Справа № 810/5256/14
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2014 року 810/5256/14

Київський окружний адміністративний
суд в складі головуючого - судді
Щавінського В.Р. розглянувши в порядку
письмового провадження у м. Києві
адміністративну справу за позовом
Київського обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Державного підприємства «Дослідне
господарство «Борівське» Інституту
садівництва Національної академії
аграрних наук України про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені, -

В С Т А НО В И В:

Київське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
звернулось до суду з позовом до
Державного підприємства «Дослідне
господарство «Борівське» Інституту
садівництва Національної академії
аграрних наук України в якому просить
стягнути з відповідача
адміністративно-господарські санкції
за невиконання нормативу щодо
створення робочих місць для інвалідів
в розмірі 20642,31 грн. та пеню за порушення
строків їх сплати в розмірі 867,30 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що
відповідно до ст. 19 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" від 21.03.1991 р.
№875-ХІІ (далі - Закон №875-ХІІ)
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця. Керівники
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, у разі незабезпечення
виконання нормативів робочих місць для
працевлаштування інвалідів, неподання
Фонду соціального захисту інвалідів
звіту про зайнятість та
працевлаштування інвалідів несуть
відповідальність у встановленому
законом порядку.

Відповідно до ст. 20 Закону №875-ХІІ
підприємства (об'єднання), установи і
організації, в тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбачений
ст. 19 Закону, щороку сплачують
відповідним відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається у розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичної особі, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.

Позивач зазначає, що відповідач, на
підставі наведених положень Закону
України та згідно акту від 03.11.2009 р. № 148
по контролю за використанням нормативу
працевлаштування інвалідів,
своєчасним та повним надходженням
штрафних санкцій до Державного
бюджету, мав працевлаштувати 1
інваліда, однак не працевлаштував
жодного інваліда.

Отже, оскільки у відповідача не було
створено 1 робочого місця для
інвалідів, які, відповідно не
працевлаштовані, то згідно ст. 20
Закону ДП «Дослідне господарство
«Борівське» Інституту садівництва
Національної академії аграрних наук
України зобов'язане сплатити
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу по створенню
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі 20642,31 грн., однак
цього не зробив, в результаті чого
утворилась пені за порушення строків
сплати зазначеної суми
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 867,30 грн., що разом складає
21509,61 грн.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, надіслав до суду
заяву про розгляд справи у його
відсутність та просив позов
задовольнити.

В судове засідання представник
відповідача не з'явився, надіслав до
суду заяву про розгляд справи у його
відсутність, позовні вимоги не визнав
та просив відмовити у його задоволенні
у зв'язку з тим, що відповідачем вжито
належних заходів щодо надання
державній службі зайнятості
інформації, необхідної для
працевлаштування інваліда, та виконано
обов'язок щодо створення робочого
місця для інваліда, а також
працевлаштовано інваліда.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України,
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених статтею, але прибули не всі
особи, які беруть участь у справі, хоча
і були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового розгляду, суд
має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що в задоволенні позову слід
відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ДП «Дослідне
господарство «Борівське» Інституту
садівництва Національної академії
аграрних наук України зареєстровано,
як юридичну особу.

Спеціальним Законом, який визначає
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні і гарантує їм рівні
з усіма іншими громадянами можливості
для участі в економічній, політичній і
соціальній сферах життя суспільства,
створення необхідних умов, які дають
можливості інвалідам вести
повноцінний спосіб життя згідно з
індивідуальними здібностями і
інтересами є Закон № 875-ХІІ.

Частиною 1 ст. 4 Закону № 875-ХІІ
передбачено, що держава створює
правові, економічні, політичні,
соціально-побутові та
соціально-психологічні умови для
задоволення потреб інвалідів у
відновленні здоров'я, матеріального
забезпечення, посильній трудовій та
громадській діяльності.

Згідно ч.1 ст.18 Закону №875-ХІІ
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Згідно з ч. 9 ст. 19 Закону № 875-ХІІ,
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, в яких за основним
місцем роботи працює 8 і більше осіб,
реєструються у відповідних
відділеннях Фонду соціального захисту
інвалідів за своїм місцезнаходженням і
щороку подають цим відділенням звіт
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів.

Судом встановлено, що відповідач
перебуває на обліку у Київському
обласному відділенні Фонду
соціального захисту інвалідів.

Звіт про зайнятість і працевлаштування
інвалідів роботодавці подають
(надсилають рекомендованим листом)
щороку до 1 березня відділенням Фонду, в
яких вони зареєстровані, за формою
№10-ПІ (річна) «Звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів». Порядок
складання звіту встановлено
Інструкцією щодо заповнення форми
звітності №10-ПІ (річна) «Звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів».

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 19
Закону № 875-ХІІ, для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі 4 відсотків середньооблікової
чисельності штатних працівників
облікового складу за рік, а якщо працює
від 8 до 25 осіб, - у кількості 1 робочого
місця. Підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативу,
встановленого частиною 1 цієї статті, і
забезпечують працевлаштування
інвалідів. При розрахунках кількість
робочих місць округлюється до цілого
значення.

Згідно ст. 20 Закону №875-ХІІ
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим ст. 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Відповідно до Звіту про зайнятість і
працевлаштування інвалідів за 2013 р.
середньооблікова чисельність штатних
працівників облікового складу у ДП
«Дослідне господарство «Борівське»
Інституту садівництва Національної
академії аграрних наук України у 2013 р.
становила 26 чоловік, таким чином
норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів становив -
1 робоче місце.

Обов'язки роботодавців стосовно
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування визначені ч.3 ст.18
Закону, а саме:

- виділення та створення робочих місць
для працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальних робочих місць;

- створення для інвалідів умов праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації;

- забезпечення інших
соціально-економічних гарантій,
передбачених законодавством;

- надання державній службі зайнятості
інформації, необхідної для організації
працевлаштування інвалідів;

- звітування Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ч.3 ст.18-1 Закону державна
служба зайнятості здійснює пошук
підходящої роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
його побажань.

Судом встановлено, що у відповідності
до звітів про наявність вакансій (Ф. №
3-ПН) за 2013 рік, які щомісячно подавались
до Фастівського міскарайонного центру
зайнятості населення, ДП ДГ
«Борівське» повідомляло центр
зайнятості про наявність вільних
робочих місць для працевлаштування
інвалідів.

Відповідно до направлення
Фастівського міськрайонного центру
зайнятості на працевлаштування №
0001001 від 14.08.2013р. був направлений
на вільне робоче місце ОСОБА_1, інвалід
II групи з дитинства.

20 серпня 2013 року до центру зайнятості
був направлений звіт № 5 - ГІН про
прийнятих працівників - ОСОБА_1 (наказ №
56-к від 15.08.2013р.).

Акт перевірки додержання суб'єктами
господарювання законодавства про
працю та загальнообов'язкове державне
соціальне страхування №10-11-019/11
підтверджує лише той факт що на протязі
12 місяців 2013 року не був
працевлаштований інвалід та не
заперечується, що норматив по
створенню робочих місць для
забезпечення працевлаштування
інвалідів у 2013 році підприємством
виконано шляхом подачі звітів про
наявність вакансій.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про правомірність
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
суд виходив із загальних норм права
відносно відповідальності за
порушення зобов'язань та встановлення
в діях або бездіяльність роботодавця
складу правопорушення з метою
застосування юридичної
відповідальності у вигляді
адміністративно-господарських
санкцій.

При цьому суд враховував, що елементами
правопорушення є вина та наявність
причинного зв'язку між самим
порушенням та його наслідками.
Застосування принципу вини як умови
відповідальності пов'язане з
необхідністю доведення порушення
зобов'язання.

Закон України №875-ХІІ не встановлює
правил, за якими підприємство було б
зобов'язане самостійно здійснювати
пошук інвалідів для їх
працевлаштування на своєму
підприємств.

Оскільки, ДП «ДГ «Борівське» вжито
належних заходів щодо надання
державній службі зайнятості
інформації, необхідної для
працевлаштування інваліда, та виконано
обов'язок щодо створення робочого
місця для інваліда, а також
працевлаштовано інваліда, а тому
застосування
адміністративно-господарських санкцій
є необгрунтованими.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
позовні вимоги є безпідставними та
необґрунтованими, а тому у задоволені
позову слід відмовити.

Згідно ч.4 ст.94 КАС України у справах, в
яких позивачем є суб'єкт владних
повноважень, а відповідачем - фізична
чи юридична особа, судові витрати,
здійснені позивачем, з відповідача не
стягуються.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 71,72,94,158-163,167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Щавінський В.Р.