Справа № 676/5021/14-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 676/5021/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Шевцова Л.М.
Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сторчака В. Ю.,
суддів Ватаманюка Р.В., Смілянця Е.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кам'янець-Подільському та Кам'янець -
Подільському районі Хмельницької
області на постанову
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду Хмельницької області від 17 липня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кам'янець-Подільському та Кам'янець -
Подільському районі Хмельницької
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії

В С Т А Н О В И В :

В липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду Хмельницької області з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кам'янець-Подільському та Кам'янець -
Подільському районі Хмельницької
області про відмову в призначенні
пенсії на пільгових умовах
неправомірним.

Постановою Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 17 липня 2014 року
адміністративний позов задоволено, а
саме: визнано неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України в
місті Кам'янці-Подільському та
Кам'янець-Подільському районі, щодо
зменшення виплати пенсії ОСОБА_2 з 4553, 68
гривень до 2927.80 грн. з 01 травня 2014 року;
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в місті
Кам'янці-Подільському та
Кам'янець-Подільському районі
здійснювати виплату нарахованої
пенсії ОСОБА_2 у визначеному розмірі
4553.68 гривень, починаючи з 01 травня 2014
року згідно довідки за №84 від 28.02.1997
року, виданої МП «Імпекс» та за № 103-2
від 17.03.2007 року, виданої МП «Концесія». В
решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду Хмельницької області від 17 липня
2014 року та прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні
адміністративного позову.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі в судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, колегія суддів
вважає, що в задоволенні апеляційної
скарги необхідно відмовити з наступних
підстав.

Як досліджено з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення» з 2005 року по
досягненню пенсійного віку, спочатку
як учаснику бойових дій, а згодом, як
інваліду 2-ї групи війни ОСОБА_2 було
призначено пенсію в розмірі - 4553.68 грн.

17 квітня 2014 року позивач отримав
повідомлення від заступника
начальника УПФ України в місті
Кам'янці-Подільському та
Кам'янець-Подільському районі Драбик
О.М. про те, що у зв'язку з відсутністю
первинних документів по довідках про
заробітну плату № 84 від 28.02.1997 року,
виданої МП «Імпекс» та № 103-2 від 17.03.2007
року, виданої МП «Концесія» , його
пенсію нараховано по довідці № 121 від
08.07.2005 року виданою
«Хмельницькнафтопродукт», при цьому,
розмір пенсії зменшено з 01 травня 2014
року до розміру - 2927 грн. 80 коп.

На думку позивача, такі дії пенсійного
органу є незаконними, а тому він
звернувся до суду з даним позовом про
захист своїх прав та інтересів.

За результатом розгляду справи, суд
першої інстанції, керуючись
положеннями ч. 1 ст. 40 Закону України від
09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», прийшов до висновку про
задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами та висновкам суду першої
інстанції, колегія суддів враховує
наступне.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України від 09
липня 2003 року № 1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за бажанням пенсіонера та
за умови підтвердження довідки про
заробітну плату первинними
документами у період до 01 січня 2016 року
або в разі, якщо страховий стаж
починаючи з 01 липня 2000 року становить
менше 60 місяців, для обчислення пенсії
також враховується заробітна плата
(дохід) за будь-які 60 календарних
місяців страхового стажу підряд до 01
липня 2000 року незалежно від перерв.

Статтею 50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачена така
можливість лише у разі, коли надмірні
виплати стались внаслідок зловживань з
боку пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних.
Такі ж випадки (а також внаслідок
невиконання пенсіонером обов'язку щодо
повідомлення про обставини, що
спричиняють зміну розміру пенсії або
припинення її виплати передбачені ст.
103 Закону України від 05 листопада 1991
року № 1788-ХІІ «Про пенсійне
забезпечення».

Судом першої інстанції встановлено, що
зазначені вище обставини в даному
випадку відсутні, розбіжностей у
довідках про заробітну плату позивача
немає. В свою чергу, позивач, при
призначенні пенсії в 2005 році, надав
відповідачу всі необхідні, дійсні
довідки.

Крім того, колегія суддів враховує, що
на час призначення пенсії ОСОБА_2, тобто
у 2005 році в ст. 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» була відсутня умова щодо
підтвердження довідки про заробітну
плату первинними документами. Суд
першої інстанції вірно зазначив, що
запровадження такого правила у
подальшому, в силу принципу
стабільності суспільних відносин, не
може бути підставою для настання
несправедливих наслідків для
пенсіонера, який своєчасно вчинив усі
необхідні дії для призначення пенсії з
урахуванням заробітної плати за
відповідний період.

З урахуванням вищевикладених норм, що
регулюють спірні правовідносини
сторін, та встановлених обставин даної
справи, колегія суддів дійшла висновку
про правомірність заявлених позивачем
вимог, які підтверджуються належними
доказами, а тому обґрунтовано
задоволені судом першої інстанції,
оскільки відповідач безпідставно
зменшив розмір пенсії позивачу.

Апелянтом не надано достатніх доказів
в підтвердження доводів апеляційної
скарги, у зв'язку з чим остання
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції, при
ухваленні оскаржуваного рішення,
правильно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку, та
прийняв обґрунтоване рішення, з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, а тому підстави
для задоволення вимог апеляційної
скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кам'янець-Подільському та Кам'янець -
Подільському районі Хмельницької
області залишити без задоволення, а
постанову Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 17 липня 2014 року без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Сторчак В. Ю.

Судді
Ватаманюк Р.В.

Смілянець Е. С.