Справа № 2а-7819/10/1470
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-7819/10/1470

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції:
Мельник О.М.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Комунального підприємства
«Миколаївське міжміське бюро
технічної інвентаризації» на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 23 вересня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Комунального підприємства
«Миколаївське міжміське бюро
технічної інвентаризації» про
визнання неправомірними дій з відмови
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, -

В С Т А Н О В И В:

09.11.2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду
першої інстанції з позовом до
Комунального підприємства
«Миколаївське міжміське бюро
технічної інвентаризації», та після
зменшення позовних вимог просив
визнати неправомірними дії
відповідача з відмови в реєстрації
права власності на нерухоме майно, а
саме, квартир АДРЕСА_1 в м. Миколаєві.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 23.09.2013 року
адміністративний позов ОСОБА_2
задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, 30.12.2013 року
Комунальне підприємство «Миколаївське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» подало апеляційну
скаргу на вказану постанову суду.

Апелянт зазначає, що вказана постанова
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Комунальне підприємство «Миколаївське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» посилалось на те, що
при здійсненні державної реєстрації
прав власності на нерухоме майно, КП
ММБТІ керувалось вимогами Тимчасового
положення про порядок реєстрації прав
власності на нерухоме майно (яке
втратило чинність на підставі наказу
Міністерства юстиції України від 14.12.2012
року № 1844/5), відповідно до якого
державна реєстрація прав власності на
нерухоме майно здійснюється БТІ за
місцем знаходження об'єктів нерухомого
майна на підставі
правовстановлювальних документів.
Зважаючи на те, що позивачем не було
надано правовстановлювальних
документів на об'єкт нерухомості для
здійснення реєстрації прав власності
на такий об'єкт нерухомості
відповідачем і було відмовлено у
здійсненні реєстрації права власності.

На підставі викладеного в апеляційній
скарзі ставиться питання про
скасування постанови Миколаївського
окружного адміністративного суду від
23.09.2013 року та ухвалення нової, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть учать у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах апеляційної скарги, вивчивши
матеріали справи колегія суддів дійшла
наступного:

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно договору купівлі-продажу від
30.10.2006 року ОСОБА_2 було придбано у
ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Згідно договору купівлі-продажу
квартири від 23.06.2005 року, ОСОБА_2 було
придбано у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 квартиру
АДРЕСА_1

Зазначені договори купівлі-продажу
були у встановленому порядку
зареєстровані в Державному реєстрі
правочинів, а право власності на
квартири - зареєстровано в
Миколаївському міжміському бюро
технічної інвентаризації, що
підтверджується витягами з Державного
реєстру правочинів та витягами про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно (а.с. 16-17, 19-20).

В подальшому, ОСОБА_2 було отримано в
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області дозвіл від 13.11.2009
року № 00863-09 на виконання будівельних
робіт з реконструкції квартир АДРЕСА_1

На підставі зазначеного дозволу та на
підставі розробленого належним чином
проекту, позивачем проведена
реконструкція квартир АДРЕСА_1, з
надбудовою.

13.01.2010 року Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області ОСОБА_2, на
підставі акта готовності об'єкта до
експлуатації від 25.12.2009 року було
видано Свідоцтво № про
відповідність збудованого об'єкта
проектній документації, вимогам
державних стандартів, будівельних норм
і правил (а.с. 36).

Зазначеним свідоцтвом Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Миколаївській області
засвідчила відповідність закінченого
будівництвом об'єкту - реконструкції
квартири АДРЕСА_1 проектній
документації, вимогам державних
стандартів, будівельних норм і правил
та підтвердила його готовність до
експлуатації.

Звертаючись з позовом до суду першої
інстанції, ОСОБА_2 посилався на те, що
він звернувся до Комунального
підприємства «Миколаївське міжміське
бюро технічної інвентаризації» із
заявою щодо підготовки документів для
оформлення свідоцтва на право
власності

В свою чергу, 19.03.2010 року відповідачем
було прийнято рішення № 12 від 19.03.2010
року про відмову в реєстрації (а.с. 11).

Зі змісту вказаного рішення
вбачається, що на підставі п. 3.3.
Тимчасового положення про порядок
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 07.02.2002
року № 7/5 реєстратором КП
«Миколаївське міжміське бюро
технічної інвентаризації» було
відмовлено у реєстрації права
власності на нерухоме майно, оскільки
подані документи не відповідають
вимогам, установленим цим Положенням
та іншими актами чинного законодавства
України, а саме, заявником не були
надані правовстановлюючі документи на
нерухоме майно.

Крім того, у рішенні № 12 від 19.03.2010 року
зазначено про неможливість здійснення
КП «Миколаївське міжміське бюро
технічної інвентаризації» підготовки
документів для видачі свідоцтва про
право власності на нерухоме майно в
порядку п. 6.2 Тимчасового положення
через невідповідність відомостей
зазначених у Свідоцтві про
відповідність збудованого об'єкта
проектній документації, вимогам
державних стандартів, будівельних норм
і правил фактичному стану об'єкта
нерухомого майна.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції не погоджується з висновком
суду першої інстанції стосовно
задоволення позовних вимог ОСОБА_2,
зважаючи на наступне:

Як вже зазначалось вище, позивачем в
даному випадку, згідно поданого
адміністративного позову,
оскаржуються саме дії КП «Миколаївське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» щодо відмови в
реєстрації права власності на нерухоме
майно.

При цьому, саме рішення реєстратора КП
«Миколаївське міжміське бюро
технічної інвентаризації» № 12 від
19.03.2010 року про відмову у реєстрації
позивачем не оскаржується.

Відповідно до ст. 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема, спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності;

Слід зазначити, що правові акти
індивідуальної дії стосуються
конкретних осіб та їхніх відносин.
Головною рисою таких актів є чітке
формулювання конкретних юридичних
волевиявлень суб'єктами
адміністративного права, які видають
такі акти; розв'язання за їх допомогою
конкретних, а саме індивідуальних,
справ або питань, що виникають у сфері
державного управління; чітка
визначеність адресата - конкретної
особи або осіб; виникнення конкретних
адміністративно-правових відносин,
обумовлених цими актами.

Згідно ст. 162 КАС України при вирішенні
справи по суті суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково. У
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову,
зокрема, про визнання протиправними
рішення суб'єкта владних повноважень
чи окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
здійснення.

Як вбачається з матеріалів справи, в
данному випадку саме прийняте
реєстратором КП «Миколаївське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» рішення про відмову в
реєстрації тягне настання певних
юридичних наслідків для позивача.
Однак, як вже зазначалось вище,
зазначене рішення ОСОБА_2 у судовому
порядку оскаржено не було.

Суд наголошує, що вчинення дій
суб'єктом владних повноважень є
способом реалізації наданої суб'єкту
владних повноважень компетенції.
Здійснення дії являє собою процес
реалізації наданих законом функцій
суб'єкту владних повноважень. В даному
випадку, самі по собі дії, за наявності
акта індивідуальної дії, прийнятого
суб'єктом владних повноважень, не
тягнуть за собою будь-яких правових
наслідків для особи. Правові наслідки
несе акт індивідуальної дії - рішення
про відмову в реєстрації. Саме воно має
вплив на права та інтереси особи, щодо
якої прийнято рішення

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 щодо
визнання неправомірними дій
відповідача по відмові у реєстрації
права власності, не є в даному випадку
належним захистом порушених прав
позивача.

Однак, при цьому, колегія суддів вважає
за необхідне зазначити наступне:

Відповідно до п. 1.4 Тимчасового
положення про порядок реєстрації прав
власності на нерухоме майно,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5
(діючого на час виникнення спірних
правовідносин) державна реєстрація
прав власності на нерухоме майно - це
внесення запису до Реєстру прав
власності на нерухоме майно у зв'язку з
виникненням, існуванням або
припиненням права власності на
нерухоме майно, що здійснюється БТІ за
місцезнаходженням об'єктів нерухомого
майна на підставі
правовстановлювальних документів
коштом особи, що звернулася до БТІ.

П. 2.1 Положення встановлено, що для
реєстрації виникнення, існування,
припинення прав власності на нерухоме
майно до БТІ разом із заявою про
реєстрацію прав власності подаються
правовстановлювальні документи
(додаток 1), їх копії (нотаріально
засвідчені), а також інші документи, що
визначені цим Положенням.

Згідно Додатку 1 до пункту 2.1
Тимчасового положення про порядок
реєстрації прав власності на нерухоме
майно до переліку
правовстановлювальних документів, на
підставі яких проводиться реєстрація
прав власності на об'єкти нерухомого
майна відносяться, зокрема, Свідоцтва
про право власності на об'єкти
нерухомого майна, видані органами
місцевого самоврядування.

При цьому, згідно п. 6.1 зазначеного
Положення оформлення права власності
на об'єкти нерухомого майна
провадиться з видачею свідоцтва про
право власності органами місцевого
самоврядування: - фізичним особам та
юридичним особам на новозбудовані,
перебудовані або реконструйовані
об'єкти нерухомого майна за наявності
акта про право власності на землю або
рішення про відведення земельної
ділянки для цієї мети та за наявності
документа, що відповідно до вимог
законодавства засвідчує відповідність
закінченого будівництвом об'єкта
проектній документації, державним
будівельним нормам, стандартам і
правилам;

Таким чином, оскільки в даному випадку
позивачем було проведено
реконструкцію квартир АДРЕСА_1 у м.
Миколаєві, оформлення права власності
на вказаний об'єкт нерухомого майна
повинен був здійснюватись шляхом
отримання в органі місцевого
самоврядування свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, яке, в свою
чергу, і є правовстановлюючим
документом, на підставі якого
здійснювалась реєстрація прав
власності на нерухоме майно органами
БТІ згідно вимог Тимчасового
положення.

Згідно п. 3.3 Тимчасового положення у
реєстрації прав на нерухоме майно може
бути відмовлено, зокрема, якщо подані
документи не відповідають вимогам,
установленим цим Положенням та іншими
актами чинного законодавства України,
або не дають змоги установити
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства.

При зверненні до відповідача ОСОБА_2 не
надав правовстановлювального
документу (свідоцтва про право
власності, виданого органом місцевого
самоврядування на реконструйований
об'єкт нерухомого майна), що виключало
можливість здійснення державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що в даному випадку відсутні
підстави вважати, що КП «Миколаївське
міжміське бюро технічної
інвентаризації», відмовляючи ОСОБА_2 у
реєстрації права власності на нерухоме
майно, діяло не у відповідності до
вимог чинного законодавства.

Зважаючи на все вищезазначене, колегія
суддів суду апеляційної інстанції
вважає, що судом першої інстанції при
повному встановленні фактичних
обставин справи порушено норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, а тому,
постановлене судове рішення на
підставі ст. 202 КАС України підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення.

Керуючись ст.ст. 184, 185, 197, 198, 202, 205, 207, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції, -

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства «Миколаївське міжміське
бюро технічної інвентаризації»
задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 23 вересня
2013 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
відмовити ОСОБА_2 у задоволенні
позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили відповідно до ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
А.В. Бойко

Суддя: Т.М. Танасогло

Суддя:
О.В. Яковлєв