеному
періоді поширюються норми
спеціального закону (яким є Закон №
2240-ІІІ), а тому застосування до таких
правовідносин положень Закону № 2811-ХІІ
по Порядку призначення і виплати
державної допомоги сім’ям з дітьми – є
помилковим».

Доводи представника позивача, що
містяться в його клопотанні про заміну
первинного відповідача належним
відповідачем, а саме Ужгородською
міською виконавчою дирекцією Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, не заслуговують
на увагу з огляду на наступне.

З 01.01.2007 року згідно постанови Кабінету
Міністрів України від 16.01.2007 року № 32
«Питання виплати застрахованим особам
допомоги при народженні дитини та по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку» та наказу
Міністерства праці та соціальної
політики від 06.12.2006 року № 453 «Про
передачу функцій призначення та
виплати допомоги при народженні дитини
та по догляду за дитиною до досягнення
нею трирічного віку застрахованим
особам від страхувальників та робочих
органів виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності та його
відділень органам праці та соціального
захисту населення» повноваження
робочих органів виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності та
його відділень з призначення та
виплати допомоги при народженні дитини
та по догляду за дитиною до досягнення
нею трирічного віку, які передбачені
Законом України «Про
загальнообов’язкове державне
соціальне страхування в зв’язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
передані органам праці та соціального
захисту населення.

Зважаючи на викладене суд вважає, що
позов є підставним, а тому
бездіяльність відповідача щодо
невиплати позивачці соціальної
допомоги за період за період з 01 січня
2014 року по 30 червня 2014 року включно слід
визнати протиправною та зобов’язати
Управління праці та соціального
захисту населення Ужгородської
міської ради провести нарахування та
виплату ОСОБА_2 за вказаний період
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку на
підставі ст. 43 Закону України «Про
загальнообов’язкове державне
соціальне страхування у зв’язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», з урахуванням проведених
виплат.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 19, 46,
51 Конституції України, ст. 43 Закону
України «Про загальнообов’язкове
державне соціальне страхування у
зв’язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», ст.ст. 69, 70, 71, 159, 162, 163, 167, 186
КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Ужгородської
міської ради про визнання
бездіяльності неправомірною та
зобов’язання вчинити певні дії
задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність
Управління праці та соціального
захисту населення Ужгородської
міської ради щодо невиплати ОСОБА_2
соціальної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до ст. 43 Закону України
«Про загальнообов’язкове державне
соціальне страхування у зв’язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», за період з 01 січня 2014 року
по 30 червня 2014 року включно.

Зобов’язати Управління праці та
соціального захисту населення
Ужгородської міської ради провести
нарахування та виплату за період з 01
січня 2014 року по 30 червня 2014 року
включно ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) допомоги по догляду за дитиною
– ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення
нею трирічного віку на підставі ст. 43
Закону України «Про
загальнообов’язкове державне
соціальне страхування у зв’язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», з урахуванням проведених
виплат.

Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення
Ужгородської міської ради на користь
ОСОБА_2 73 (сімдесят три) гривні 08 копійок
судового збору.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Ужгородський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня її
проголошення, а особами які брали
участь у справі, але не були присутні
під час її проголошення – протягом
десяти з дня отримання її копії.

Головуюча

Сарай А.І.