Справа № 167/96/14а, 2а/167/11/14
Суддя: Улицький В.З.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 р.
Справа № 876/6053/14

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді:
Улицького В.З.

суддів:
Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Рожищенської РДА на
постанову Рожищенського районного
суду Волинської області від 29.05.2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Рожищенської РДА про
скасування рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Рожищенської РДА про скасування
рішення про припинення виплати
допомоги при народжені дитини.

Позивач позовні вимоги мотивував тим,
що вона є громадянкою України,
перебуваючи за кордоном, народила
доньку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1. Для
отримання одноразової допомоги при
народженні дитини вона звернулась до
управління праці і соціального захисту
населення та подала належні документи.
Проте 21.01.2013 року комісією управління
праці та соціального захисту населення
Рожищенської райдержадміністрації
було прийняте рішення про припинення
виплати одноразової допомоги при
народженні дитини з 01.02.2013 року,
обґрунтувавши це тим, що немає
можливості підтвердити факт
забезпечення батьками належних умов
для повноцінного утримання та
належного виховання дитини у зв'язку з
виїздом за кордон. Просить суд визнати
протиправним та скасувати рішення
відповідача щодо припинення виплати
допомоги та зобов'язати Управління
праці та соціального захисту населення
Рожищенської РДА провести нарахування
та виплату одноразової допомоги при
народженні дитини 01.02.2013 по 31.12.2013 року.

Постановою Рожищенського районного
суду Волинської області від 29.05.2014 року
адміністративний позов задоволено.
Скасовано рішення Управління праці та
соціального захисту населення
Рожищенської РДА про припинення
виплати одноразової допомоги при
народженні дитини з 01.02.2013 року та
зобов'язано здійснити нарахування та
виплату одноразової допомоги за період
з 01.02.2013 по 31.12.2013 року.

Постанову суду першої інстанції
оскаржило Управління праці та
соціального захисту населення
Рожищенської РДА. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
помилковим застосуванням норм
матеріального та процесуального права
та підлягає скасуванню з підстав
викладених у апеляційній скарзі.
Просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
у задоволені адміністративного позову
відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу апелянта слід залишити без
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім, випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухваленим відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є громадянкою України та
зареєстрована в АДРЕСА_1. Згідно
свідоцтва про одруження ОСОБА_1 уклала
шлюб із ОСОБА_3 у м.Лейсі, штат
Вашингтон.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
допомога батькам при народженні дитини
призначається на підставі свідоцтва
про народження дитини.

Згідно свідоцтва про народження
виданого Департаментом охорони
здоров'я штату Вашингтон від 15.06.2012 року
вбачається, що ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до п. 10 Порядку призначення
і виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми, затвердженою постановою
Кабінету Міністрів України № 1751 від
27.12.2001 року (в редакції чинній на момент
виникнення правовідносин), допомога
при народженні дитини надається одному
з батьків дитини, які постійно
проживають разом з дитиною, з метою
створення належних умов для її
повноцінного утримання та виховання.

Рішенням Рожищенського РУПСЗН від
19.10.2012 року ОСОБА_1 була призначена
допомога при народженні дитини з 01.05.2012
по 31.05.2012 року.

Однак, 21.01.2013 року комісією управління
праці та соціального захисту населення
Рожищенської райдержадміністрації
було прийняте рішення про припинення
виплати одноразової допомоги при
народженні дитини з 01.02.2013 року, та
згідно повідомлення управління праці
та соціального захисту населення від
24.01.2013 року за №223 допомога припинена у
зв'язку з нецільовим використанням
коштів.

Як вбачається з виписки із протоколу №1
від 21.01.2012 року одноразова виплата
припинена, оскільки не має можливості
підтвердити факт забезпечення
батьками належних умов для
повноцінного утримання та виховання
дитини у зв'язку з виїздом за кордон.

Згідно листа Департаменту Охорони
Здоров'я та Соціального забезпечення
Адміністрації Економічних послуг
вбачається, що позивач ОСОБА_1 - ОСОБА_4
не є учасником в Державній Грошовій
Допомозі Відділу Громадських Служб.

Згідно п. 13 вказаного Порядку, допомога
при народженні дитини припиняється у
разі позбавлення отримувача допомоги
батьківських прав, відмови отримувача
допомоги від виховання дитини,
нецільового використання коштів і не
забезпечення отримувачем допомоги
належних умов для повноцінного
утримання та виховання дитини та
виникнення інших обставин.

Відповідно до Порядку призначення і
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми затвердженою «Постановою КМУ
від 27.12.2001 року №1721 підставою для
припинення є факт нецільового
використання коштів і незабезпечення
отримувачем допомоги належних умов для
повноцінного утримання та виховання
дитини.

Разом з тим вказаний Порядок не
передбачає такої підстави припинення
виплати як неможливість підтвердити
факт забезпечення належних умов для
виховання дитини у зв'язку з виїздом за
кордон.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що позивач не була
позбавлена батьківських прав, не
відмовлялась від виховання дитини, не
встановлено, що з її боку було
нецільове використання коштів і
незабезпечення отримувачем допомоги
належних умов для повноцінного
утримання та виховання дитини, дитина
постійно проживає разом з батьками,
також остання є громадянкою України,
зареєстрована за адресою постійного
проживання, не обмежена в правах щодо
виїзду за кордон, для дитини створені
належні умови для її утримання і
виховання

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновком суду першої
інстанції, щодо посилання відповідача
на п.13 «Порядку призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми»
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 27.12.2001р. №1751 при
прийнятті рішення про зупинення
виплати позивачу державної соціальної
допомоги при народженні дитини в
зв'язку з виїздом за межі України та
поновлення виплати у разі коли особа
звернулася протягом шести місяців
після припинення виплати допомоги до
органу, що призначив допомогу з
письмовою заявою, апеляційний суд
вважає помилковим та таким, що не
відповідає діючому законодавству
України.

Відповідно до ст.33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України.

Згідно ст.2 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» громадянам
України гарантуються свобода
пересування та вільний вибір місця
проживання на її території.

Разом з тим, позивач перебуває в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3,
виїхала за межі України тимчасово до
чоловіка, громадянства не змінювала, та
вважає свій виїзд вимушеним та
тимчасовим.

Аналізуючи наведене судова колегія
звертає увагу, що згідно ст. 3 Конвенції
про права дитини від 20.11.1989 року, яка
ратифікована Постановою ВР №789-Х11 (789-12)
від 27.02.1991 року, згідно з якими в усіх
діях щодо дітей, незалежно від того,
здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питанням соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.
Державна зобов'язується забезпечити
дитині такий захист і піклування, які
необхідні для її благополуччя, беручи
до уваги права й обов'язки ї батьків,
опікунів чи інших осіб, які
відповідають за неї за законом і з цією
метою вживають всіх відповідних
законодавчих і адміністративних
заходів.

Як підсумок, апеляційний суд зазначає,
що як під час розгляду у суді першої
інстанції, так і в апеляційному суді
відповідачем не доведено, а судом не
встановлено будь-яких підстав для
припинення виплати державної
соціальної допомоги при народженні
дитини.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної
інстанції переконаний, що судом першої
інстанції надано належну оцінку
наявним у справі доказам, а їх достатня
кількість та взаємний зв'язок у
сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для задоволення
адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів
не вбачає підстав для скасування
постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи
апеляційної скарги являються
безпідставними та необґрунтованими та
не спростовують висновків суду першої
інстанції, правова оцінка доказів дана
вірно, а відтак у задоволенні
апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Рожищенської РДА залишити без
задоволення, а постанову Рожищенського
районного суду Волинської області від
29.05.2014 року у справі №167/96/14-а - без змін.

На ухвалу протягом двадцяти днів з
моменту набрання нею законної сили
може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
В. Улицький

Судді:
Р. Гулид

С. Кузьмич