Справа № 820/2710/14
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2014 року
м. Київ К/800/35389/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Харківрегіонгаз» на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 27 березня
2014 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 27 травня 2014 року

у справі № 820/2710/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Харківрегіонгаз»

до Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Харківській області

про скасування
постанови

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Харківрегіонгаз»
(далі - ТОВ «Харківрегіонгаз»)
звернулось до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Харківській області (далі
- Інспекція) про визнання протиправною
та скасування постанови відповідача
від 23.09.2013 № 23-227 про накладення
штрафних санкцій у розмірі 10 839,71 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 27.03.2014,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27.05.2014, у
позові відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями
судів попередніх інстанцій, ТОВ ТОВ
«Харківрегіонгаз» оскаржило їх у
касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказані судові акти з
мотивів порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
прийняти нове рішення - про задоволення
позову.

Касаційна скарга обґрунтована серед
іншого тим, що позивача необґрунтовано
притягнуто до відповідальності,
оскільки відсутність інформації про
гарантійний термін зберігання
продукції виробника є порушенням саме
виробника, а не ТОВ «Харківрегіонгаз»,
яке лише реалізовує газ.

Справу розглянуто у попередньому
судовому засіданні в установленому
статтею 2201 Кодексу адміністративного
судочинства України порядку.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга підлягає
відхиленню з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, Інспекція провела планову
перевірку ТОВ «Харківрегіонгаз» за
адресою: Харківська обл., м. Богодухів,
вул. Харківська, 207 з питань дотримання
вимог законодавства про захист прав
споживачів, якості продукції,
додержання обов'язкових вимог щодо
безпеки продукції, а також додержання
правил торгівлі та надання послуг.

За результатами перевірки відповідач
склав акт перевірки дотримання
законодавства про захист прав
споживачів від 23.08.2013 № 00758.

Перевіркою встановлено відсутність у
куточку споживача інформація про
найменування, адресу та номерів
телефонів органу, що забезпечує захист
прав споживачів, а також, відсутність
необхідної, достовірної та своєчасної
інформації про гарантійні зобов'язання
виробника щодо газу вуглеводневого
скрапленого паливного для
комунально-побутового споживання, що
реалізується на АГЗП, виробництва ПАТ
НФПНК «Укртатнафта».

Від підписання акта перевірки № 00758
позивач відмовився.

29.08.2013 на адресу позивача
рекомендованим листом направлено
повідомлення № 3768/01/05 про складання
протоколу про адміністративне
правопорушення та розгляд справи 23.09.2013
о 10-00 год. в приміщенні Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Харківській області.

Позивач не погодився з висновками акта
та звернувся до начальника Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Харківській області із запереченнями
на акт перевірки дотримання
законодавства про захист прав
споживачів від 23.08.2013 № 00758.

На підставі акта перевірки відповідач
прийняв постанову від 23.09.2013 № 23-227, якою
відповідно до статті 23 Закону України
«Про захист прав споживачів» до ТОВ
«Харківрегіонгаз» застосовано штраф у
розмірі 10 839,71 грн.

Позивач оскаржив постанову від 23.09.2013 №
23-227 до Державної інспекції України з
питань захисту прав споживачів.
Рішенням Державної інспекції України з
питань захисту прав споживачів вказана
постанова залишена без змін, у зв'язку з
чим позивач звернувся до суду.

Також судами попередніх інстанцій
установлено, що під час проведення
перевірки позивач на газ вуглеводний
скраплений для комунально-побутового
споживання виробництва ПАТ НК
«Укрнафта» надав паспорт якості від
29.07.2013 № 686 та товарно-транспортну
накладну від 31.07.2013 № 1548.

Проте, судами попередніх інстанцій
установлено, що зазначені паспорт
якості та накладна не містять
інформації щодо гарантійних
зобов'язань виробника.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з відсутності підстав для
скасування постанови Інспекції № 23-227
про накладення штрафних санкцій,
оскільки в оскаржуваній постанові
правомірно та обґрунтовано
застосовано штрафні санкції,
передбачені статтею 23 Закону України
«Про захист прав споживачів».

Крім того, у своїх рішеннях суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що посилання позивача на наявність у
паспорті якості від 29.07.2013 № 686
висновків ПАТ НФПНК «Укртатнафта» про
відповідність газу вимогам ДСТУ 4047-2001,
тим самим виробник гарантував протягом
гарантійного терміну зберігання
відповідної якості скрапленого газу
вимогам стандарту в разі додержання
вимог транспортування і зберігання,
чим виробник, на думку позивача,
підтвердив гарантійний термін
зберігання - 3 місяці від дня
виготовлення відповідно до пункту 10
ДСТУ 4047-2001, не можуть бути взяті до
уваги, оскільки Законом України «Про
захист прав споживачів» передбачено,
що споживач має право на одержання
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про продукцію,
до якої не можна віднести ДСТУ 4047-2001.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з обґрунтованим
висновком судів попередніх інстанцій з
огляду на таке.

Згідно з положеннями частини першої
статті 15 Закону України «Про захист
прав споживачів» споживач має право на
одержання необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію, що забезпечує
можливість її свідомого і
компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги). Інформація про
продукцію не вважається рекламою.

Інформація про продукцію повинна
містити, зокрема, гарантійні
зобов'язання виробника (виконавця) (п. 9).

У свою чергу частиною другою статті 15
Закону України «Про захист прав
споживачів» установлено, що
інформація, передбачена частиною
першою цієї статті, доводиться до
відома споживачів виробником
(виконавцем, продавцем) у супровідній
документації, що додається до
продукції, на етикетці, а також у
маркуванні чи іншим способом (у
доступній наочній формі), прийнятим для
окремих видів продукції або в окремих
сферах обслуговування.

Отже, доводи касатора про відсутність
підстав для притягнення його як
продавця до відповідальності за
відсутність інформації про гарантійні
зобов'язання виробника не заслуговують
на увагу.

Інші доводи касатора не спростовують
висновків судів попередніх інстанцій.

Відповідно до пункту 7 частини першої
«Про захист прав споживачів» у разі
порушення законодавства про захист
прав споживачів суб'єкти
господарювання сфери торговельного та
інших видів обслуговування, у тому
числі ресторанного господарства,
несуть відповідальність за
відсутність необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію - у розмірі тридцяти
відсотків вартості одержаної для
реалізації партії товару, виконаної
роботи, наданої послуги, але не менше
п'яти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а у разі, коли
відповідно до закону суб'єкт
господарської діяльності не веде
обов'язковий облік доходів і витрат, - у
розмірі п'яти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Таким чином, доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування чи зміни оскаржуваних
судових рішень.

Згідно з частиною третьою статті 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Харківрегіонгаз» відхилити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 27 березня
2014 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 27 травня 2014 року в цій справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237- 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.