Справа № 2а/2570/3851/12
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/40175/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко
Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Чернігівській області про визнання
відмови протиправною за касаційною
скаргою Територіальної державної
інспекції з питань праці у
Чернігівській області на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 квітня 2013
року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Територіальної
державної інспекції праці у
Чернігівській області про визнання
протиправними відмови прийняти заяву
про надання щорічної відпустки та
звільнення в її останній день, відмови
надати додаткову оплачувану відпустку
на період підготовки та захисту
дипломної роботи, зобов'язання
оплатити період підготовки та захисту
дипломної роботи, стягнення заробітної
плати за період підготовки та захисту
дипломної роботи, стягнення допомоги з
тимчасової непрацездатності,
зобов'язання надати довідку про
середню заробітну плату з урахуванням
листка непрацездатності та заробітної
плати за період підготовки та захисту
дипломної роботи. Справа розглядалась
судами неодноразово.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 04 лютого 2013
року адміністративний позов ОСОБА_4
задоволено частково. Зобов'язано
Територіальну державну інспекцію з
питань праці у Чернігівській області
надати довідку про середню заробітну
плату з урахуванням листка
непрацездатності АВК № 708502. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 квітня 2013
року постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 04
лютого 2013 року в частині відмови у
задоволенні позовних вимог скасовано
та в цій частині ухвалено рішення про
задоволення позову.

У касаційній скарзі Територіальна
державна інспекція з питань праці у
Чернігівській області, посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
суду апеляційної інстанції та залишити
в силі постанову суду першої інстанції.

Перевіривши за матеріалами справи
доводи касаційної скарги та
правильність застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі у
межах доводів касаційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Проте, оскаржуване судове рішення суду
апеляційної інстанції не відповідає
вказаним вимогам закону.

Згідно пункту 3 статті 207 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції,
приймаючи постанову, в мотивувальній
її частині повинен зазначити
встановлені ним обставини із
посиланням на докази, а також мотиви
неврахування окремих доказів; мотиви, з
яких суд апеляційної інстанції виходив
при прийнятті постанови, і положення
закону, яким він керувався.

Проте, зазначивши в мотивувальній
частині постанови від 16 квітня 2013 року
про обов'язок відповідача надати
позивачу додаткову відпустку на період
підготовки та захисту дипломної роботи
та виплатити заробітну плату за весь
час відпустки, суд апеляційної
інстанції висновків суду першої
інстанції щодо неможливості оплатити
період підготовки та захисту дипломної
роботи та стягнення заробітної плати
за цей період з підстав того, що позивач
у додатковій оплачуваній відпустці не
перебував та був відсутній на роботі,
не спростував та не навів мотивів, з
яких виходив при постановленні в цій
частині позовних вимог нового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
при вирішенні справи по суті суд може
задовольнити адміністративний позов
повністю або частково чи відмовити в
його задоволенні повністю або
частково.

Пункти 2, 3, 4 ч. 2 зазначеної статті
передбачають такий спосіб захисту, яки
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії чи утриматися від вчинення певних
дій, стягнення з відповідача коштів.

Відповідно до ст. 207 Кодексу
адміністративного судочинства України
в резолютивній частині постанови суду
апеляційної інстанції має бути
зазначено висновок суду по суті вимог
апеляційної скарги і позовних вимог.

Резолютивна частина постанови
відображає волевиявлення суду, а тому
повинна мати чіткі, вичерпні, безумовні
висновки щодо усіх вимог, які були
предметом апеляційної скарги, містити
остаточну відповідь щодо усіх вимог,
які були предметом судового розгляду.

Ясність судового рішення полягає,
зокрема, у чіткому і зрозумілому
викладенні змісту рішення.
Недотримання цих вимог може ускладнити
або взагалі унеможливити виконання
постанови чи ухвали суду.

Проте, резолютивна частина постанови
суду апеляційної інстанції від 16
квітня 2013 року не відповідає
процесуальним вимогам для судових
рішень, які закріплені у ст. ст. 162, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, оскільки містить лише
висновок про скасування постанови суду
першої інстанції в частині відмови у
задоволенні позовних вимог та
ухвалення в цій частині нової
постанови про задоволення позовних
вимог без зазначення способу захисту
порушених прав позивача, що може
унеможливити виконання рішення на
стадії виконавчого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції не може
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

Частиною 2 статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

За таких обставин, оскільки судом
апеляційної інстанції допущено
порушення норм процесуального права,
зокрема, статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи,
судове рішення апеляційної інстанції
підлягає скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Чернігівській області задовольнити
частково.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 квітня 2013
року скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк В.В. Тракало