Справа № 823/592/14
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/592/14
Головуючий у 1-й інстанції: Руденко
Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді
Кобаль М.І.,

суддів:
Борисюк Л.П., Собківа Я.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження матеріали апеляційної
скарги Черкаського міського центру
зайнятості на постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 08
квітня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Черкаського
міського центру зайнятості до ОСОБА_2
про стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

Черкаський міський центр зайнятості
(далі по тексту - Позивач) звернувся до
суду із адміністративним позовом до
ОСОБА_2 (далі по тексту - Відповідач) в
якому просив стягнути з відповідача
кошти в розмірі 1754,84 грн.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 08 квітня 2014
року адміністративний позов
задоволено частково.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким
адміністративний позов задовольнити в
повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності сторін.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, оскільки сторони у судове
засідання не з'явились.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Відповідно до ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є зокрема,
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
що 11.04.2013р. ОСОБА_2 звернувся до
Черкаського міського центру
зайнятості із заявою про надання
статусу безробітного.

Наказом від 18.04.2013р. № НТ 130418
відповідачу надано статус
безробітного та призначено виплату
допомоги по безробіттю з 17.07.2013р.

Під час проведення звірки позивача
було встановлено, що перебуваючи на
обліку в Черкаському міському центрі
зайнятості з 11.04.2013р. як безробітний,
ОСОБА_2 приховав інформацію про
отримання винагороди за виконання
послуг до договору цивільно-правового
характеру з ТОВ «Фудмаркет» з 18.03.2013р.
по 15.04.2013р., внаслідок чого виплачена
допомога по безробіттю в сумі 1 754,84 грн.
отримана відповідачем незаконно та
підлягає поверненню.

За наслідками звірки Черкаським
міським центром зайнятості складено
Акт від 30.12.2013р. № 178, на підставі якого
наказом від 30.12.2013р. № НТ 131230
відповідача знято з обліку на підставі
абзацу 19 підпункту 1 пункту 37 Порядку
реєстрації, перереєстрації
безробітних, та ведення обліку осіб які
шукають роботу у зв'язку з
встановленням факту подання особою
недостовірних даних та документів.

30.12.2013р. прийнято наказ №1239, яким
зобов'язано ОСОБА_2 повернути кошти у
сумі 1 754,84 грн. за період з 17.07.2013р. по
23.10.2013р., виплачені як допомога по
безробіттю (а.с.7).

Приймаючи рішення про часткове
задоволення вимог адміністративного
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що цивільно-правовий договір між
відповідачем та ТОВ «Фудмаркет» було
припинено 15.04.2013р., у зв'язку з чим
відповідач вважався безробітним
починаючи з 16.04.2013р. З огляду на ту
обставину, що станом на 16.04.2013р.
відповідач звернувся до позивача із
заявою про надання статусу
безробітного, йому мало бути
призначено виплату допомоги по
безробіттю з 24.07.2013р., тобто починаючи з
8-го дня після реєстрації заяви про
надання статусу безробітного та з
врахуванням відстрочення на 90 днів.
Відтак, відповідач мав право на
одержання допомоги по безробіттю не з
17.07.2013р., а з 24.07.2013р.

Колегія суддів апеляційної
інстанції не погоджується з висновком
суду першої інстанції, оскільки він не
знайшов своє підтвердження під час
апеляційного розгляду справи, виходячи
з наступного.

Відповідно до пункту 2 статті 1 Закону
Україну "Про зайнятість населення" від
05.07.2012р. № 5067-VI (далі по тексту - Закон №
5067-VI) безробітний - це особа віком від 15
до 70 років, яка через відсутність
роботи не має заробітку або інших
передбачених законодавством доходів
як джерела існування, готова та здатна
приступити до роботи.

Частиною першою статті 4 Закону №5067
передбачено, що до зайнятого населення
належать особи, які працюють за наймом
на умовах трудового договору
(контракту) або на інших умовах,
передбачених законодавством, особи,
які забезпечують себе роботою
самостійно (у тому числі члени
особистих селянських господарств),
проходять військову чи альтернативну
(невійськову) службу, на законних
підставах працюють за кордоном та які
мають доходи від такої зайнятості, а
також особи, що навчаються за денною
формою у загальноосвітніх,
професійно-технічних та вищих
навчальних закладах та поєднують
навчання з роботою.

Згідно з пунктом першим частини першої
статті 43 Закону №5067 статусу
безробітного може набути особа
працездатного віку до призначення
пенсії (зокрема на пільгових умовах або
за вислугу років), яка через
відсутність роботи не має заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів, готова та здатна приступити до
роботи.

Згідно з частиною другою статті 43
Закону №5067 статус безробітного
надається зазначеним у частині першій
цієї статті особам за їх особистою
заявою у разі відсутності підходящої
роботи з першого дня реєстрації у
територіальних органах центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції,
незалежно від зареєстрованого місця
проживання чи місця перебування.
Порядок реєстрації, перереєстрації та
ведення обліку громадян, які шукають
роботу, і безробітних у територіальних
органах центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері зайнятості населення
та трудової міграції, визначається
Кабінетом Міністрів України.

Порядок реєстрації, перереєстрації
безробітних та ведення обліку осіб, які
шукають роботу, затверджено постановою
Кабінету Міністрів України від 20.03.2013р.
№198, пункт 5 якого передбачає, що статус
безробітного надається особам, які
зазначені у частині першій статті 43
Закону України "Про зайнятість
населення", з першого дня реєстрації у
територіальному органі на підставі
заяви за формою, затвердженою
Мінсоцполітики, у разі відсутності
підходящої роботи, підбір якої
здійснюється відповідно до статті 46
зазначеного Закону.

Згідно з підпунктом 2 пункту 7 вказаного
Порядку підставою для відмови у
наданні статусу безробітного є
встановлення факту зайнятості особи.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
цивільно-правовий договір, укладений
між ОСОБА_2 та ТОВ «Фудмаркет», був
припинений лише 15.04.2013р., а відповідач
звернувся до позивача з заявою про
надання статусу безробітного 11.04.2013р.,
про що свідчить заява відповідача
підписана власноруч (а.с.5).

Згідно з пунктом 2 частини другої
статті 44 Закону № 5067 зареєстровані
безробітні мають право на матеріальне
забезпечення на випадок безробіття та
соціальні послуги відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття".

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 6
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" від 02.03.2000р. №1533-III (далі
по тексту - Закон №1533-III) право на
матеріальне забезпечення на випадок
безробіття та соціальні послуги
мають застраховані особи, а також
незастраховані особи, які вперше
шукають роботу, інші незастраховані
особи у разі їх реєстрації в
установленому порядку як безробітних.

Згідно з частиною першою статті 7
Закону №1533-III допомога по безробіттю є
видом забезпечення за цим Законом.

В силу вимог пункту 8 частини першої
статті 31 Закону №1533-III передбачено, що
виплата допомоги по безробіттю
припиняється у разі призначення
виплати на підставі документів, що
містять неправдиві відомості.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачу призначено виплату
допомоги по безробіттю починаючи з 8-го
дня після реєстрації та з
відстроченням на 90 календарних днів
починаючи з 17.07.2013р. та припинено її
виплату 23.10.2013р., у зв'язку з
встановленням факту надання
неправдивих відомостей ОСОБА_2

Частиною третьою статті 34 Закону №5067
передбачено, що відповідальність за
достовірність поданих до
територіального органу центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції, даних
та документів, на підставі яких
приймається рішення щодо реєстрації
безробітного та призначення
матеріального забезпечення, надання
соціальних послуг, покладається на
зареєстрованого безробітного.

Згідно з абзацом 5 частини першої
статті 34 Закону №1533-ІІІ Фонд
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття має право стягувати
відповідно до закону кошти Фонду,
виплачені особам, зареєстрованим як
безробітні, у вигляді матеріального
забезпечення на випадок безробіття та
витрачені на надання соціальних послуг
безробітним у разі встановлення факту
їх отримання на підставі недостовірних
відомостей, поданих особою.

Відповідно до частини третьої статті 36
Закону №1533-ІІІ сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати її забезпечення та
надання соціальних послуг.

Таким чином, враховуючи вищезазначені
правові норми чинного законодавства
України, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що станом на
11.04.2013р. ОСОБА_2 належав до зайнятого
населення і не мав права бути
зареєстрованим як безробітний.

Відтак, висновок суду першої інстанції
щодо часткового задоволення вимог
адміністративного позову є помилковим,
оскільки питання щодо часткового
стягнення коштів у відповідності до
пропорційно відпрацьованого часу
ОСОБА_2 не є предметом позову в даній
справі.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції рішення прийнято з порушення
норм матеріального та процесуального
права. У зв'язку з цим, колегія суддів
вважає необхідним рішення суду першої
інстанції скасувати, а апеляційну
скаргу задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212,
254 КАС України, Київський апеляційний
адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Черкаського
міського центру зайнятості -
задовольнити.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 08 квітня 2014
року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою
адміністративний позов Черкаського
міського центру зайнятості -
задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Черкаського міського центру
зайнятості (18005, м. Черкаси, вул. Гоголя,
буд. 330, ідентифікаційний код 21367756) 1
754,84 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення. Касаційну скаргу може
бути подано безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, а в разі
складення постанови в повному обсязі
відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з
дня складення постанови в повному
обсязі.

Головуючий - суддя
М.І. Кобаль

судді:
Л.П. Борисюк

Я.М. Собків

Головуючий суддя

Кобаль М.І.

Судді:

Борисюк Л.П.

Собків Я.М.