Справа № 804/15653/14
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

26 вересня 2014 р. Справа № 804/15653/14
Суддя Дніпропетровського окружного
адміністративного суду Неклеса О.М.,
перевіривши матеріали
адміністративного позову ОСОБА_1 до
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції про
скасування актів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції, в якому
просить скасувати акти державного
виконавця від 12.09.2014 р. як такі, що
складені при примусовому виконанні
рішення суду про виселення боржників
ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з порушенням
чинного законодавства.

У відповідності до положень ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

З позовної заяви вбачається, що
предметом спору в даній справі є
оскарження актів державного виконавця
від 12.09.2014 р., складених при примусовому
виконанні виконавчого листа 201/1340813-ц,
виданого 23.06.2014 р. Жовтневим районним
судом м.
Дніпропетровська по цивільній справі
щодо виселення боржників ОСОБА_2,
ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Положеннями ч. 1 ст. 181 КАС України
встановлено, що учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Отже, суди при визначенні юрисдикції
повинні виходити з того, що до
юрисдикції адміністративних судів
належать спори щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності державної
виконавчої служби при виконанні всіх
виконавчих документів, передбачених
частиною другою статті 17 Закону
України «Про виконавче провадження»,
крім тих, відносно яких законом
установлено інший, виключний порядок
їх оскарження.

У відповідності до норм ст. 82 Закону
України «Про виконавче провадження»,
рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання судового рішення
можуть бути оскаржені сторонами до
суду, який видав виконавчий документ, а
іншими учасниками виконавчого
провадження та особами, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення
юрисдикції судів щодо вирішення справ
з приводу оскарження рішень дій чи
бездіяльності органів державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення є юрисдикцій на
належність суду, який видав виконавчий
документ, та статус позивача як сторони
у виконавчому провадженні.

У розумінні статті 8 Закону України
«Про виконавче провадження» сторонами
у виконавчому провадженні є стягувач
і боржник. При цьому судам слід
ураховувати, що до сторін, які можуть
оскаржити рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби, належать також їх
представники за законом чи договором.

Таким чином, до юрисдикції
адміністративних судів належать усі
справи з приводу оскарження рішень,
дій чи бездіяльності органів державної
виконавчої служби щодо виконання
судових рішень на підставі виконавчих
документів, виданих судами всіх
юрисдикцій, за винятком тих, які видано
загальними та господарськими судами у
разі звернення до суду сторін
відповідного виконавчого провадження
чи їхніх представників.

Зазначена правова позиція
узгоджується з постановою Пленуму
Вищого адміністративного суду України
«Про практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби» від 13.12.2010 р. N 3 (зі змінами та
доповненнями).

Відповідно до ст. 383
Цивільно-процесуального кодексу
України (далі - ЦПК України), сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Частиною 2 ст. 4 КАС України встановлено,
що юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

Оскільки позивачем подано до суду
позов в порядку адміністративного
судочинства, вважаючи, що внаслідок дій
та рішень відповідача, вчинених при
виконанні судових рішень, ухвалених
відповідно до положень ЦПК України,
порушені його права, суд доходить
висновку, що даний позов має бути
поданий до суду, який видав виконавчий
документ - Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська.

Таким чином, заявлені позовні вимоги не
підлягають розгляду в порядку
адміністративного судочинства та
мають бути розглянуті за нормами ЦПК
України судом, який видав виконавчий
документ.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС
України суддя відмовляє у відкритті
провадження в адміністративній справі,
якщо заяву не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Що стосується питання судових витрат,
понесених позивачем при поданні
адміністративного позову, суд зазначає
наступне.

Згідно ч.ч. 1, 2 КАС України, судові
витрати складаються із судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. Розмір судового збору, порядок
його сплати, повернення і звільнення
від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового
збору, платників, об'єкти та розміри
ставок судового збору, порядок сплати,
звільнення від сплати та повернення
судового збору визначено Законом
України «Про судовий збір».

Положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про судовий збір» встановлено, що
судовий збір - збір, що справляється на
всій території України за подання заяв,
скарг до суду, за видачу судами
документів, а також у разі ухвалення
окремих судових рішень, передбачених
цим Законом. Судовий збір включається
до складу судових витрат.

У відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 7
Закону України «Про судовий збір»,
сплачена сума судового збору
повертається за ухвалою суду в разі
відмови у відкритті провадження у
справі.

Оскільки позивачу було відмовлено у
відкритті провадження у справі, суд
дійшов висновку про наявність підстав
для повернення позивачу судового
збору, сплаченого відповідно до
квитанції № 0.0.300952863.1 від 24.09.2014 р. у
розмірі 80, 00 грн.

На підставі викладеного, керуючись п. 1
ч. 1 ст. 109 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в
адміністративній справі за позовною
заявою ОСОБА_1 до Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про скасування
актів.

Повернути ОСОБА_1 суму сплаченого за
подання адміністративного позову
судового збору відповідно до квитанції
№ 0.0.300952863.1 від 24.09.2014 р. у розмірі 80, 00
грн.

Копію ухвали разом із позовною заявою
та усіма доданими до неї матеріалами
невідкладно надіслати позивачу.

Роз'яснити позивачу, що відповідний
позов підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства.

Роз'яснити позивачу, що повторне
звернення тієї ж особи до
адміністративного суду з такими самими
позовними вимогами, щодо якого
постановлено ухвалу про відмову у
відкритті провадження, не
допускається.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, зазначені в ст. 186 КАС України та
набирає законної сили відповідно до ст.
254 КАС України.

Суддя
О.М. Неклеса