Справа № 1519/2а-1029/11
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 р. Справа № 1519/2а-1029/11

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Гуревський В.К.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І. судді -
Кравченка К.В. судді - Лук’янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Одеського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області на постанову Малиновського
районного суду міста Одеси від 10
березня 2011 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

встановиЛА:

Позивач звернувся до суду з
позовом до Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії.

Суд першої інстанції своєю
постановою від 10 березня 2011 року
адміністративний позов ОСОБА_4 -
задовольнив.

Визнав протиправними дії
Головного управління пенсійного фонду
України в Одеській області з
обчислення призначеної ОСОБА_4 пенсії
із врахуванням у складі грошового
забезпечення щомісячних додаткових
видів грошового забезпечення та премії
в розмірі середньомісячної суми за 24
місяці перед звільненням.

Визнав протиправними дії
Головного управління пенсійного фонду
України в Одеській області з
необчислення призначеної ОСОБА_4
пенсії з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні щомісячні додаткові види
грошового забезпечення та премію в
розмірах, встановлених законодавством.

Зобов'язав Головне управління
пенсійного фонду України в Одеській
області, згідно з положеннями частини 3
статті 43 Закону України «Про пенсіне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» в редакції Закону України № 1769-IV
від 15 червня 2004 року, провести
перерахунок призначеної ОСОБА_4 з 18
грудня 2010 року із врахуванням
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням,
враховуючи відповідні щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
та премію в розмірах, встановлених
законодавством, з виплатою різниці між
перерахованим розміром пенсії та
фактично отриманим.

Головне управління Пенсійного фонду
України в Одеській області не
погодившись з постановою суду першої
інстанції, подало апеляційну скаргу, в
якій просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду та прийняти
нову постанову, якою у задоволенні
вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги Головне управління Пенсійного
фонду України в Одеській області
посилається на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, або у разі відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали та доводи
апелянта в межах апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_4 наказом начальника
Генерального штабу -
Головнокомандуючого Збройних Сил
України №941 від 01 грудня 2010 року був
звільнений з військової служби, про що
свідчить витяг з наказу начальника
Генерального штабу -
Головнокомандуючого Збройних Сил
України № 941 від 01 грудня 2010 року та
витяг з наказу від 17.12.2010 року за № 225.

З 18 грудня 2010 року позивач знаходиться
на пенсійному обліку в Головному
управлінні Пенсійного фонду України в
Одеській області та отримує пенсію за
вислугу років.

Позивач, 24 січня 2010 року отримав від
відповідача повідомлення про
призначення пенсії за вх. № 59 від 24.01.2011
року, з якого дізнався, що йому, при
розрахунку пенсії, враховано щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
та премія в розмірі середньомісячної
суми за 24 місяці, що склало 1102,96 грн.

Відповідно до ч.3 статті 43 Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб" (в редакції
Закону України від 04.04.2006 року) пенсії
особам офіцерського складу,
прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам, які мають право на
пенсію за цим Законом, та членам їх
сімей обчислюються з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії в розмірах,
установлених законодавством.

Законом України від 28.12.2007 року "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" у ст.43
Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" в частині третій слова "за
останньою штатною посадою перед
звільненням" виключено та доповнено
словами "та у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України".

Рішенням Конституційного Суду України
№10-рп/2008 від 22.05.2008 року зміну ч.3 статті
43 вищезазначеного Закону визнано
неконституційною. Згідно п.п.5, 6, 7
резолютивної частини зазначеного
Рішення Конституційного Суду України
положення Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України даного Рішення, яке має
преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України",
визнаних неконституційними. Рішення
Конституційного Суду України є
обов'язковим до виконання на території
України, остаточним і не може бути
оскаржене.

Таким чином, дія ч.3 статті 43 Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб" в редакції Закону
України від 28.12.2007 року втратила
чинність з дня ухвалення рішення
Конституційним Судом України, тобто, з
22 травня 2008 року, а тому на час
звільнення позивача з військової
служби підлягали застосуванню норми
статті 43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" в редакції Закону від 04.04.2006 року.

Однак, відповідач проводив нарахування
пенсії відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 17.07.1992
року №393 "Про порядок обчислення
вислуги років, призначення та виплати
пенсій і грошової допомоги особам
офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та членам
їхніх сімей", п.7 якої передбачено, що
пенсії обчислюються з таких видів
грошового забезпечення: відповідних
окладів за посадою, військовим
(спеціальним) званням (для осіб
рядового і начальницького складу
органів і підрозділів цивільного
захисту щомісячної надбавки за
спеціальне звання) та відсоткової
надбавки за вислугу років у розмірах,
установлених за останньою штатною
посадою, займаною перед звільненням;
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення, крім щомісячних надбавок
(доплат), установлених особам, які мають
право на пенсію за вислугу років згідно
із законодавством і залишені за їх
згодою та в інтересах справи на службі)
та премії. Розмір щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення та премії визначається за
24 останні календарні місяці служби
підряд перед звільненням. Середня сума
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення та премії визначається
шляхом ділення на 24 загальної суми цих
видів грошового забезпечення за 24
останні календарні місяці служби
підряд перед звільненням.

Таким чином, відповідач проводив
нарахування пенсії в частині
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення всупереч вимогам закону.

З огляду на те, що Закон України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" має вищу юридичну силу в
порівняні з постановою Кабінету
Міністрів України №393 від 17.07.1992 року,
відповідач неправомірно проводив
нарахування пенсії в іншому розмірі,
ніж це передбачено ч.3 ст.43 Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб", що було правильно
встановлено судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
позовна заява ОСОБА_4 до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Одеській області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії є обґрунтованою та такою, що
підлягає задоволенню.

Розглянувши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що судом першої інстанції повно
і всебічно досліджено обставини
справи, надані сторонами докази,
правильно визначено характер спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не є істотними і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Одеській області, - залишити без
задоволення.

Постанову Малиновського районного
суду міста Одеси від 10 березня 2011 року
по справі за позовом ОСОБА_4 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Одеській області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючийсуддя С.І. Жук суддя К.В.
Кравченко суддя О.В. Лук’янчук