Справа № 804/8825/14
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
17 вересня 2014 р. Справа № 804/8825/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОзерянської С.І. при
секретаріДмитрієнко О.Д. за участю:
позивача представника позивача
представника відповідача 2 ОСОБА_3
ОСОБА_4 Савчук О.М. розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська, Територіального
управління Державної судової
адміністрації України в
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
наказів, поновлення на посаді,
зобов'язання виплатити середній
заробіток за час вимушеного прогулу та
стягнення моральної шкоди,-
ОСОБА_3 22 листопада 2012 року звернулась
до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська, Територіального
управління Державної судової
адміністрації України в
Дніпропетровській області, з позовними
вимогами про: визнання протиправним та
скасування наказу Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська
№65-к від 26 жовтня 2012 року "Про
застосування дисциплінарного
стягнення у вигляді догани секретарю
судового засідання ОСОБА_3"; визнання
протиправним та скасування наказу
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська №67-к "Про звільнення
секретаря судового засідання ОСОБА_3";
поновлення ОСОБА_3 на посаді секретаря
судового засідання Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська з 27
жовтня 2012 року; зобов'язання
Територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Дніпропетровській області виплатити
ОСОБА_3 середній заробіток за час
вимушеного прогулу; стягнення на
користь ОСОБА_3 моральної шкоди у
В обґрунтування позову зазначено, що
накази №65-к та 67-к винесені за одне й те
ж саме порушення трудової дисципліни,
отже, відповідач застосував два види
дисциплінарного стягнення, що є
порушенням діючого законодавства.
Згідно із частиною 2 статті 149 Кодексу
законів про працю в Україні за кожне
порушення трудової дисципліни може
бути застосовано лише одне
дисциплінарне стягнення. До
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення, в наказі №67-к
відсутні відомості щодо надання
позивачем письмових пояснень або її
відмови від їх надання, в наказі №65-к
від 26.10.2012 року є посилання на її
пояснення, але на які саме пояснення
невідомо. Позивач вважає накази
незаконними, прийнятими з порушенням
норм чинного законодавства та такими,
що підлягають скасуванню, оскільки
вони були прийняті за результатами
проведеного службового розслідування
проведеного поверхнево, з порушенням
вимог "Порядку проведення службових
розслідувань стосовно державних
службовців". Зокрема, службове
розслідування може бути проведено
відносно особи уповноваженої на
виконання функцій держави, а не за
фактом реєстрації документів по справі
і лише у передбачених випадках.
Позивача не було повідомлено про
проведення розслідування, за фактом
службового розслідування не надані
документи, не здійснено ознайомлення з
наказом про проведення службового
розслідування. Позивач зазначила, що не
погоджується із висновками, які
відображені в акті від 24.10.2012 року за
наслідками проведення службового
розслідування, оскільки воно проведено
упереджено, зацікавленими особами.
Позивач зазначила, що нею не допущено
підробку протоколів судового
засідання, ніяких даних, що стосуються
протоколів судового засідання, про які
йдеться в акті службового
розслідування, до КП Д-З вона не
вносила. Згідно позовної заяви, 28.09.2012
суддя Овчаренко Н.Г. викликала позивача
в судове засідання для розгляду
матеріалів щодо виправлення описки,
допущеної в ухвалі Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
06.09.2011 року по справі №2-2919/11, матеріалів
справи суддя не передавала, був
складений протокол судового засідання,
слухання проводилось без виклику
сторін, без фіксації технічними
засобами. Позивач за дорученням судді
виконала свої обов'язки секретаря
судового засідання. Позивачем
зазначено, що її права порушено
внаслідок зазначених протиправних дій,
моральні страждання, втрата нормальних
життєвих зв'язків та потреба в
додаткових зусиллях для організації
власного життя стали наслідками
порушення законних прав та підставою
для заявлення вимог про стягнення сум
Відповідач Кіровський районний суд м.
Дніпропетровська проти позову
заперечив повністю, зазначивши, що
позивачем допущені порушення, які
виявились у відображенні у протоколах
судових засідань відомостей, що не
відповідають дійсності, складенні
протоколів з порушеннями, не внесенні
до КП Д-З інформації про проведенні
процесуальні дії. За неодноразові
порушення, за наявності двох наказів
про винесення догани, позивач
правомірно був звільнений з посади.
Застосування положення про службове
розслідування відбулось у зв'язку із
відсутністю інших нормативних
документів, що регламентують дії
роботодавця, отже, таке застосування
було направлене на додержання
Позивач та представник позивача
підтримали у судовому засіданні вимоги
адміністративного позову в повному
Представник Територіального
управління Державної судової
адміністрації України в
Дніпропетровській області проти
позову заперечив, просив в його
задоволенні відмовити, окремо
зазначивши, що моральна шкода
позивачем не обґрунтована та не
підтверджується жодними доказами.
Представник Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська в судове
засідання 17.09.2014 року не зявився, був
повідомлений належним чином.
Заслухавши пояснення позивача та
представників сторін, розглянувши
матеріали справи, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що адміністративний позов
підлягає частковому задоволенню,
виходячи із наступного.
З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 6 лютого 2001 року прийнята на
посаду секретаря судового засідання
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська за переведенням з
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська. 22 липня 1997 року
позивачем прийнята присяга державного
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська надійшов лист
Кіровського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції, згідно
якого до відділу надійшла ухвала по
справі №2-2919/11 від 28.09.2012 року про
виправлення описки в ухвалі суду від
06.09.2011 року, а саме, виправлено номер
будинку по АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1 замість
АДРЕСА_1. У зв'язку з відсутністю на
супровідному листі вихідного номера та
дати, відсутністю даної ухвали в
Єдиному державному реєстрі судових
рішень, попередження Міністерства
внутрішних справ України про
збільшення підробних документів судів
та інших органів, викладене прохання
підтвердити наявність зазначеної
ухвали. З матеріалів службового
розслідування вбачається, що підставою
для такого запиту відділу державної
виконавчої служби став лист приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 про
звернення до неї публічного
акціонерного товариства "Сведбанк" з
приводу посвідчення договору
купівлі-продажу нерухомого майна за
адресою АДРЕСА_1. При перевірці
наявності заборон було виявлено арешт
майна за зазначеною адресою.
Згідно лицьового боку
обліково-статистичної картки (далі -
ОСК) цивільної справи №2-2919/11
провадження 2/0418/991/2012, вказана цивільна
справа 20.09.2012 року була направлена до
апеляційного суду для розгляду
апеляційної скарги на рішення
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 07.09.2012 року.
Враховуючи відсутність цивільної
справи №2-2919/11 в Кіровському районному
суді м. Дніпропетровська, листом від
08.10.2012 року відділ державної виконавчої
служби повідомлено про необхідність
додаткової перевірки запитуваних
відомостей, оскільки цивільна справи
перебуває в апеляційному суді.
10.10.2012 року на адресу Кіровського
районного суду повторно надійшли заяви
відділу державної виконавчої служби
про підтвердження наявності ухвали
суду від 09.10.2012 року про забезпечення
позову, від 28.09.2012 року про виправлення
Наказом Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 9 жовтня 2012 року
№72-з призначено проведення службового
розслідування на підставі звернення
начальника Кіровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
від 08.10.2012 року, з метою перевірки
можливих порушень Положення "Про
автоматизовану систему
документообігу" та Інструкції з
діловодства в загальних місцевих
судах.
За наслідками проведення службового
розслідування 24.10.2012 року складений
акт, висновками якого вирішено вважати,
що факт порушення порядку реєстрації
вхідної та вихідної кореспонденції
суду по справі №2-2919/11, яка перебуває в
провадженні Апеляційного суду
Дніпропетровської області - знайшов
своє підтвердження; вважати, що факт
винесення ухвал від 28.09.2012 року та 09.10.2012
року у відсутність матеріалів справи
№2-2919/11 провадження 2/0418/991/2012 знайшов
своє підтвердження; рекомендувати
голові суду та керівнику апарату суду
застосувати заходи дисциплінарного
стягнення у відношенні секретаря
судового засідання ОСОБА_3. Врахувати
той факт, що наказом №16-к від 15.03.2012 року
за порушення трудової дисципліни
ОСОБА_3 було оголошено догану.
З 25.09.2012 року в провадженні Кіровського
районного суду (суддя Католікян М.О.)
перебувала цивільна справа №0418/6620/2012
провадження 6/0418/125/2012 за поданням
відділу державної виконавчої служби
Кіровського району м. Дніпропетровська
про роз'яснення ухвали Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
06.09.2011 року по справі №2-2919/11. Суть
звернення полягала в тому, що під час
винесення ухвали про забезпечення
позову судом було допущено помилку та
невірно вказано адресу спірного майна
сторін, що призвело до заборони на
відчуження майна третіх осіб, які не є
сторонами по справі та призвело до
порушення прав власників в частині
розпорядження належним їм майном.
Оскільки справа №2-2919/11 перебувала з
20.09.2012 року в апеляційному суді, 03.10.2012
року суддя Католікян М.О. направив лист
голові палати з цивільних справ із
проханням надіслати цивільну справу
№2-2919/11 або відокремлені матеріали з
неї, що стосуються ухвали, яка підлягає
роз'ясненню, на адресу Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська.
Згідно акту службового розслідування,
28 вересня 2012 року суддею Овчаренко Н.Г.
винесено ухвалу про виправлення описки
в ухвалі від 06.09.2011 року в частині
номеру будинку АДРЕСА_1 замість
АДРЕСА_1. Відомості про підстави
винесення ухвали - заява, клопотання в
ОСК відсутні. Вказана ухвала в
авторизованій системі змінена 08.10.2012
року о 9 год. 09 хвил. суддею Овчаренко
Н.Г. Ухвалу від 09.10.2012 року про негайне
скасування заходів забезпечення
позову та накладення арешту на
квартиру АДРЕСА_1, відкориговане суддею
Овчаренко Н.Г. 09.10.2012 року о 14-57 год. ОСК
про заяву ПАТ "Сведобанку".
Актом службового розслідування
встановлено, що супровідний лист від
05.10.2012 року, за підписом судді Овчаренко
Н.Г. на ухвалу суду про усунення описки
в ухвалі від 06.09.2011 року, не містить
вихідного номеру КП Д-З, бланк не
відповідає затвердженому бланку суду
та містить кутовий штамп, що є
порушенням Інструкції з діловодства та
Положення "Про автоматизовану систему
документообігу", розпорядження голови
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 24.10.2011 року №23
"Про удосконалення роботи з
документами в Кіровському районному
суді м. Дніпропетровська". На копії
ухвали проставлені підписи судді
Овчаренко Н.Г. та секретаря ОСОБА_3 Із
пояснень секретаря судового засідання
ОСОБА_3 вбачається, що ухвала від 28.09.2012
року про виправлення помилки винесена
в судовому засіданні по справі №2-2919/11,
яка перебувала на розгляді в
апеляційному суді. Підстави
термінового винесення ухвали - заява,
клопотання, секретарем ОСОБА_3 не
вказані, в КП Д-З не зареєстровані.
09.10.2012 року в судовому засіданні були
розглянуті матеріали про забезпечення
позову за завою ПАТ "Сведобанк" про
виправлення помилки, однак, ПАТ
"Сведобанк" не є стороною по справі
№2-2919/11, він мав право звернутись до
Апеляційного суду Дніпропетровській
області, в провадженні якого на час
звернення перебувала справа №2-2919/11.
Секретар судового засідання ОСОБА_3
пояснила, що не пам'ятає де знаходились
матеріали справи №2-2919/11 на час
винесення судом ухвал від 28.09.2012 року та
09.10.2012 року; зазначила, що оригінали
ухвал від 28.09.2012 року та 09.10.2012 року
знаходяться в копіях матеріалів
цивільної справи №2-2919/11, заведених нею
09.10.2012 року без наявності справи №2-2919/11
в суді. Судові засідання фіксувались в
протоколі судового засідання без
технічної фіксації. Копія ухвали від
09.10.2012 рогу виготовлена помічником
судді ОСОБА_9 та завірена в канцелярії
суду печаткою суду. Бланк ухвали не
відповідає затвердженій формі. 05.10.2012
року відділом державної виконавчої
служби Кіровського району отримано
супровідний лист Кіровського
районного суду м. Дніпропетровську,
який не містить вихідного номеру КП Д-З,
дати та не відповідає затвердженій
формі бланку супровідного листа, на
копії листа проставлено прописом
вихідний номер та дату направлення
ухвали, без вказання дати винесення та
номеру справи. Протокол судового
засідання від 09.10.2012 року, без посилання
на номер справи, фіксує час проведення
судового засідання о 12 год. 30 хвилин. та
огляд матеріалів справи, яка
знаходиться в Апеляційному суді
Дніпропетровської області. Час
закриття судового засідання не
вказано, фіксація процесу не
проводилась. Секретарем ОСОБА_3 було
порушено вимоги до оформлення
протоколу судового засідання, протокол
не містить часу закінчення судового
засідання, відомостей про належне
повідомлення сторін по справі.
Актом службового розслідування також
встановлено, що ухвала від 09.10.2012 року
по справі №2-2919/11 провадження 2/0418/991/2012
містить дані про надходження на адресу
суду заяви від ПАТ "Сведобанку" та
вказує на те, що в судовому засіданні
були "розглянуті матеріали по
забезпеченню позову у цивільній справі
за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про
визнання права власності". Аналіз даних
КП Д-3 вказує на те, що матеріали, на
підставі яких о 12-30 год. 09.10.2012 року було
винесено ухвалу, надійшли на адресу
суду та зареєстровані в журналі
вхідної кореспонденції 09.10.2012 року о 12
год. 49 хвил. після початку судового
засідання та передані старшим
секретарем ОСОБА_10, судді Овчаренко Н.Г.
о 14 год. 47 хвил. Таким чином, факт
винесення ухвали 09.10.2012 року без
наявності матеріалів справи №2-2919/11 або
копій матеріалів, переданих
апеляційним судом Дніпропетровської
області, є доведеним та підтвердженим
даними КП Д-3 із розпечатаних копії
карток документів із вказанням часу та
дати реєстрації. Комісія вважає, що
факт порушення статей 11-1, 26, 200
Цивільного процесуального кодексу
України, правил реєстрації вхідної та
вихідної кореспонденції суду,
передбаченими пунктами 1.6., 2.2 та 2.8.2
Положення про Автоматизовану систему
документообігу суду; пунктів 2.1., 2.4.,
3.3.6., 14.2, 18.1, 18.2, 18.4 Інструкції з
діловодства у загальному місцевому
суді при здійсненні документообігу, що
стосується зазначених ухвал від 28.09.2012
року та 09.10.2012 року, правил внутрішнього
розпорядку суду, знайшов своє
підтвердження під час проведення
службового розслідування. Дії ОСОБА_9,
ОСОБА_3, ОСОБА_10 також мають ознаки
порушення Закону України "Про
судоустрій та статус суддів", Закону
України "Про державну службу",
Цивільного процесуального кодексу
України, Інструкції користувача КП Д-3,
Інструкції з діловодства в загальному
місцевому суді, посадових інструкції
старшого секретаря, помічника судді та
секретаря судового засідання. Окрім
того, вказані дії призвели до того, що
зазначені ухвали були звернені до
виконання із порушенням норм
Цивільного процесуального кодексу
України та Інструкції з діловодства в
загальних місцевих судах.
26 жовтня 2012 року, на підставі акту за
наслідками проведення службового
розслідування від 24 жовтня 2012 року,
затвердженого головою суду 26 жовтня 2012
року, керівником апарату Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська
винесено наказ №65-к "Про застосування
дисциплінарного стягнення у вигляді
догани секретарю судового засідання
ОСОБА_3", яким до ОСОБА_3 застосовано
стягнення у вигляді догани, оголошено
догану за порушення норм трудової
дисципліни, порушення норм
процесуального законодавства,
систематичне невиконання обов'язків,
покладених правилами внутрішнього
трудового розпорядку, посадовою
інструкцією, врахувавши застосування
дисциплінарного стягнення у вигляді
догани згідно наказу №16-к від 15.03.2012
В наказі від 26 жовтня 2012 року №65-к
зазначено, що ОСОБА_3, секретарем
судового засідання Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська,
було внесено недостовірні дані в
протоколи судового засідання від 28.09.2012
року та 09.10.2012 року в частині наявності
під час проведення судового засідання
матеріалів справи №2-2919/11, яка із 20.09.2012
року перебуває на розгляді в
Апеляційному суді Дніпропетровської
області; наявності матеріалів по
справі в судовому засіданні,
проведеному о 12 год. 30 хвил. 09.10.2012 року,
які надійшли до суду та зареєстровані у
КП Д-3 старшим секретарем суду ОСОБА_10 о
12 год. 49 хвил. 09.10.2012 року; без
повідомлення та виклику сторін по
справі №2-2919/11; не відображення часу
закінчення судового засідання;
прийняття та підшивання не до
матеріалів справи заяви, поданої без
реєстрації в КП Д-3; видачі копії ухвали
від 28.09.2012 року без наявності
матеріалів справи №2-2919/11; оформлення
супровідних листів та направлення для
виконання ухвал без матеріалів справи,
не на бланках суду. Вказані порушення є
порушенням норм статей 11-1, 26, 48, 154, 200
Цивільного процесуального кодексу
України, Закону України "Про державну
службу", вимог пункту 3.3.6, 14.2, 18.1., 18.4.
"Інструкції з діловодства в загальних
місцевих судах", Положення "Про
автоматизовану систему документообігу
суду", відповідно до пункту 2.2. якого
користувачі автоматизованої системи
відповідно до їх прав вносять до бази
даних автоматизованої системи
передбачену цим Положенням інформацію
та згідно із законодавством несуть
відповідальність за її достовірність;
пункту 2.8.2. Положення; розпорядження
голови Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 24.10.2011 року №23
"Про удосконалення роботи з
документами в Кіровському районному
суді м. Дніпропетровська"; посадової
інструкції секретаря судового
засідання, з якою ОСОБА_3, ознайомлена
під підпис 11.08.2011 року, відповідно до
якої секретар судового засідання
підпорядкований керівнику апарату
суду (п. 1.5), керується законами України
та іншими актами законодавства,
Інструкціями (п. 1.7), здійснює виклики та
повідомлення по справам (п. 2.1), оформлює
матеріали судових справ і здійснює їх
передачу до канцелярії суду (п.2.12),
відповідає за достовірність даних,
внесених до КП Д-3 (раніше КП ДЗС) (п.4.2).
В наказі №65-к зазначено про врахування
в порядку, передбаченому статтею 149
Кодексу Законів про працю України,
ступені тяжкості вчиненого проступку,
обставин, за яких вчинено проступок, і
попередню роботу працівника, а саме той
факт, що ОСОБА_3 було фактично
сфальсифіковано протоколи судових
засідань, дані про які було внесено до
КП Д-3, порушено норми Цивільного
процесуального кодексу України,
Положення "Про автоматизовану систему
документообігу суду", Інструкцію з
діловодства в загальних місцевих
судах, посадову інструкцію, що призвело
до внесення даних, не відповідаючих
дійсності до програми по справі, яка
перебуває в провадженні іншого суду.
Зазначено про врахування факту
тривалої роботи ОСОБА_3 на посаді
секретаря судового засідання як
підтвердження того, що вона чітко
розуміла наслідки вказаних дії, обсяг
заподіяного та обізнаність в частині
відповідальності за вказане порушення.
26 жовтня 2012 року, на підставі акту від 24
жовтня 2012 року за наслідками
проведення службового розслідування,
затвердженого головою суду 26 жовтня 2012
року, пояснень ОСОБА_3, наказів про
застосування стягнення у вигляді
догани від 15.03.2012 року та 26.10.2012 року,
керівником апарату Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська
винесено наказ №67-к "Про звільнення
секретаря судового засідання ОСОБА_3",
вирішено звільнити ОСОБА_3 з посади
секретаря судового засідання
Кіровського районного суду міста
Дніпропетровська за систематичне
невиконання без поважних причин
обов'язків, покладених посадовою
інструкцією та порушення правил
внутрішнього трудового розпорядку
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська на підставі пункту 3
статті 40 Кодексу законів про працю в
В наказі від 26 жовтня 2012 року №67-к
зазначено, що ОСОБА_3, секретарем
судового засідання Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська,
було внесено недостовірні дані в
протоколи судового засідання від 28.09.2012
року та 09.10.2012 року по справі №2-2919/11, яка
із 20.09.2012 року перебуває на розгляді в
апеляційному суді Дніпропетровської
області; не відображено час закінчення
судового засідання; прийнято та
підшито не до матеріалів справи заяви,
поданої без реєстрації в КП Д-3;
підписано та видано копію ухвали від
28.09.2012 року без наявності матеріалів
справи 2-2919/11; оформлено супровідні
листі та направлені для виконання
ухвали без матеріалів справи, не на
бланках суду. Наведене визначено
порушенням правил внутрішнього
розпорядку Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська; норм статей 11-1, 26,
48, 154, 200 Цивільного процесуального
кодексу України, Закону України "Про
державну службу", вимог пунктів 3.3.6, 14.2,
18.1., 18.4. "Інструкції з діловодства в
загальних місцевих судах", Положення
"Про автоматизовану систему
документообігу суду"; розпорядження
голови Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 24.10.2011 року №23
"Про удосконалення роботи з
документами в Кіровському районному
суді м. Дніпропетровська"; посадової
інструкції секретаря судового
засідання. Приймаючі вказаний наказ
враховано, що наказом голови суду та
керівника апарату суду від 26.10.2012 року,
на підставі акту за наслідками
проведення службового розслідування
від 24.10.2012 року, затвердженого головою
суду 26.10.2012 року, до ОСОБА_3 застосовано
дисциплінарне стягнення у вигляді
догани за вказані порушення. 15 березня
2012 року до ОСОБА_3 застосовувались міри
дисциплінарного стягнення у вигляді
догани, наказ про застосування якого не
було оскаржено або скасовано.
Вирішуючи заявлений спір суд виходить
із того, що відповідно до статті 1
Закону України "Про державну службу",
державна служба - професійна
діяльність державних службовців з
підготовки пропозицій щодо формування
державної політики, забезпечення її
реалізації та надання
адміністративних послуг. Ці особи є
державними службовцями і мають
відповідні службові повноваження.
Посада - визначена структурою і штатним
розписом первинна структурна одиниця
державного органу, органу влади
Автономної Республіки Крим або їх
апарату з установленими відповідно до
законодавства посадовими обов'язками у
межах повноважень, визначених пунктом 2
Принципами державної служби, зокрема, є
верховенство права; патріотизм та
служіння Українському народу;
законність; рівний доступ до державної
служби; професіоналізм; доброчесність;
політична неупередженість; прозорість
діяльності; персональна
відповідальність державного
Основними обов'язками державних
службовців є додержання Конституції
України та інших актів законодавства
України; забезпечення ефективної
роботи та виконання завдань державних
органів відповідно до їх компетенції;
недопущення порушень прав і свобод
людини та громадянина; безпосереднє
виконання покладених на них службових
обов'язків, своєчасне і точне виконання
рішень державних органів чи посадових
осіб, розпоряджень і вказівок своїх
керівників; сумлінне виконання своїх
службових обов'язків, ініціатива і
Згідно частини третьої статті 12 Закону
України "Про державну службу" У разі
виникнення сумніву щодо законності
наданого керівником доручення
державний службовець має право
вимагати письмового підтвердження
цього доручення, після отримання якого
зобов'язаний його виконати. У такому
разі державний службовець
звільняється від відповідальності,
якщо доручення буде визнане незаконним
у встановленому порядку, крім випадків
виконання явно злочинного наказу.
Судом встановлено, що позивач не
повідомляла посадовій особі, яка дала
доручення або вищу за посадою особу про
проведення судового засідання без
наявності матеріалів справи, без
виклику сторін у судове засідання, про
виготовлення копій ухвал від 28.09.2012
року та 09.10.2012 року за відсутності
матеріалів справи в суді.
Дисциплінарні стягнення
застосовуються до державного
службовця за невиконання чи неналежне
виконання службових обов'язків,
перевищення своїх повноважень,
порушення обмежень, пов'язаних з
проходженням державної служби, а також
за вчинок, який порочить його як
державного службовця або дискредитує
державний орган, в якому він працює,
відповідно до частини першої статті 14
вказаного Закону України "Про державну
З матеріалів службового розслідування
та позовної заяви вбачається наявність
письмових пояснень державного
службовця від 10.10.2012 року, які надані на
вимогу голови суду стосовно обставин
проведення судових засідань без
фіксації судового процесу та виклику
сторін. Згідно зазначених пояснень,
ОСОБА_3 не пам'ятала де знаходились
матеріали справи 28.09.2012 року, дати
відповідь на запитання чи розглядались
матеріали справи №2-2919/11 у судовому
засіданні 28.09.2012 року не змогла,
оскільки не пам'ятала. Оригінал ухвали
від 28.09.2012 року знаходиться у
матеріалах (у копіях) цивільної справи
№2-2919/11, оригінал ухвали від 09.10.2012 року
знаходиться у копіях матеріалів
цивільної справи №2-2919/11, заведених
ОСОБА_3 09.10.2012 року. Чому не фіксувалось
судове засідання на
звукозаписувальний пристрій пояснити
Оскільки матеріалами адміністративної
справи підтверджено, що ухвали від
28.09.2012 року та 09.10.2012 року винесені у
відсутність матеріалів справи №2-2919/11 у
суді першої інстанції, суд
погоджується із доводами відповідача
стосовно внесення до протоколів
судового засідання недостовірної
інформації про те, що судом було
здійснено огляд матеріалів справи;
також підтверджується порушення, що
виявились у не зазначенні в протоколах
часу закінчення судового засідання;
прийнятті та долучені до копій
матеріалів справи заяви, поданої без
реєстрації в КП Д-З; виготовлення
відокремлених копій матеріалів справи
та долучення до них оригіналів ухвал
суду за відсутності цивільної справи
№2-2919/11 у суді першої інстанції;
підписання та видання копії ухвали від
28.09.2012 року без наявності матеріалів
справи №2-2919/11.
В судовому засіданні
адміністративного суду позивач
пояснила, що повістки сторонам по
цивільній справі №2-2919/11 про виклик у
судові засідання на 28.09.2012 року та 09.10.2012
року не направлялись, оскільки суддя
відповідну вказівку не надала.
Проте, пунктом 2.1. посадової інструкції
секретаря судового засідання,
затвердженої наказом від 01.08.2011 року,
встановлено, що завданням та обов'язком
секретаря судового засідання є
здійснення судових викликів та
повідомлень в справах, які знаходяться
у провадженні судді.
Також, відповідно до статті 48
Цивільного процесуального кодексу
України секретар судового засідання
здійснює судові виклики і
повідомлення; перевіряє наявність та
з'ясовує причини відсутності осіб,
яких було викликано до суду, і
доповідає про це головуючому;
забезпечує фіксування судового
засідання технічними засобами; веде
журнал судового засідання; оформлює
матеріали справи; виконує інші
доручення головуючого, що стосуються
розгляду справи. Секретар судового
засідання може уточнювати суть
процесуальної дії з метою її
правильного відображення в журналі
судового засідання.
Обов'язковість виклику сторін у судові
засідання для розгляду питань про
скасування заходів забезпечення
позову та виправлення описок
встановлені статтями 154, 219 Цивільного
процесуального кодексу України.
Згідно п.13.3, 13.4 Інструкції з
діловодства в місцевому загальному
суді, затвердженої наказом Державної
судової адміністрації від 27.08.2008 року
№68 після закінчення судового
засідання секретарем судового
засідання у терміни відповідно до
процесуального законодавства
складається, підписується і
передається судді протокол судового
засідання. Протокол перевіряється та
підписується суддею. Секретар судового
засідання, зокрема, підшиває до справи
в хронологічному порядку документи,
додані до справи в ході судового
розгляду (у порядку їх надходження),
протокол судового засідання, вирок,
рішення, постанову, ухвалу суду;
продовжує нумерацію аркушів справи та
опис документів, що містяться у справі.
після здійснення необхідних дій щодо
оформлення завершеної розглядом
справи (не пізніше наступного дня після
виготовлення протоколу судового
засідання, у разі його ведення) передає
справу на зберігання в канцелярію суду.

Згідно Посадової інструкції секретаря
судового засідання Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська,
секретар судового засідання веде
журнал судового засідання, протокол
судового засідання, здійснює внесення
повної та достовірної інформації щодо
етапів розгляду справи в електронну
картку справи в атоматизованій системі
документообігу суду, оформляє
матеріали судових справ і здійснює
передачу справ до канцелярії суду. (п.2.6,
2.11).

Згідно пунктів 1.5 та 2.2 Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, затвердженого рішенням Ради
суддів України від 26.11.2010 року №30
користувачами автоматизованої системи
є судді та працівники апарату суду, які
відповідно до їх прав вносять до бази
даних автоматизованої системи обліку
передбачену цим Положенням інформацію
та згідно із законодавством несуть
відповідальність за її достовірність.

Правилами внутрішнього трудового
розпорядку Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська затвердженими
спільним наказом голови та керівника
апарату Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 24.10.2011 року №71 з
визначено обов'язки працівників суду,
зокрема, сумлінно виконувати свої
службові обов'язки, виконувати свої
посадові обов'язки чесно, неупереджено,
не допускати дій і вчинків, які можуть
зашкодити інтересам державної служби;
діяти в межах своїх повноважень; у разі
одержання доручення, яке суперечить
чинному законодавству, державний
службовець зобов'язаний невідкладно в
письмовій формі повідомити про це
керівника, який дав доручення, а в разі
наполягання на його виконанні
повідомити вищу за посадою особу.

Пунктами 1.7, 4.2 посадової інструкції
секретаря судового засідання,
затвердженої наказом від 01.08.2011 року,
встановлено необхідність керування у
роботі певними актами чинного
законодавства, встановлено
відповідальність за достовірність
даних, внесених до КП "Документообіг
загальних судів". При цьому, на думку
суду, достовірність даних
забезпечується, у тому числі,
своєчасним та належним внесенням
записів до автоматизованої системи
стосовно заяв, інших документів,
проведення судових засідань, вчинення
певних процесуальних дій.

На думку суду, підтвердження допущення
державним службовцем вищевказаних
порушень є достатнім для застосування
дисциплінарного стягнення у вигляді
догани, про що 26 жовтня 2012 року видано
наказ №65-к.

При цьому, судом не приймаються
посилання позивача на порушення
порядку проведення службового
розслідування з огляду на наступне.

Проведення службового розслідування
стосовно державних службовців
врегульовано "Порядком проведення
службового розслідування стосовно
осіб, уповноважених на виконання
функцій держави або місцевого
самоврядування", затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 13 червня 2000 року №950, раніше -
Порядок проведення службового
розслідування стосовно державних
службовців, (далі - Порядок №950).

Пунктами 1, 7, 10 Порядку №950 передбачено,
що стосовно державних службовців може
бути проведено службове розслідування,
зокрема, у разі невиконання або
неналежного виконання ними службових
обов'язків, перевищення своїх
повноважень, що призвело до людських
жертв або заподіяло значну матеріальну
чи моральну шкоду громадянинові,
державі, підприємству, установі,
організації чи об'єднанню громадян; у
разі недодержання ними законодавства
про державну службу. Особа, стосовно
якої проводиться службове
розслідування, має право отримувати
інформацію про підстави проведення
такого розслідування; надавати усні
або письмові пояснення, робити заяви,
подавати документи, які мають значення
для проведення службового
розслідування; звертатися з
клопотанням про опитування інших осіб,
яким відомі обставини, що
досліджуються під час проведення
службового розслідування, а також про
залучення до матеріалів розслідування
додаткових документів, видань,
інших матеріальних носіїв
інформації стосовно предмета
службового розслідування; подавати у
письмовій формі зауваження щодо
проведення службового розслідування,
дій або бездіяльності осіб, які його
проводять; звертатися з
обґрунтованим клопотанням у письмовій
формі до керівника органу державної
влади, який приймає рішення щодо складу
комісії з проведення службового
розслідування, про виведення з її
складу осіб, які особисто
заінтересовані в результатах такого
розслідування. Про прийняте за
результатами розгляду клопотання
рішення письмово повідомляється
особа, уповноважена на виконання
функцій держави або місцевого
самоврядування. На вимогу керівника
органу державної влади (посадової
особи), якому доручено проведення
службового розслідування, голови або
членів комісії чи особи,
уповноваженої на виконання функцій
держави або місцевого
самоврядування, стосовно якої
проводилося службове розслідування,
акт повинен розглядатися в їх
присутності. За результатами
розгляду керівник органу державної
влади (посадова особа), який прийняв
рішення щодо проведення службового
розслідування, приймає в
десятиденний термін з дати надходження
акта службового розслідування
відповідне рішення, з яким
ознайомлюється особа, стосовно якої
проводилося службове розслідування.
За матеріалами службового
розслідування особа, уповноважена на
виконання функцій держави або
місцевого самоврядування, може бути
притягнута до відповідальності
згідно із законодавством.

Надаючи оцінку доводу позивача про
можливість проведення службового
розслідування тільки відносно особи,
уповноваженої на виконання функцій
держави, а не за фактом певних подій,
суд зазначає, що оскільки інший порядок
проведення перевірки стосовно
наявності або відсутності порушень
державного службовця - працівника
апарату суду, не встановлено,
відповідач мав право застосувати
викладену процедуру для забезпечення
своєчасного та повного встановлення
обставин, пов'язаних із перевіркою
додержання вимог законодавства
державним службовцем.

Доводи позивача про упередженість
членів комісії з службового
розслідування стосуються незгоди
позивача із встановленими фактами,
притягненням до дисциплінарної
відповідальності. Доводи позивача
стосовно чинності винесених судових
рішень, неподання сторонами зауважень
на протокол судового розслідування, як
на підставу протиправності
оскаржуваних наказів, суд не вважає
обґрунтованими, оскільки наявність
рішень вищестоящих інстанцій або
зауважень на протокол від осіб, які не
викликались у судове засідання, не
впливають на факт допущення виявлених
порушень.

При цьому, комісія яка була створена
згідно з наказом голови суду від 09.10.2012
року №72-з про призначення службового
розслідування на підставі звернення
начальника Кіровського ВДВС.

Як вбачається з матеріалів справи,
10.10.2012 року під час проведення
службового розслідування ОСОБА_3 на імя
голови Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська надавались
пояснення. З тексту пояснень
вбачається, що ОСОБА_3 знала про
проведення перевірки з приводу
розгляду заяв, за результатами яких
винесені ухвали від 28.09.2012 року та 09.10.2012
року. 26.10.2012 року після ознайомлення з
актом службового розслідування,
зауважень до якого у неї не було, ОСОБА_3
на імя керівника апарату Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська
надала друге пояснення в якому вона
вказувала на те, що крім даних нею
пояснень, що знаходяться в матеріалах
службової перевірки вона
пояснитиинічого не може.

Аналізуючи докази у справі, суд
приходить до висновку про те, що при
проведенні службового розслідування
Кіровським районним судом м.
Дніпропетровська не було порушено
порядок проведення службових
розслідувань, оскільки позивач не
обмежувався у праві отримувати
інформацію про підстави проведення
такого розслідування, надавати усні
або письмові пояснення, робити заяви,
подавати документи, які мають значення
для проведення службового
розслідування, звертатися з
клопотанням про опитування інших осіб,
яким відомі обставини, що
досліджуються під час проведення
службового розслідування, а також про
залучення до матеріалів розслідування
додаткових документів, видань, інших
матеріальних носіїв інформації
стосовно предмета службового
розслідування, подавати у письмовій
формі зауваження щодо проведення
службового розслідування, дій або
бездіяльності осіб, які його проводять,
звертатися з обґрунтованими
клопотаннями у письмовій формі до
керівника органу державної влади, який
приймає рішення щодо складу комісії з
проведення службового розслідування,
про виведення з її складу осіб, які
особисто зацікавлені в результатах
такого розслідування.

Судом не приймаються посилання
позивача на те, що її ніхто не знайомив
з наказом про проведення службового
розслідування та не відбирав
пояснення, оскільки наказ від 09.10.2012
року №72-з стосувався проведення
службового розслідування у зв'язку зі
зверненням начальника Кіровського
ВДВС та не стосувався позивача
особисто. Матеріали справи свідчать
про те, що під час проведення
службового розслідування від позивача
два рази відбирались пояснення. Отже,
твердження позивача про
неупередженість членів комісії не
підтверджена жодними доказами, в точ
час як висновки комісії повністю
документально підтверджені.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що
допущення державним службовцем
вищевказаних порушень, які знайшли
своє підтвердження під час судового
розгляду справи, є достатнім для
застосування до позивача
дисциплінарного стягнення у вигляді
догани, а відтак наказ №65-к від 26
жовтня 2012 року прийнятий відповідно до
вимог чинного законодавства,
обґрунтовано та з урахуванням всіх
обставин, що мали значення для його
прийняття.

Що стосується вимоги позивача про
визнання протиправним та скасування
наказу Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська №67-к "Про звільнення
секретаря судового засідання ОСОБА_3"
та поновлення ОСОБА_3 на посаді
секретаря судового засідання
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська з 27 жовтня 2012 року,
суд зазначає наступне.

Загальні засади діяльності, а також
статус державних службовців, які
працюють в державних органах та в їх
апараті, визначені Законом України
«Про державну службу».

Статтею 52 Закону України «Про державну
службу» встановлено особливості
дисциплінарної відповідальності
державних службовців.

Так, дисциплінарні стягнення
застосовуються до державного
службовця за вияв неповаги до
державних символів України;
невиконання або неналежне виконання в
межах посадових обов'язків рішень
державних органів та/або органів влади
Автономної Республіки Крим, наказів,
розпоряджень та доручень керівників,
наданих у межах їхніх повноважень;
невиконання або неналежне виконання
посадових обов'язків; перевищення
службових повноважень, якщо воно не
містить складу злочину або
адміністративного правопорушення;
невжиття передбачених законом заходів
щодо усунення конфлікту інтересів;
порушення обмежень щодо участі
державного службовця у виборчому
процесі, визначених виборчим
законодавством; порушення правил
внутрішнього службового розпорядку;
порушення правил професійної етики
державного службовця; прогул, тобто
відсутність державного службовця на
робочому місці більше трьох годин
підряд протягом робочого дня без
поважних причин; поява державного
службовця на робочому місці у
нетверезому стані, у стані
наркотичного або токсичного сп'яніння.

До службовців, крім дисциплінарних
стягнень, передбачених чинним
законодавством про працю України,
можуть застосовуватись такі заходи
дисциплінарного впливу: попередження
про неповну службову відповідність;
затримка до одного року у присвоєнні
чергового рангу або у призначенні на
вищу посаду.

Статтею 147 Кодексу законів про працю
України за порушення трудової
дисципліни до працівника може бути
застосовано тільки один з таких
заходів стягнення як догана або
звільнення.

Відповідно до частини 2 та 3 статті 149
Кодексу законів про працю України, за
кожне порушення трудової дисципліни
може бути застосовано лише одне
дисциплінарне стягнення, а при обранні
виду стягнення власник, або
уповноважений ним орган повинен
враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника.

При цьому, положення частини 2 статті 149
Кодексу законів про працю України
кореспондуються з частиною 1 статті 61
Конституції України, яка забороняє за
одне з те саме порушення двічі
притягати особу до юридичної
відповідальності.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
40 Кодексу законів про працю України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
учасником або уповноваженим ним
органом лише у випадках систематичного
невиконання працівником без поважних
причин обовязків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувались заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

Пленум Верховного Суду України в
пункті 23 Постанови від 06.11.1992 року №9
«Про практику розгляду судами трудових
спорів» вказав, що за передбаченими
пунктом 3 статті 40 Кодексу законів про
працю України підставами працівник
може бути звільнений лише за проступок
на роботі, вчинений після застосування
до нього дисциплінарного або
громадського стягнення за невиконання
без поважних причин обов'язків
покладених на нього трудовим договором
або правилами внутрішнього трудового
розпорядку; у таких випадках
враховуються ті заходи
дисциплінарного стягнення, які
встановлені чинним законодавством і не
втратили юридичної сили за давністю
або зняті достроково(стаття 151 Кодексу
законів про працю України), і ті
громадські стягнення, які застосовані
до працівника за порушення трудової
дисципліни у відповідності до
положення або статуту, що визначає
діяльність громадської організації, і
з дня накладення яких до видання
наказу про звільнення минуло не більше
одного року.

Таким чином, працівник може бути
звільнений на підставі вказаного
пункту лише за проступок на роботі,
вчинений після застосування до нього
дисциплінарного стягнення за
невиконання без поважних причин
обов'язків покладених на нього
трудовим договором та які складають
зміст його трудових функцій, або
правилами внутрішнього трудового
розпорядку й у таких випадках
враховуються ті заходи
дисциплінарного стягнення, які
встановлені чинним законодавством і не
скасовані.

В даному випадку, ОСОБА_3, до якої було
застосовано дисциплінарне стягнення
на підставі наказу від 15.03.2012 року №16-к
була за наступний вчинений нею
проступок знову притягнута до
дисциплінарної відповідальності, але
як у вигляді догани (наказ №65-к від
26.05.2012 року), так і у вигляді звільнення
(наказ №67-к від 26.10.2012 року), що свідчить
про порушення приписів статей 147та 149
Кодексу законів про працю України, а
отже й неправильне застосування пункту
3 частини 1 статті 40 Кодексу законів про
працю України, яке призвело до
незаконного її звільнення. (Аналогічна
правова позиція зазначена в ухвалі
Вищого адміністративного суду України
від 22 травня 2014 року при перегляді
даної адміністративної справи в
касаційному порядку).

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
задоволення вимоги про визнання
протиправним та скасування наказу
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська №67-к від 26 жовтня 2012
року "Про звільнення секретаря
судового засідання ОСОБА_3" та
необхідність поновлення ОСОБА_3 на
посаді секретаря судового засідання
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська з 27 жовтня 2012 року.

Згідно з частиною 1 статті 235 Кодексу
законів про працю України, у разі
звільнення без законної підстави
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір.

Також за змістом частини 2 статті 235
Кодексу законів про працю України при
винесенні рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до наданого Територіальним
управлінням Державної судової
адміністрації України у
Дніпропетровській області розрахунку
заробітної плати ОСОБА_3 відповідно до
Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 08.02.1995 року за №100: з 01.10.2012 року по
30.11.2012 року оклад становить 1 118, 00 грн., 11
ранг - 70,00 грн., вислуга років 25% - 297,00
грн.; з 01.12.2012 року по 31.12.2012 року оклад
складає 1 134, 00 грн., 11 ранг - 70,00 грн.,
вислуга років 25% - 301,00 грн.,; з 01.01.2013 року
по 30.11.2013 року оклад складає 1 147,00 грн. 11
ранг - 70,00 грн., вислуга років 25% - 304, 25
грн.; з 01.12.2013 року по 28.08.2014 року оклад 1
218, 00 грн., 11 ранг - 70,00 грн., вислуга років
25% - 322,00 грн.

Заробітна плата з 27.10.2012 року по 22.08.2014
року складає 34 085,45 грн., а по 17.09.2014 року
(на момент прийняття рішення) складає 35
358,81 грн.

Отже, враховуючи вимоги статті 235
Кодексу законів про працю України,
вимога позивача про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу є обґрунтованою та такою, що
підлягає задоволенню. Стягненню
підлягає сума у розмірі 35 358,81 грн.

Що стосується вимоги позивача про
стягнення на користь ОСОБА_3 моральної
шкоди у розмірі 10000 грн., суд встановив
та зазначає наступне.

Відповідно до статті 56 Конституції
України кожен має право на
відшкодування за рахунок держави чи
органів місцевого самоврядування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльністю органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

За змістом статей 23 та 1167 Цивільного
кодексу України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Порядок та підставі відшкодування
моральної шкоди у сфері трудових
відносин врегульований статтею 237-1
Кодексу законів про працю України (далі
- КЗпП).

За змістом указаної норми підставою
для відшкодування моральної шкоди є
факт порушення прав працівника у сфері
трудових відносин, яке призвело до
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків і вимагало від нього
зусиль для організації свого життя.

Верховний Суд України у пункті 13
постанови Пленуму від 31 березня 1995 року
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» (зі відповідними змінами)
роз'яснив, що відповідно до статті 237-1
КЗпП України за наявності порушення
прав працівника у сфері трудових
відносин (незаконне звільнення або
переведення, невиплата належних йому
грошових сум, виконання робіт у
небезпечних для життя і здоров'я умовах
тощо), яке призвело до його моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях, у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Відповідно до загальних підстав
цивільно - правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні.

Зокрема, суд при вирішенні зазначеного
питання повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Відповідно до пункту 9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №4 від
31.03.1995 року «Про судову практику у
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних,психічних, тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат ( їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховується стан здоровя потерпілого,
тяжкість вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому,
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Обгрунтовуючи вимогу про стягнегнення
моральної шкоди, позивач зазначає, що
її незаконне звільнення завдало їй
моральної шкоди, яка виявилась в тому,
що вона, як особа з досвідом роботи
державного службовця 15 років, маючи
грамоти та подяки фактично залишилась
без засобів для існування, не маючи
можливості застосувати на практиці
свій досвід державного службовця, не
маючи можливості належним чином
забезпечити себе та свою сімю, що
принижує її гідність, як жінки,
працівника, якого цінували на роботі,
матері, та позбавляє нормальних
життєвих стосунків з оточуючими
людьми. На теперішній час позивачу
соромно перед робітниками Кіровського
районного суду з якими вона довгий час
працювала пліч о пліч і мала добрі
стосунки. Не здійснюючи нічого
протиправного, її звільнили за
невиконання службових обов'язків. Це
викликає нервові зриви та переживання.
Ситуація зі звільненням викликала ще
переживання з приводу розуміння
цілковитої незаконності дій та
тверджень відповідача. Після
звільнення із-за глибоких переживань,
нервового зриву їй довелось звертатись
до лікарні. Позивач стверджує, що до
теперішнього часу приймає ліки.

З зазначеного вбачається, що позивач
повязує свої моральні страждання саме
з протиправним звільненням з займаної
посади.

При цьому, позивачем не надано жодних
доказів які підтверджували б обставини
на які вона посилається в
обґрунтування зазначеної вимоги та
заявленого розміру моральної шкоди на
суму 10 000 грн., не надано доказів того, що
позивач зверталась до лікаря через
нервові зриви та того, що нею
приймаються чи то приймались ліки з
цієї причини.

Судом не приймаються посилання на
фактичне залишення без засобів для
існування, відсутність можливості
застосувати на практиці свій досвід
державного службовця, відсутність
можливості належним чином забезпечити
себе та свою сімю, оскільки звільнення
з займаної посади не позбавляло
позивача права на працевлаштування в
іншу установу та реалізації нею
зазначених інтересів. Будь яких
доказів того, що позивач намагалась
працевлаштуватись, але їй було
відмовлено з підстав наявністі в
трудовій книжці запису про звільнення
за систематичне невиконання обовязків
позивачем не надано.

Позивачем не надано доказів заподіяння
йому моральної шкоди. Зокрема, не
надано доказів, що підтверджують факт
заподіяння моральних страждань,
причинний зв'язок заподіяної шкоди з
моральними стражданнями, чому позивач
оцінив моральну шкоду на таку суму та з
чого він при цьому виходив, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення цієї вимоги.

Отже, суд не встановив, а позивач не
довів чим саме підтверджується факт
заподіяння моральних страждань або
втрат немайнового характеру

За таких обставин, суд вважає, що вимоги
позивача в частині стягнення моральної
шкоди не обґрунтовані, не підтверджені
відповідними доказами та такі, що не
підлягають задоволенню.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що
адміністративний позов підлягає
частковому задоволенню.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська, Територіального
управління Державної судової
адміністрації України в
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
наказів, поновлення на посаді,
зобов'язання виплатити середній
заробіток за час вимушеного прогулу та
стягнення моральної шкоди - задовольни
частково.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська №67-к "Про звільнення
секретаря судового засідання ОСОБА_3".

Поновити ОСОБА_3 на посаді секретаря
судового засідання Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська з 27
жовтня 2012 року.

Зобов'язати Територіальне управління
Державної судової адміністрації
України в Дніпропетровській області
виплатити ОСОБА_3 середній заробіток за
час вимушеного прогулу у розмірі 35 358,81
грн.

В решті позову - відмовити.

Постанова в частині поновлення на
посаді підлягає виконанню в порядку
статті 256 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складено 22
вересня 2014 року

Суддя
С.І. Озерянська