Справа № 815/4645/14
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4645/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 року

11год.20хв.

Зала судових засідань №19

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого - судді
Аракелян М.М.

За участю секретаря - Терещука С.Ю.

За участю сторін:

Від позивача: Тарановський Д.С. - за
довіреністю

Від відповідача:

Від Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції: Кисельов
Д.Д. за довіреністю

Від державного реєстратора прав на
нерухоме майна Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
Єрмілова А.Г: не з'явився

Від третьої особи на стороні позивача -
Одеської міської ради: не з'явився

Від третьої особи на стороні
відповідача - ОСОБА_4: не з'явився

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради до
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції,
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
Єрмілова Анатолія Григоровича, за
участю третьої особи без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - Одеська міська рада, третьої
особи без самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача - ОСОБА_4,
про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла адміністративна
позовна заява Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради, в якій позивач просить
суд визнати протиправним та скасувати
рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень від 14
липня 2014 року № 14432047, що прийняте
державним реєстратором прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
Єрміловим А.Г; зобов'язати Реєстраційну
службу Одеського міського управління
юстиції скасувати запис про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень за
ОСОБА_5 на нежитлове підвальне
приміщення, загальною площею 72,5 кв.м.,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1;
зобов'язати Реєстраційну службу
Одеського міського управління юстиції
здійснити реєстрацію прав за
територіальною громадою м. Одеси, в
особі Одеської міської ради на
нежитлове підвальне приміщення,
загальною площею 72,5 кв. м., розташоване
за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 25.03.2013 р. по справі № 1522/18529/12, ухвали
Приморського районного суду м. Одеса
від 11.03.2014 р. № 1522/18529/12 та ухвали
Апеляційного суду Одеської області від
23.01.2014 за номером провадженням №
22-ц/785/1869/14.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказує, що на підставі рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 25.03.2013 року, яким витребувано у
ОСОБА_4 нежитлове підвальне приміщення,
загальною площею 72, 5 кв.м., розташоване
за адресою: АДРЕСА_1, на користь
територіальної громади м. Одеси в особі
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради, позивач
звернувся до Реєстраційної служи
Одеського міського управління юстиції
Одеської області з заявою про
реєстрацію прав та їх обтяжень для
проведення державної реєстрації права
власності на нежитлове підвальне
приміщення, загальною площею 72, 5 кв.м.,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Однак,
рішенням від 14.07.2014 року №14432047 позивачу
відмовлено у державній реєстрації прав
та їх обтяжень у зв'язку з неможливістю
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх посвідчують. На
думку позивача вказане рішення є
необґрунтованим та безпідставним,
оскільки відповідно до постанови
Пленуму Верховного суду України «Про
судову практику цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» від
06.11.2009 року №9 Рішення суду про
задоволення позову про повернення
майна, переданого за недійсним
правочином, чи витребування майна із
чужого незаконного володіння є
підставою для здійснення державної
реєстрації права власності на майно, що
підлягає державній реєстрації, за
власником, а також скасування
попередньої реєстрації.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі з підстав, викладених у
позовній заяві та наданих поясненнях.

Представник відповідача
/Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції/
заперечень проти позову не надав, в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав, вказавши, що за результатами
розгляду заяви Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради про реєстрацію прав та їх
обтяжень державним реєстратором
прийнято рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, оскільки з поданих позивачем
документів неможливо встановити
відповідність заявлених прав, з
рішення Приморського районного суду м.
Одеси неможливо встановити, що за
територіальною громадою визнано право
власності на об'єкт нерухомого майна, у
зв'язку з чим оскаржуване рішення
прийнято державним реєстратором
відповідно до вимог чинного
законодавства, є обґрунтованим та
скасуванню не підлягає, а позовні
вимоги позивача є безпідставними.

Відповідач /державний реєстратор прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
Одеської області Єрмілов А.Г./ в судове
засідання не з'явився, про дату час та
місце судового розгляду справи
повідомлений належним чином, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення.

Представник третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Одеської міської
ради, в судове засідання не з'явився,
повідомлений належним чином, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення.

Третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився,
судом на адресу ОСОБА_4 направлялися
судові повістки про виклик в судове
засідання на 04.09.2014 рік та на 22.09.2014 рік,
однак поштова кореспонденція
повертається на адресу суду з
відміткою пошти «за закінченням
терміну зберігання».

Відповідно до ч. 11 ст. 35 КАС України у
разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані учасниками судового процесу
докази в їх сукупності,
проаналізувавши положення чинного
законодавства, заслухавши пояснення
представників сторін, суд дійшов
наступного.

Судом встановлено, що рішенням
Приморського районного суду м.Одеси у
справі №1522/18529/12 від 25.03.2013 року
витребувано у ОСОБА_4 нежитлове
підвальне приміщення, загальною площею
72, 5 кв.м., розташоване за адресою:
АДРЕСА_1 на користь територіальної
громади м. Одеси, в особі Одеської
міської ради, в особі Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради (з урахуванням ухвали
Приморського районного суду м.Одеси
від 11.03.2014р. про виправлення описки).

23.01.2014р. рішення набрало законної сили.

02.07.2014р. представник позивача за
довіреністю від 11.06.2014 року Спектор
Олексій Володимирович звернувся до
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції з заявою
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень для проведення державної
реєстрації права власності, форма
власності: комунальна, на нежитлове
підвальне приміщення, загальною площею
72,5 кв.м., розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, яка прийнята 02.07.2014 року та
зареєстрована на №7222311.

Рішенням №14432047 від 14.07.2014 року про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень державний реєстратор прав
на нерухоме майно Єрмілов Анатолій
Григорович, розглянувши заяву від
02.07.2014р., відмовив у державній
реєстрації права власності, форма
власності: комунальна, на нежитлове
підвальне приміщення, загальною площею
72,5кв.м., розташоване за адресою:
АДРЕСА_1. вказавши, що подані для
проведення державної реєстрації прав
документи не дають змогу встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують, з
поданого рішення суду не можливо
встановити, що за територіальною
громадою визнано право власності на
об'єкт нерухомого майна.

Рішення обґрунтовано посиланням на
норми ст.24 ЗУ «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» від 01.07.2004р. №1952 (надалі -
Закон №1952), Порядок державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затверджений Постановою
Кабінету міністрів України від 17.10.2013р.
№868.

Не погоджуючись з правомірністю
рішення державного реєстратора,
позивач звернувся до суду.

Суд вважає позовні вимоги
необґрунтованими з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Департамент
комунальної власності Одеської
міської ради звернувся до Приморського
районного суду м. Одеси з позовом до
ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу та
витребування майна. 25.03.13 року рішенням
Приморського районного суду м. Одеси
позовні вимоги Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради задоволено повністю,
зокрема, визнано недійсним договір
купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_8
продала, а ОСОБА_7 купив нежитлове
підвальне приміщення, загальною площею
72, 5 кв.м., розташованого за адресою:
АДРЕСА_1 та витребувано у ОСОБА_4
нежитлове підвальне приміщення,
загальною площею 72, 5 кв.м., розташоване
за адресою: АДРЕСА_1, на користь
територіальної громади м. Одеси, в
особі Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради та
зобов'язано усунути перешкоди у
користуванні шляхом виселення ОСОБА_4 з
нежитлового підвального приміщення,
загальною площею 72, 5 кв.м.,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та
передати на користь Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради.

Реєстраційною службою Одеського МУЮ
надані копії матеріалів з розгляду
заяви від 02.07.2014р. про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, з яких
убачається, що в якості
правовстановлюючого документа на
об'єкт нерухомого майна - нежитлове
підвальне приміщення, загальною площею
72,5кв.м., що розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, було подано рішення
Приморського районного суду м.Одеси
від 25.03.2013р., яким витребувано у ОСОБА_4
вказане нерухоме майно на користь
територіальної громади м.Одеси в особі
Одеської міської ради в особі
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради.

Позивач вважає, що рішення суду про
витребування з чужого незаконного
володіння майна (ст.387 ЦК України) є
підставою для проведення державної
реєстрації права власності за
територіальною громадою м.Одеси, від
імені якої діє Одеська міська рада в
особі Департаменту комунальної
власності Одеської міськради (надалі -
Департамент).

Така позиція не ґрунтується на вимогах
законодавства виходячи з наступного.

Підставою для відмови у державній
реєстрації прав та їх обтяжень
державний реєстратор у своєму рішення
вказав, що з поданого рішення суду
неможливо встановити, що за
територіальною громадою визнано право
власності на об'єкт нерухомого майна.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» у
Державному реєстрі прав реєструються
речові права та їх обтяження на
земельні ділянки, а також на об'єкти
нерухомого майна, розташовані на
земельній ділянці, переміщення яких
неможливе без їх знецінення та зміни
призначення, а саме: підприємства як
єдині майнові комплекси, житлові
будинки, будівлі, споруди (їх окремі
частини), квартири, житлові та
нежитлові приміщення.

Статтею 15 Закону встановлений порядок
проведення державної реєстрації прав
та їх обтяжень. Державна реєстрація
прав та їх обтяжень проходить наступні
стадії: 1) прийняття і перевірка
документів, що подаються для державної
реєстрації прав та їх обтяжень,
реєстрація заяви; 2) встановлення факту
відсутності підстав для відмови в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, зупинення розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та/або їх
обтяжень; 3) прийняття рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, відмову в ній або зупинення
державної реєстрації; 4) внесення
записів до Державного реєстру прав; 5)
видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Відповідно до ч.4 ст.15 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
державній реєстрації підлягають
виключно заявлені права та їх
обтяження за умови їх відповідності
законодавству і поданим документам.

Відповідно до пунктів 1,2 ч.2 ст.9 ЗУ «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державний реєстратор встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями, зокрема: відповідність
обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у випадках, встановлених
законом); відповідність повноважень
особи, яка подає документи на державну
реєстрацію прав та їх обтяжень;
відповідність відомостей про нерухоме
майно, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах; наявність
обтяжень прав на нерухоме майно,
зареєстрованих відповідно до вимог
цього Закону; наявність факту
виконання умов правочину, з якими закон
та/або договір (угода) пов'язує
можливість проведення державної
реєстрації виникнення, переходу,
припинення прав на нерухоме майно або
обтяження таких прав; приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, про відмову в державній
реєстрації, про її зупинення, внесення
змін до Державного реєстру прав.

Відповідно до ч.3 ст.17 Закону документи,
що встановлюють виникнення, перехід,
припинення прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і подаються для державної
реєстрації прав, повинні відповідати
вимогам, встановленим цим Законом та
іншими нормативно-правовими актами.

Згідно п.5 ч.1 ст.19 Закону державна
реєстрація прав проводиться на
підставі рішень судів, що набрали
законної сили.

Згідно п.4 ч.1 ст.24 Закону №1952 у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено, зокрема,
у разі, якщо подані документи не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, або не дають змоги
встановити відповідність заявлених

прав документам, що їх посвідчують.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону за
наявності підстав для відмови в
державній реєстрації державний
реєстратор приймає рішення про відмову
в державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

Процедура проведення державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень (далі - державна
реєстрація прав), перелік документів,
необхідних для її проведення, права та
обов'язки суб'єктів у сфері державної
реєстрації прав, передбачена
Постановою Кабінету Міністрів України,
від 17.10.2013, № 868 "Про затвердження
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку
надання інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно"
(Порядок №868).

Відповідно до п.20 вказаного Порядку
встановлено, що за результатами
розгляду заяви та документів,
необхідних для проведення державної
реєстрації прав, державний реєстратор
приймає рішення про державну
реєстрацію прав або рішення про
відмову в такій реєстрації.

Державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав виключно за наявності підстав для
відмови в державній реєстрації прав, що
визначені Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Пунктами 35, 36, 37 передбачено, що під час
проведення державної реєстрації
речових прав заінтересованою особою є
власник, інший правонабувач або
сторона правочину, відповідно до якого
виникли речові права.

Для проведення державної реєстрації
речових прав необхідними документами є
документи, що підтверджують
виникнення, перехід або припинення
таких прав на нерухоме майно, та інші
документи, визначені цим Порядком.

Для проведення державної реєстрації
речового права на нерухоме майно, що є
похідним від права власності,
одночасно з проведенням державної
реєстрації права власності на таке
майно заявником подаються документи,
необхідні для проведення державної
реєстрації права власності на таке
майно та державної реєстрації речового
права, що є похідним від нього.

Документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
речових прав на нерухоме майно, є:

1) укладений в установленому законом
порядку договір, предметом якого є
нерухоме майно, права щодо якого
підлягають державній реєстрації, або
речове право на нерухоме майно чи його
дублікат;

2) свідоцтво про право власності на
частку в спільному майні подружжя в
разі смерті одного з подружжя, видане
нотаріусом або консульською установою
України, чи його дублікат;

3) свідоцтво про право на спадщину,
видане нотаріусом або консульською
установою України, чи його дублікат;

4) видані нотаріусом свідоцтво про
придбання майна з прилюдних торгів
(аукціонів) та свідоцтво про придбання
майна з прилюдних торгів (аукціонів),
якщо прилюдні торги (аукціони) не
відбулися, чи їх дублікати;

5) свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, видане державним
реєстратором відповідно до закону;

6) свідоцтво про право власності, видане
органом приватизації наймачам
житлових приміщень у державному та
комунальному житловому фонді, чи його
дублікат;

7) свідоцтво про право власності на
нерухоме майно чи його дублікат, видані
до 1 січня 2013 р. органом місцевого
самоврядування або місцевою
держадміністрацією;

8) рішення про закріплення нерухомого
майна на праві оперативного управління
чи господарського відання, прийняте
власником нерухомого майна чи особою,
уповноваженою управляти таким майном;

9) державний акт на право приватної
власності на землю, державний акт на
право власності на землю, державний акт
на право власності на земельну ділянку
або державний акт на право постійного
користування землею;

10) рішення суду, що набрало законної
сили, щодо права власності та інших
речових прав на нерухоме майно;

11) ухвала суду про затвердження
(визнання) мирової угоди;

12) заповіт, яким установлено сервітут
на нерухоме майно;

13) закон, яким установлено сервітут на
нерухоме майно;

14) рішення уповноваженого законом
органу державної влади про повернення
об'єкта нерухомого майна релігійній
організації;

15) рішення власника майна,
уповноваженого ним органу про передачу
об'єкта нерухомого майна з державної у
комунальну власність чи з комунальної
у державну власність або з приватної у
державну чи комунальну власність;

16) інші документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону.

З аналізу вищезазначених норм
вбачається, що законодавством України
передбачений перелік документів, що
відповідно до закону підтверджують
виникнення, перехід та припинення
речових прав на нерухоме майно, до
якого рішення суду про витребування
майна не входить.

В рішенні Приморського районного суду
м. Одеси від 25.03.2013 року вказується, що
нежитлове підвальне приміщення,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 є
комунальною власністю Одеської
міської ради згідно рішення Одеської
обласної ради народних депутатів УРСР
від 25.11.1991 року «Про розмежування
державного майна між власністю
обласної ради, міст обласного
підпорядкування та районів області» та
рішення Сталінського виконкому
районної ради депутатів трудящих від
07.08.1948 року за №1511, управління яким
здійснює Департамент комунальної
власності Одеської міської ради на
підставі положення «Про департамент
комунальної власності Одеської
міської ради».

Такий висновок є судженням місцевого
загального суду з питання належності
територіальній громаді спірного
нежитлового приміщення на праві
власності, встановлює факт вибуття
цього нерухомого майна з власності
територіальної громади без її волі та
відома, що є підставою для
витребування майна на користь власника
з незаконного володіння останнього
набувача (ОСОБА_4).

Проте висновок про визнання за
територіальною громадою м.Одеси в
особі Одеської міської ради права
власності на це нерухоме майно в
резолютивній частині рішення
відсутній, як і посилання на певний
правовстановлюючий документ на це
майно в мотивувальній частині рішення.

Як убачається з Інформації з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, Реєстру прав власності
на нерухоме майно від 14.07.2014р. за
адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований об'єкт
нерухомого майна - квартира 1 «а»,
підстава виникнення права власності -
договір купівлі-продажу від 02.07.2013р.,
№1689. Інших записів у вказаних Реєстрах
державним реєстратором за вказаною
адресою не виявлено, зокрема, і про
державну реєстрацію права власності
ОСОБА_4 на нежитлове підвальне
приміщення площею 72,5 кв.м.

Оскільки рішення Приморського
районного суду м.Одеси від 25.03.2013р. не є
рішенням щодо права власності
територіальної громади м.Одеси в особі
Одеської міської ради в особі
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради на вказаний
об'єкт нерухомості, інших
правовстановлюючих документів
державному реєстратору та суду в ході
розгляду даної справи не пред'явлено,
суд дійшов висновку, що державний
реєстратор Єрмілов А.Г. на законних
підставах відповідно до ст.24 Закону
№1952 відмовив у державній реєстрації
права власності оскаржуваним рішенням
та підстави для задоволення вимог про
визнання його протиправним та
скасування відсутні.

Позивач в адміністративному позові
посилається на постанову Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» від 06.11.2009 року
№9 як підставу для здійснення
державної реєстрації прав та їх
обтяжень. Згідно п.10 цієї Постанови
рішення суду про задоволення позову
про повернення майна, переданого за
недійсним правочином, чи витребування
майна із чужого незаконного володіння
є підставою для здійснення державної
реєстрації права власності на майно, що
підлягає державній реєстрації, за
власником, а також скасування
попередньої реєстрації (статті 19, 27
Закону України від 1 липня 2004 року №
1952-IV "Про державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно та їх обмежень").

Наразі ст.ст.19,27 цього Закону діють у
такій редакції: державна реєстрація
прав проводиться на підставі: 1)
договорів, укладених у порядку,
встановленому законом; 2) свідоцтв про
право власності на нерухоме майно,
виданих відповідно до вимог цього
Закону; 3) свідоцтв про право власності,
виданих органами приватизації
наймачам житлових приміщень у
державному та комунальному житловому
фонді; 4) державних актів на право
власності або постійного користування
на земельну ділянку у випадках,
встановлених законом; 5) рішень судів,
що набрали законної сили; 6) інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Державна реєстрація обтяжень
здійснюється на підставі: 1)
встановленої законом заборони
користування та/або розпорядження
нерухомим майном; 2) рішень судів, що
набрали законної сили; 3) ухвали
слідчого судді, суду, постанови
державного виконавця про накладення
арешту на нерухоме майно; 4) накладення
заборони на відчуження нерухомого
майна нотаріусом; 5) рішення органу
місцевого самоврядування про
віднесення об'єктів нерухомого майна
до застарілого житлового фонду; 6) інших
актів відповідних державних органів та
посадових осіб згідно із законом; 7)
договорів, укладених у порядку,
встановленому законом. Для здійснення
державної реєстрації прав власності, з
подальшою видачею відповідного
свідоцтва про право власності, на
об'єкти (індивідуальні (садибні)
житлові будинки, садові, дачні будинки,
господарські (присадибні) будівлі і
споруди, прибудови до них), що
розташовані на територіях сільських
рад та які закінчені будівництвом до 5
серпня 1992 року, проведення технічної
інвентаризації не потребується.
Документом, що замінює технічний
паспорт у разі його відсутності, є
виписка з погосподарської книги, яка
надається виконавчим органом
сільської ради (у разі, якщо такий орган
не створений, - сільським головою) або
відповідною архівною установою. Для
здійснення державної реєстрації прав
власності на зазначені об'єкти
нерухомості документами, що
посвідчують речові права на земельні
ділянки під такими об'єктами, можуть
також вважатися рішення відповідної
сільської ради про передачу (надання)
земельної ділянки в користування або
власність. Державна реєстрація прав
власності, з подальшою видачею
відповідного свідоцтва про право
власності, на об'єкти (індивідуальні
(садибні) житлові будинки, садові, дачні
будинки, господарські (присадибні)
будівлі і споруди, прибудови до них), що
розташовані на територіях сільських
рад та які закінчені будівництвом до 5
серпня 1992 року, щодо яких раніше не
здійснювалася державна реєстрація
прав власності, для осіб, за якими
закріплені особові рахунки в
погосподарських книгах відповідних
сільських рад, здійснюється на
підставі поданої заяви та виписки із
зазначених книг, наданої виконавчим
органом сільської ради (у разі, якщо
такий орган не створений, - сільським
головою) або відповідною архівною
установою, а також інших документів,
визначених у Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень (ст.19).

У разі виявлення у свідоцтві про право
власності на нерухоме майно та/або
витязі з Державного реєстру прав
технічної помилки, допущеної державним
реєстратором, заінтересована особа
письмово повідомляє у п'ятиденний
строк про це державного реєстратора,
який перевіряє відповідність
відомостей Державного реєстру прав
інформації, що міститься у заяві про
державну реєстрацію прав та/або їх
обтяжень. Якщо факт невідповідності
підтверджено, державний реєстратор
безоплатно виправляє допущену помилку
в день надходження повідомлення.
Виправлення технічної помилки у
записах Державного реєстру прав, що
була допущена не з вини державного
реєстратора, здійснюється за плату. У
разі виявлення технічної помилки,
допущеної у записах Державного реєстру
прав, державний реєстратор у
п'ятиденний строк письмово повідомляє
про це заінтересовану особу.
Заінтересована особа протягом п'яти
робочих днів з дня отримання від
державного реєстратора повідомлення
про допущення технічної помилки у
записах Державного реєстру прав
повинна звернутися до нього із заявою
про виправлення такої помилки. Якщо
виправлення технічної помилки може
завдати шкоди чи порушити права та
законні інтереси правонабувачів або
третіх осіб, які використовували
відповідні реєстраційні записи,
державний реєстратор у п'ятиденний
строк письмово повідомляє таких осіб
про виправлення технічної помилки
(ст.27).

Вказане свідчить, що безпосередньо ці
роз'яснення Верховного суду України
були пов'язані із нормами ст.ст.19,27 ЗУ
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» в
попередній редакції та наразі їх слід
розуміти так, що державна реєстрація
права власності за власником може бути
проведена одночасно із скасуванням
попередньої реєстрації за незаконним
володільцем нерухомого майна, тобто у
разі, якщо на момент вибуття майна з
володіння власника він мав документи,
що підтверджують право власності,
тобто був титульним власником майна.

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 2 КАС
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Таким чином, оскаржуване рішення від
14.07.2014 року №14432047 є обґрунтованим та
таким, що прийняте відповідно до вимог
чинного законодавства України.

Суд звертає увагу на те, що відповідно
до ч.3 ст.24 ЗУ «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» відмова в державній
реєстрації прав та їх обтяжень з
підстав, зазначених у пунктах 4, 5-2 - 5-6
частини першої цієї статті, не
позбавляє заявника права повторно
звернутися із заявою за умови усунення
перешкод для державної реєстрації прав
та їх обтяжень. Відповідно до ст.392
ЦК України власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Позивач не позбавлений права
звернутись із заявою про державну
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, якщо право власності буде
визнане за ним рішенням суду.

Вимога позивача про зобов'язання
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції здійснити
реєстрацію прав за територіальною
громадою м. Одеси в особі Одеської
міської ради на нежитлове підвальне
приміщення, загальною площею 72,5 кв. м.,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на
підставі рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 25.03.2013 р. по
справі № 1522/18529/12, ухвали Приморського
районного суду м. Одеса від 11.03.2014 р. №
1522/18529/12 та ухвали Апеляційного суду
Одеської області від 23.01.2014 за номером
провадженням № 22-ц/785/1869/14, задоволенню
не підлягає, оскільки є похідною від
вимоги про скасування рішення
державного реєстратора.

Рішення про відмову в державній
реєстрації прав та їх обтяжень
прийняте державним реєстратором з
додержанням вимог діючого
законодавства України, є правомірним
та скасуванню не підлягає.

Також задоволенню не підлягає вимога
про зобов'язання Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
скасувати запис про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень за
ОСОБА_5 на нежитлове підвальне
приміщення, загальною площею 72,5 кв.м.,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1,
оскільки позивачем взагалі не надані
докази того, що вказаний запис існує, та
у відповідних Реєстрах такі дані також
відсутні.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради до
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції,
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
Єрмілова Анатолія Григоровича, за
участю третьої особи без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - Одеська міська рада, третьої
особи без самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача - ОСОБА_4,
про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити певні дії відмовити в повному
обсязі.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова або ухвала суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та
підписано 29.09.2014р.

Суддя
М.М. Аракелян

В задоволенні адміністративного
позову Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради до
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції,
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
Єрмілова Анатолія Григоровича, за
участю третьої особи без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - Одеська міська рада, третьої
особи без самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача - ОСОБА_4,
про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити певні дії відмовити в повному
обсязі.

29 вересня 2014 року.