Справа № 283/1725/14-а
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
УХВАЛА

іменем України

"29" вересня 2014 р.
Справа № 283/1725/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Франовської К.С.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Малинському
районі Житомирської області на
постанову Малинського районного суду
Житомирської області від "04" липня 2014 р.
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Малинському районі Житомирської
області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату щомісячного
довічного грошового утримання ,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року суддя у відставці
ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Малинському районі, в якому просив
визнати протиправною відмову
відповідача в перерахунку розміру
його довічного грошового утримання та
зобов"язати УПФУ в Малинському районі
здійснити такий перерахунок, виходячи
з розміру заробітної плати судді,
працюючого головою Малинського
районного суду, який становить станом
на 01.01.2014 року згідно довідки № 304/14,
виданої 12.02.2014 року ТУ ДСА в
Житомирській області 23142,00 грн.

Постановою Малинського районного суду
від 04 липня 2014 року позов ОСОБА_3
задоволено.Визнано протиправною
відмову Управління Пенсійного фонду
України в Малинському районі в
перерахунку ОСОБА_3 розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду Украни в Малинському районі
перерахувати та виплатити ОСОБА_3
щомісячне довічне грошове утримання
судді у відставці з 01.01.2014 року,
виходячи із розміру заробітної плати
судді, який працює на посаді голови
Малинського районного суду відповідно
до частини 4 статті 43 Закону України
«Про статус суддів» на підставі
наданої довідки про заробітну плату №
304/14 від 12.02.2014 р., виданої
територіальним управлінням державної
судової адміністрації України в
Житомирській області з урахуванням
нарахованих та виплачених сум.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції відповідач подав
апеляційну скаргу. Вважає, що суд при
винесенні даного рішення порушив норми
матеріального права, оскільки
відповідно до ч.4 ст.138 Закону України «
Про судоустрій і статус суддів»
передбачено у разі зміни розміру
грошового утримання діючих суддів
Конституційного Суду України
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного щомісячного
грошового утримання. Перерахунок
щомісячного грошового утримання
здійснюється з усієї суми заробітної
плати діючих суддів Конституційного
Суду України з дня виникнення права на
перерахунок. Зазначає, позивач не є
суддею Конституційного Суду України,
тому і вказані норми Закону не можуть
поширюватись на позивача. Просить
скасувати рішення суду І-ї інстанції і
прийняти нове, яким відмовити в позові
повністю.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання .

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працював
суддею Малинського районного суду
Житомирської області та обіймав
посаду голови цього суду.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою Верховної Ради України від
16 січня 2003 року №465-1У ОСОБА_3
звільнений з посади судді на підставі
заяви про відставку. Перебуває на
обліку у відповідача і отримує
щомісяця довічне грошове утримання,
призначене йому згідно Закону України
«Про статус суддів».

З 01.01.2012 року змінилася система оплати
праці суддів. Зокрема статтею 129 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів» в редакції від 01.01.2012 року було
визначено вид, склад, розмір
суддівської винагороди, яка
складається з грошового утримання, яке
включає в себе посадовий оклад та
доплати за вислугу років, перебування
на адміністративній посаді в суді,
науковий ступінь, роботу, яка
передбачає доступ до державної
таємниці.

У зв'язку із збільшенням з 01.12.2014 р.
посадового окладу судді, голови
районного суду , позивач звернувся до
відповідача із заявою про здійснення
перерахунку призначеного йому
щомісячного довічного утримання у
розмірі відповідно до нового
посадового окладу працюючого голови
Малинського районного суду, додавши до
неї вищезазначену довідку.

Листом від 16.05.2014р. за №4211-02 відповідач
відмовив позивачу у перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці у
належному розмірі, пославшись на ту
обставину, що чинним законодавством не
передбачено перерахунку щомісячного
довічного утримання суддів у відставці
в зв'язку із зміною посадових окладів
працюючих суддів на відповідних
посадах. На думку відповідача, норми
статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" щодо
перерахунку довічного грошового
утримання у разі зміни розміру
утримання діючих суддів, поширюється
лише на суддів Конституційного Суду
України.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
наявності правових підстав для
визнання протиправною відмови
відповідача у здійсненні перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання позивачки як судді у
відставці, виходячи з довідки ТУ ДСА в
Житомирській області, та зобов'язання
відповідача здійснити такий
перерахунок.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно із ст. 126 Конституції України,
незалежність і недоторканість суддів
гарантуються Конституцією України і
законами України. Матеріальне
забезпечення суддів, в тому числі
суддів у відставці, та гарантії їх
соціального захисту є одним із
складових елементів принципу
незалежності суддів. Відповідно до ст..
58 Конституції України, закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Одним зі складових правового статусу
професійного судді є право на
відставку, а також право судді у
відставці отримувати щомісячне
довічне грошове утримання.

Як зазначив Конституційний Суд України
у мотивувальній частині рішення від 14
грудня 2011 року № 18-рп/2011, щомісячне
довічне грошове утримання судді є
самостійною гарантією незалежності
судді та складовою його правового
статусу. Правова природа щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці та щомісячного грошового
утримання працюючого судді є
однаковою, а самі ці поняття -
однорідними та взаємопов'язаними.
Щомісячне грошове утримання судді,
який, маючи право на відставку,
продовжує працювати на посаді судді,
встановлюється у зв'язку з виконанням
ним своїх обов'язків щодо здійснення
незалежного, неупередженого та
справедливого правосуддя, а щомісячне
довічне грошове утримання судді у
відставці є належним утриманням цього
судді після припинення виконання ним
своїх професійних обов'язків та
особливою формою його соціального
забезпечення.

Частиною 3 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» в
редакції від 07 липня 2010 року
встановлено, що щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. 3а кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більш
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання».

Судом встановлено, що відставка
позивача до цього часу не припинялася,
тобто правовідносини його статусу
судді у відставці продовжуються.

З 01 жовтня 2011 року положення ч. 3 ст. 138
Закону України «Про судоустрій та
статус суддів» були викладені в іншій
редакції, відповідно до якої щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді. При цьому,
нормативному терміну про дію положення
про виплату довічного грошового
утримання судді у відставці у
процентному відношенні до грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді, у відповідності до
зміненої норми закону, немає.

Проте, в пункті 8 рішення
Конституційного Суду України від 3
червня 2013 р. № 3-рп/2013 (справа №1-2/2013 р.)
було вказано, що частина третя статті 138
Закону №2453 у редакції Закону №3668, яка
суперечить Конституції України, не
підлягає застосуванню як така, що
втратила чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Натомість підлягає
застосуванню частина третя статті 138
№2453 в редакції до змін, внесених
Законом №3668, а саме: "Щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання".

Розглядаючи норми Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» у
контексті тривалості правовідносин
позивача та збереження його статусу
судді у відставці, суд першої інстанції
виходив з правового поняття «дія
закону у часі».

У відповідності до положень ст. ст. 22, 58
Конституції України, Закон, який
відміняє чи звужує права, обмежує їх
використання не має зворотної сили.

Пунктом 2 Заключних та Перехідних
положень (розділ ІІ) Закону України
«Про міри законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від
08.07.2011 року встановлюється, що
обмеження пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання)
максимальним розміром, встановленим
цим Законом, не розповсюджується на
пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне
довічне грошове утримання) призначена
до вступу у силу цього Закону. Тобто має
місце принцип дій нормативно-правового
акту в часі «переживання закону», коли
закон втративши юридичну силу за
спеціальною вказівкою нового закону,
може продовжити регулювати деякі
питання.

На підставі викладеного аналізу, суд
приходить до висновку, з урахуванням
принципів призначення, отримання та
виплати щомісячного довічного
грошового утримання, передбачених у
попередніх редакція Закону, що дія
положень ч. 3 ст.138 Закону в редакції від
08.07.2011 року по суті та змісту підлягає
застосуванню до розглянутих
правовідносин позивача, до його права
на отримання щомісячного довічного
грошового утримання у процентному
відношенні до грошового утримання
суддів, працюючих на відповідних
посадах на сьогодення.

Крім того, ч. 5 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів»
встановлено, що максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень ,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність.

З аналізу наведених вище положень
вбачається, що розмір щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці залежить від розміру
грошового утримання працюючого на
відповідній посаді судді. При цьому,
законодавець не обмежує розмір
довічного грошового утримання судді у
відставці розміром грошового
утримання працюючого судді, діючим на
дату призначення судді у відставці
грошового довічного утримання.

Згідно з довідкою ТУ ДСА в Житомирській
області розмір заробітної плати судді
, який виконує обов"язки голови
Малинського районного суду, яка
враховується при призначенні
(перерахунку) щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
на 01 січня 2014 року становить 23 142 грн. 00
коп..

За змістом ст. 17 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» єдність
системи судів загальної юрисдикції
забезпечується, зокрема, вирішенням
питань внутрішньої діяльності судів
органами суддівського самоврядування.

Згідно п. 6 рішення Ради Суддів України
№18 від 23 березня 20212 року за
результатами розгляду звернень суддів
у відставці щодо їх права на
перерахунок довічного грошового
утримання, вважати наявним у них такого
права відповідно до частини 3 статті 138
Закону України «Про судоустрій та
статус суддів». При цьому слід
запровадити порядок на рівні Державної
судової адміністрації України та
Пенсійного фонду України, за яким під
грошовим утриманням судді, який працює
на відповідній посаді, слід вважати
єдиний рівень по державі для суддів
відповідної інстанції.

Враховуючи вищенаведене, суд
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо неправомірності дій
відповідача щодо відмови позивачу в
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання та зобов'язанні
відповідача провести позивачу такий
перерахунок з 01 січня 2014року.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади,
до яких належать органи державної
податкової служби та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дір
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Малинському
районі Житомирської області залишити
без задоволення, а постанову
Малинського районного суду
Житомирської області від "04" липня 2014 р.
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
К.С. Франовська

судді:
І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу: Управління Пенсійного
фонду України в Малинському районі
Житомирської області пл. Соборна, 12 А,м.
Малин,Житомирська область,11601

- ,