Справа № 2а-961/11
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2014 року
Справа
№ 9104/33907/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова на
постанову Шевченківського районного
суду м. Львова від 25 жовтня 2011 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова про
визнання незаконною відмови та
зобов'язання провести перерахунок
призначеної пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 27.05.2011 року звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м. Львова
в якому просив визнати незаконною
відмову відповідача та зобов'язати
останнього провести перерахунок
раніше призначеної пенсії за віком,
збільшивши її на один відсоток
заробітку за кожен рік роботи понад 20
років стажу, починаючи з 20.10.2010 року,
виплативши суму недоплаченої пенсії,
зобов'язати провести перерахунок
раніше призначеної додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю,
відповідно до ст. 51 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
встановивши її розмір 30% мінімальної
пенсії за віком беручи за основу розмір
мінімальної пенсії за віком
встановлений ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» починаючи з 20.10.2010 року
виплативши суму недоплаченої пенсії.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Львова від 25 жовтня 2011 року
адміністративний позов за період з
09.07.2007 року по 26.11.2010 року - залишено без
розгляду.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Львова від 25 жовтня 2011 року
позов задоволено частково, визнано дії
управління Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова
протиправними, зобов'язано відповідача
здійснити позивачу перерахунок та
виплату додаткової пенсії до рівня 30 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
до вимог ст. ст. 51, 54, 67 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», починаючи
з 27 листопада 2010 року, з урахуванням
проведених виплат, зобов'язати
управління Пенсійного фонду України у
Залізничному районі м. Львова
здійснити позивачу перерахунок та
виплату раніше призначену пенсію за
віком, із збільшенням пенсії на один
процент заробітку за кожний рік роботи
понад 20 років стажу, починаючи з 27
листопада 2010 року, в решті позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова
оскаржило його в апеляційному порядку,
вважає, що постанова суду першої
інстанції винесена з порушенням норм
матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» від 14 червня 2011 року
встановлено, що у 2011 році норми і
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік
(набрав чинності з 19.06.2011 року) на
виконання якого винесено постанову
Кабінету Міністрів України від 06.07.2011
року №745 «Про встановлення деяких
розмірів виплат, що фінансуються за
рахунок коштів і державного
бюджету»(набрала чинності з 23.07.2011
року).

Апелянт вказує, що 07.07.2010 позивачу
призначено пенсію із зменшенням
пенсійного віку відповідно до ст. 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС»,
частиною третьою якої визначено, що
призначення та виплата пенсій
категорій осіб, вказаних у цій статті,
провадиться відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» і цього
Закону. Пенсію обчислено з врахуванням
страхового стажу - 32 р. 05 міс. 22 д.,
середньомісячного заробітку для
обчислення - 4251,36 грн. за період з 12.11.1991 4
по 31.10.1996 та за весь період після 01.07.2000
по 30.06.2010 за даними, що містяться в
системі персоніфікованого обліку.
Отже, обчислення стажу, заробітку,
розміру пенсії здійснено відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Зокрема,
середньомісячний розмір заробітної
плати обчислено відповідно до статті 40
цього Закону, абзацом 1 частини 1 якої
визначено, що для обчислення пенсії
враховується заробітна плата (дохід) за
будь-які 60 календарних місяців
страхового стажу підряд до 1 липня 2000
року, незалежно від перерв, та за всі
період страхового стажу починаючи з 1
липня 2000 року.

Статтею 24 Закону визначено, що
страховий стаж - це період, потягом
якого особа підлягала державному
соціальному страхуванню, якою або за
яку сплачувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування згідно
законодавством, що діяло раніше, та/або
підлягає загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню
згідно із цим Законом і за який
сплачена страхові внески (ст.1 Закону).
Коефіцієнт страхового стажу позивача
обчислено відповідно до ст. 25 Закону та
Закону України «Про Державний бюджет
на 2008 рік внесення змін до деяких
законодавчих актів України», який
станом на сьогоднішній день з
урахуванням кратності 1,35 склав - 0,43 763

Доплата за понаднормативний стаж
обчислена відповідно до ст. 28 Закону, де
зазначено, зокрема, що мінімальний
розмір пенсії за віком при наявності у
чоловіків - 25 років страхового стажу
встановлюється на рівні прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, та за кожний рік понад
встановлений законодавством, розмір
пенсії збільшується на 1% розміру
пенсії, обчисленого відповідно до ст. 27
цього Закону, але не більше 1%
прожиткового мінімуму.

Також апелянт зазначає, що для
громадян, які постраждали внаслідок
аварії на ЧАЕС, зокрема, для
пенсіонерів по інвалідності,
обчислення додаткової пенсії станом на
сьогоднішній день здійснюється у
розмірах, визначених постановою
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року №530 «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян».

Відповідно до п.4 цієї постанови №530
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, установлена у
розмірі 15% від прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
зокрема, тим, що належать до 2 категорії.
Відповідно до п.1 постанови Кабінету
Міністрів України від 06.07.2011 року №745
«Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету» (набрала
чинності з 23.07.2011 року) щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, установлена у розмірі 15% від
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, зокрема, тим,
що належать до 2 категорії.

На підставі вище викладеного, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким в позові відмовити повністю.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, віднесеним до категорії 2 осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Розглядаючи спір, суд першої інстанцій
вірно вказав, що ст. 49 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що пенсії особам,
віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію. Розмір додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до 2 категорії передбачений
ст. 51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Розмір прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначається на момент
виплати додаткової пенсії згідно із
законом про Державний бюджет України і
не може коригуватись іншими
нормативно-правовими актами.

Суд першої інстанції вірно вважав, що
ст. 53 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, та
щомісячна компенсація сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи виплачується повністю,
незалежно від заробітку, пенсії чи
іншого доходу. Ст. 67 даного закону
передбачено, що у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного Законом, підвищується
розмір додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним
до категорії 1, 2, 3, 4.

Суд першої інстанції, правильно вказав,
що вихідним критерієм розрахунку
державної та додаткової пенсій є
мінімальна пенсія за віком, розмір якої
згідно зі ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року
встановлюється в розмірі визначеного
законом прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
встановлений у законі про Державний
бюджет України на відповідний рік,
виходячи з якого визначається
мінімальний розмір пенсії за віком.

22.05.2008 р. рішенням Конституційного Суду
України №10-рп/2008 пункт 28 (зміни до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи») розділу II Закону України
«Про державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від
28.12.2007р. визнано таким, що не відповідає
Конституції України (є не
конституційним) і втратив чинність з
дня ухвалення рішення Конституційного
Суду України.

Відповідач проводив розрахунок пенсії
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 3 січня 2002 року №
1 «Про підвищення розмірів пенсій та
інших соціальних виплат окремим
категоріям пенсіонерів, фінансування
яких здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету» та згідно п. 28
розділу Закону України «Про державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України», який був визнаний
рішенням Конституційного Суду України
№ 10-рп/2008 від 22.05.2008 року
неконституційним і втратив чинність з
дня ухвалення рішення Конституційного
Суду України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції правильно виходив з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру пенсії учасникам ліквідації
наслідків аварії Чорнобильської АЕС та
вірно вважав, що застосуванню підлягає
Закон України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а не постанова Кабінету Міністрів
України «Про підвищення розмірів
пенсій та інших соціальних виплат
окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету»,
яка істотно звужує обсяг встановлених
законом прав та відповідно до ч. 3 ст. 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», право на
пенсію в повному розмірі мають
громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3,
4, за умови стажу роботи не менш як:
чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із
збільшенням пенсії на один процент
заробітку за кожний рік роботи понад
встановлений цим пунктом стаж, але не
вище 75 процентів заробітку.

Враховуючи вище наведене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що позовна заява
підлягає частковому задоволені.

З огляду на це, суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
постанова відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова -
залишити без задоволення, а постанову
Шевченківського районного суду м.
Львова від 25 жовтня 2011 року у справі №
2а-961/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин