Справа № 2а-2306/09
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/59551/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Штульман І.В., Юрченко В.В.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у Галицькому
районі м. Львова на рішення Сихівського
районного суду м. Львова від 28.07.2010 та
ухвалу Апеляційного суду Львівської
області від 07.06.2011 у справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України у Галицькому районі м. Львова
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом про стягнення
недоплаченого щомісячного підвищення
до пенсії «дитині війни» відповідно до
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» за період з 01.01.2007
по 31.12.2009 роки в розмірі 3753,30 грн.

Рішенням Сихівського районного суду м.
Львова від 28.07.2010, яке залишено без змін
ухвалою Апеляційного суду Львівської
області від 07.06.2011, позов задоволено
частково за період з 14.07.2007 по 31.12.2007 та з
22.05.2008 по 31.12.2009, в задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

З такими рішеннями судів першої та
апеляційної інстанцій не погодився
відповідач, подав касаційну скаргу, в
якій покликається на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи. Просить скасувати
постановлені судами рішення та
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
касаційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів та передбачених законом
підстав.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції, з чим погодився
апеляційний суд, виходив з того, що
позивачу як дитині війни відповідно до
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» державна соціальна
допомога повинна підвищуватись на 30%
мінімальної пенсії за віком
встановленої на рівні прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність відповідно до статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки рішеннями
Конституційного Суду України від 09.07.2007
та від 22.05.2008 визнано неконституційними
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 - 2008
роки» в частині обмеження розміру
підвищення пенсії дітям війни на 2007, 2008
роки, а в 2009 році жодні обмеження
встановлені не були.

Справу розглянуто за правилами
Цивільного процесуального кодексу
України, а позовні вимоги задоволено в
межах строку позовної давності
відповідно до положень Цивільного
кодексу України.

З висновками судів першої та
апеляційної інстанцій колегія суддів
погоджується і вважає їх такими, що
відповідають нормам матеріального і
процесуального права та фактичним
обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній
скарзі, висновки судів не спростовують
і є безпідставними, оскільки чинним
законодавством повноваження по
нарахуванню та виплаті пенсій в
Україні покладені на органи Пенсійного
фонду, а відсутність бюджетного
фінансування не може бути підставою
невиконання відповідним суб'єктом
владних повноважень покладених на
нього обов'язків. В свою чергу
реалізація особою права на отримання
соціальних виплат не може бути
поставлена у залежність від наявності
відповідних бюджетних асигнувань.

Крім того, розмір мінімальної пенсії за
віком, на 30% якої підвищується пенсія
дітям війни, визначається з
врахуванням положень Закону України
«Про Державний бюджет України» на
відповідний рік та статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що при ухваленні
оскаржуваних рішень суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права, а тому касаційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у Галицькому
районі м. Львова залишити без
задоволення, а рішення Сихівського
районного суду м. Львова від 28.07.2010 та
ухвалу Апеляційного суду Львівської
області від 07.06.2011 у даній справі - без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.П. Стародуб

Судді
І.В. Штульман

В.В. Юрченко