Справа № 819/76/14а
Суддя: Ільчишин Н.В.
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 р.
Справа № 876/2912/14
Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Ільчишин Н.В.,

суддів
Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання
Федак С.Р.,

представників позивача
Ільчук Т.В., Вільотнік Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційні скарги
Державного підприємства
«Тернопільський науково-виробничий
центр стандартизації, метрології та
сертифікації» та Державної фінансової
інспекції в Тернопільській області на
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 12.02.2014 року
у справі за позовом Державного
підприємства «Тернопільський
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації» до Державної фінансової
інспекції в Тернопільській області про
скасування вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

ДП «Тернопільський науково-виробничий
центр стандартизації, метрології та
сертифікації» (далі по тексту - ДП
«Тернопільстандартметрологія») 20.01.2014
року звернулося до суду з позовною
заявою до Державної фінансової
інспекції в Тернопільській області
(далі - ДФІ в Тернопільській області) в
якому просить визнати неправомірними
дії відповідачів при складанні акту
№08-22/134 від 27.11.2013 року та скасування
вимоги.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 12.02.2014 року
позов задоволено частково. Скасовано
пункт 4 вимог ДФІ в Тернопільській
області «Про усунення виявлених
порушень» від 23.12.2013 року №19-08-13-14/9059, а
саме: - в установленому законодавством
порядку (ст.ст.130-136 Кодексу законів про
працю України) забезпечити
відшкодування витрат підприємства,
понесених на виплату за час вимушеного
прогулу ОСОБА_3 в решті позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої
інстанції ДП
«Тернопільстандартметрологія» подало
апеляційну скаргу. В якій просить
постанову скасувати в частині відмови
в задоволенні інших позовних вимог та
прийняти нову про скасування вимоги в
частині зобов'язання відшкодування за
рахунок винних осіб в сумі 50 тис грн.
виплачених спілці «Рада технічного
регулювання». Апеляційну скаргу
мотивовано тим, що така виплата не
вплинула на виконання показника
чистого прибутку державного
підприємства.

Апеляційну скаргу на рішення суду
першої інстанції подано ДФІ в
Тернопільській області. В якій просить
постанову в частині скасувати та
прийняти нову, про відмову в
задоволення позову, оскільки судом
порушено норми матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подані скарги не
підлягають задоволенню з наступних
мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
ДФІ в Тернопільській області проведено
планову ревізію
фінансово-господарської діяльності ДП
«Тернопільстандартметрологія» за
період з 01.08.2010 року по 30.09.2013 року за
результатами якої складено акт від
27.11.2013 року № 08-22/134, з врахуванням
висновків якого ДФІ в Тернопільській
області 23.12.2013 року №19-08-13-14/9059 винесла
вимогу про усунення виявлених
порушень.

Проведеною перевіркою стану
дотримання фінансових планів
встановлено, що у фінансовому плані
підприємства на 2010 рік було
заплановано перерахування внесків у
спілку «Рада з технічного регулювання»
в сумі 110000,00 грн., виходячи з фінансової
звітності за результатами роботи у
попередньому році, а фактично у 2010 році
до спілки «Рада з технічного
регулювання» перераховано 160000,00 грн., в
тому числі 5000,00 грн. цільового внеску
для організації Міждержавної ради зі
стандартизації, метрології та
сертифікації.

Згідно Угоди №8 про участь в Спілці
«Рада з технічного регулювання» від
15.06.2005 року визначено основні умови
вступу ДП
«Тернопільстандартметрологія» та
основні умови викладені та погоджені
сторонами, також відповідно до п. 2.2.4.
визначено обов'язок вчасно і в повному
обсязі вносити вступні, членські та
цільові внески згідно з рішенням
Президії Ради директорів. Пунктом 7.3.
визначено, що будь-які зміни і
доповнення до даної угоди вважаються
дійсними тільки у тому випадку, якщо
вони зроблені в письмовій формі і
підписані уповноваженими на те
представниками обох сторін.

Додатковою угодою №4 про внесення змін
до угоди №8 від 15.06.2005 року про участь у
Спілці «Рада з технічного регулювання»
від 21.12.2009 року встановлено 2% від суми
чистого середньомісячного доходу, за
результатами даних фінансової
звітності учасника Спілки за
підсумками 3-х кварталів 2009 року, на
період з 16.01.2010 року та діє до 15.01.2011
року.

Додатковою угодою №5 про внесення змін
до угоди №8 від 15.06.2005 року про участь у
Спілці «Рада з технічного регулювання»
від 06.04.2010 року встановлено 3% від суми
чистого середньомісячного доходу, за
результатами даних фінансової
звітності Учасника Спілки за
підсумками 2009 року, на період з 16.04.2010
року та діє до 15.01.2011 року.

Станом на 01.10.2010 року перераховано до
спілки «Рада з технічного регулювання»
114686,65 грн. внесків, разом з тим, колишнім
директором підприємства ОСОБА_5
укладено додаткову угоду № 6 від 18.10.2010
року про внесення змін до Угоди № 8 від
15.06.2005 року, якою визначено розмір
щомісячного членського внеску
підприємства на період серпень-грудень
2010 року - 2 % від суми чистого
середньомісячного доходу.

Як встановлено судом, внесеними
змінами до фінансового плану 19.10.2010
року не збільшено витрат підприємства
на внески до спілки «Рада з технічного
регулювання», а тому перерахування
позивачем у 2010 році внесків у спілку
«Рада з технічного регулювання» в сумі
160000,00 грн., або на 50000,00 грн. більше від
запланованого по фінансовому плану є
порушенням вимог частин 2,5,9 ст.75
Господарського кодексу України.
Внаслідок допущеного порушення
підприємству завдано матеріальної
шкоди (збитків) у загальній сумі 50000,00
грн.

По бухгалтерському обліку
підприємства операції по наданню
благодійної допомоги в загальній сумі
160000,00 грн. відображені по кредиту 631.1
«Розрахунки з вітчизняними
постачальниками» та дебету 949.1 «Інші
витрати операційної діяльності».
Внаслідок допущених порушень у звіті
форми № 2 Звіт про фінансові
результати» за 2010 рік завищено інші
операційні витрати (код рядку 090) на
суму 50000,00 грн. відповідно до ч.8 ст. 75 ГК
України державні комерційні
підприємства утворюють за рахунок
прибутку (доходу) спеціальні (цільові)
фонди, призначені для покриття витрат,
пов'язаних з їх діяльністю:
амортизаційний фонд; фонд розвитку
виробництва; фонд споживання (оплати
праці); резервний фонд; інші фонди,
передбачені статутом підприємства.
Порядок використання цих фондів
визначається відповідно до
затвердженого фінансового плану. А
тому доводи викладені в апеляційній
скарзі, щодо використання прибутку та
його перевищення є протиправними та
спростованими відповідним
законодавчим регулюванням для
державного підприємства.

Згідно ч.2. ст.75 ГК України основним
плановим документом державного
комерційного підприємства є
фінансовий план, відповідно до якого
підприємство отримує доходи і здійснює
видатки, визначає обсяг та спрямування
коштів для виконання своїх функцій
протягом року відповідно до установчих
документів.

Розподіл прибутку (доходу) державних
комерційних підприємств здійснюється
відповідно до затвердженого
фінансового плану з урахуванням вимог
цього Кодексу та інших законів (ч.9 ст.75
ГК України).

ДП «Тернопільстандартметрологія»
складені фінансові плани на 2010-2013 роки
з подальшим їх затвердженням Державним
комітетом з питань технічного
регулювання та споживчої політики та
Міністерством економічного розвитку і
торгівлі України.

Пунктами 9, 10 Порядку складання,
затвердження та контролю виконання
фінансових планів державних
підприємств, акціонерних, холдингових
компаній та інших суб'єктів
господарювання, у статутному фонді
яких більше 50 відсотків акцій (часток,
паїв) належать державі, та їх дочірніх
підприємств, затвердженого наказом
Міністерства економіки України від
21.06.2005 року № 173 (із змінами),
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 11.07.2005 року за № 729/11009,
передбачено можливість внесення змін
до фінансового плану підприємства.

Доводи ДП
«Тернопільстандартметрологія» про
укладену із спілкою «Рада з технічного
регулювання» не спростовує порушень
Господарського кодексу України,
оскільки вказані підстави про
перевищення доходів і покриття
вказаних порушень є протиправним, адже
державне підприємство зобов'язане
дотримуватись правильного фінансового
законодавства з чітким розподілом
бюджетних коштів. Таким чином, після
внесення в установленому
законодавством порядку змін до
фінансового плану позивача, йому
необхідно було брати зобов'язання
шляхом укладення правочинів про
перерахування коштів.

Колегія суддів вважає, що п.2 вимог за
№19-08-13-14/9059 від 23.12.2013 року щодо
відшкодування коштів в сумі 50000,00 грн. в
установленому законодавством
(судовому) порядку з спілки «Рада з
технічного регулювання» є законним та
прийнятим у відповідності до Закону
України «Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні».

Пунктом 4 вимог №19-08-13-14/9059 «Про
усунення виявлених порушень» від 23.12.2013
року позивача зобов'язано забезпечити
відшкодування витрат підприємства,
понесених на виплату за час вимушеного
прогулу ОСОБА_3 в установленому
законодавством порядку (ст.ст.130-136
КЗпП), оскільки виплата компенсації за
вимушений прогул призвела до
проведення витрат передбачених
фінансовим планом в розмірі 71887,59 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно наказу від 19.09.2011 року №117-к,
звільнено з роботи головного інженера
підприємства ОСОБА_3 у зв'язку з
скороченням штату працівників на
підставі п.1 ст.40 КЗпП, а на виконання
рішення суду наказом від 18.01.2013 року №
2-к ОСОБА_3 поновлено на роботі та
нараховано йому компенсації за час
вимушеного прогулу в сумі 66306,24 грн. та
внесків на суму 5576,35 грн. на підставі
рішення Апеляційного суду
Тернопільської області від 21.02.2012 року,
залишеного без зміну ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19.06.2012 року.

Вказане рішення позивачем було
виконано, а витрати по виплаті
компенсації за час вимушеного прогулу
в сумі 71887,59 грн. відображені за дебетом
рахунку 949.1 «Інші витрати операційної
діяльності» та кредитом рах. 661.1
«Розрахунки за заробітною платою» на
суму нарахованої компенсації - 66306,21
грн. та дебетом рах. 949.1 «Інші витрати
операційної діяльності» та кредитом
рах. 651.7 «Розрахунки із
загальнообов'язкового соціального
страхування» на суму нарахувань - 5576,35
грн.

Як встановлено ДФІ в Тернопільській
області в порушення вимог п.8 ст.134, ст.237
КЗпП будь-яких заходів до винних осіб
для відшкодування підприємству
завданих збитків в сумі 71887,59 грн.,
пов'язаних з виплатою компенсації за
час вимушеного прогулу, що спричинено
порушенням при звільненні ОСОБА_3 не
вживалося.

Однак вказана вимога не носить
конкретного характеру, а в компетенцію
відповідача по справі - Державної
фінансової інспекції у Тернопільській
області не входить встановлення кола
винних осіб, які б мали відшкодувати
спричинені збитки.

Відповідно до законодавства
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації, у
випадках, коли: службова особа, винна в
незаконному звільненні або
переведенні працівника на іншу роботу.
(п.8 ст.134 КЗпП).

Порядок покриття шкоди, заподіяної
працівником, визначений ст.136 КЗпП.
Згідно частини 4 цієї статті стягнення
з керівників підприємств, установ,
організацій та їх заступників
матеріальної шкоди в судовому порядку
провадиться за позовом вищестоящого в
порядку підлеглості органу або за
заявою прокурора.

Згідно норм ст.237 КЗпП суд покладає на
службову особу, винну в незаконному
звільненні або переведенні працівника
на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду,
заподіяну підприємству, установі,
організації у зв'язку з оплатою
працівникові часу вимушеного прогулу
або часу виконання нижчеоплачуваної
роботи. Такий обов'язок покладається,
якщо звільнення чи переведення
здійснено з порушенням закону або якщо
власник чи уповноважений ним орган
затримав виконання рішення суду про
поновлення на роботі.

Колегія суддів погоджується, що
матеріальну відповідальність за
незаконне звільнення не можливо
визначити без відповідного позову до
суду щодо визначення відповідальності
винної особи чиї дії понесли виплату
вимушеного прогулу в даному випадку
директора ОСОБА_6, або за поданням
вищестоящого керівного органу в
порядкуванні якого він знаходиться та
затверджував його на вказаній посаді.

В статті 200 КАС України передбачено, що
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Із врахуванням викладеного колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції є законною, доводи
апеляційних скарг зроблених судом
першої інстанції висновків не
спростовують і при ухваленні
оскарженого судового рішення порушень
норм матеріального та процесуального
права ним допущено не було, а тому
відсутні підстави для скасування чи
зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Державного
підприємства «Тернопільський
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації» та Державної фінансової
інспекції в Тернопільській області -
залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 12.02.2014 року
у справі №819/76/14-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили, а в разі складення
такої в порядку ч.3 ст. 160 КАС України,
протягом того ж строку з часу складення
в повному обсязі.

Головуючий
Н.В. Ільчишин

Судді
М.А. Пліш

Т.І. Шинкар

Повний текст ухвали виготовлено 25.09.2014
року