Справа № 2а-12135/12/2070
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 р. Справа №
2а-12135/12/2070Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання
Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства "Всеукраїнський
Акціонерний Банк" на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 23.07.2014р.
по справі № 2а-12135/12/2070

за позовом Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Харкові Міжрегіонального Головного
управління Міндоходів

до Публічного акціонерного
товариства "Всеукраїнський
Акціонерний Банк" , Приватної фірми
"Кібела"

про стягнення заборгованості по
податковим векселям,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Спеціалізована державна
податкова інспекція по роботі з
великими платниками податків у м.
Харкові Міжрегіонального головного
управління Міндоходів, звернувся суду
з позовом до Публічного акціонерного
товариства "Всеукраїнський
Акціонерний Банк» та Приватної фірми
"Кібела", в якому, з урахуванням
уточнень позовних вимог, просив
стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Всеукраїнський
Акціонерний Банк" суму заборгованості
по 697 податковим векселям на загальну
суму 15303142,07 грн., що були видані при
імпорті товарів на митну територію
України у період вересень 2006
року-березень 2007 року.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 23.07.2014р. по
справі № 2а-12135/12/2070 позов задоволено у
повному обсязі.

Відповідач, ПАТ "Всеукраїнський
акціонерний банк", не погодився з
судовим рішенням і подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 23.07.2014р. та
прийняти нову постанову про відмову у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального законодавства з
мотивів, наведених в апеляційній
скарзі.

Представник відповідача в судовому
засіданні апеляційну скаргу підтримав
у повному обсязі з підстав та мотивів,
викладених у ній.

Представник позивача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення апеляційної скарги,
наполягаючи на законності судового
рішення, просив залишити його без змін,
а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач, ПФ "Кібела", свого
представника в судове засідання не
направив, письмових пояснень або заяви
про приєднання до апеляційної скарги
не подав.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши постанову суду, дослідивши
доводи апеляційної скарги, заперечення
на неї та пояснення представників
сторін в судовому засіданні, колегія
суддів дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, що з 01 січня 2007 р. на
податковий облік Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у
м.Харкові Міжрегіонального головного
управління Міндоходів взятий платник
податків - Приватна фірма "Кібела", який
був зареєстрований, як платник ПДВ, що
підтверджується свідоцтвом від 08.02.2007р.
№ 100020456. Індивідуальний податковий
номер Приватної фірми "Кібела" - 39.

Вказані обставини сторонами
визнаються, а тому в силу ч. 3 ст. 72 КАС
України не доказуються перед судом.

Також з матеріалів справи слідує, що
підставою для звернення з даним
позовом стало те, що ПФ "Кібела"
протягом вересня 2006 року - жовтня 2007
року ПФ "Кібела" при імпорті товарів на
митну територію України надав органам
митного контролю податкові векселі у
кількості 697 штук, по кожному з яких
термін сплати грошовими коштами
настав, на загальну суму 15303142,07 (а.с. 1-165,
т.2, а.с. 1-180, т.3).

Дані векселі були авальовані
Харківською філією ВАТ "ВАБанк у м.
Києві" (правонаступник ПАТ "ВАБанк у м.
Києві"), але не були погашені шляхом
перерахування коштів до бюджету, а
також не оплачені банком-авалістом.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилався на положення п. 3.1.2
ст. 3, абзаців 1-4 та 7 п. 11.5 ст. 11 Закону
України "Про ПДВ", де зазначалося, що
об'єктом оподаткування є операції
платників податку з ввезення товарів
(супутніх послуг) у митному режимі
імпорту або реімпорту і платники
податку при імпорті товарів на митну
територію України, за умови оформлення
митної декларації (за винятком
тимчасової чи неповної, періодичної чи
попередньої декларації), можуть за
власним бажанням надавати органам
митного контролю податковий вексель на
суму податкового зобов'язання зі
строком погашення на тридцятий
календарний день з дня його поставки
органу митного контролю, один
примірник якого залишається в органі
митного контролю, другий надсилається
органом митного контролю на адресу
органу державної податкової служби за
місцем реєстрації платника податку, а
третій залишається платнику податку;
податковий вексель підлягає
обов'язковому підтвердженню
комерційними банками шляхом авалю;
комерційні банки зобов'язані оплатити
податковий вексель у разі його
непогашення платником у строк; платник
податку може за самостійним рішенням
достроково погасити вексель шляхом
перерахування коштів до бюджету або
шляхом заліку сум бюджетного
відшкодування, підтвердженого
податковим органом; якщо платник
податку на дату поставки податкового
векселя органу митного контролю має
підтверджену податковим органом суму
бюджетного відшкодування, яка дорівнює
або більша ніж сума зобов'язання по
такому векселю, платник податку має
право включити суму зобов'язань по
податковому векселю до складу
податкових зобов'язань за звітний
(податковий) період, в якому відбулася
його поставка органу митного контролю.
При цьому податковий вексель
вважається погашеним та платник
податку має право на включення до
складу податкового кредиту суми
зобов'язань по податковому векселю у
наступному звітному (податковому)
періоді.

Також вказана норма встановлювала
окремий порядок погашення податкових
векселів в залежності від дати видачі
податкового векселя та від наявності
підтвердженої податковим органом суми
бюджетного відшкодування, а саме: якщо
термін сплати зобов'язань по
податковому векселю виникає до
закінчення терміну подачі декларації
до податкового органу за звітний
(податковий) період, у якому відбулася
його поставка органу митного контролю,
платник податку не включає суму
зобов'язань по векселю до складу
податкових зобов'язань та погашає
вексель шляхом перерахування коштів до
бюджету. При цьому платник податку має
право на включення перерахованої суми
зобов'язань по векселю до складу
податкового кредиту у звітному
(податковому) періоді, в якому
відбулася така сплата (абз. 5); якщо
платник податку на дату поставки
податкового векселя органу митного
контролю має підтверджену податковим
органом суму бюджетного відшкодування,
яка дорівнює або більша ніж сума
зобов'язання по такому векселю, платник
податку має право включити суму
зобов'язань по податковому векселю до
складу податкових зобов'язань за
звітний (податковий) період, в якому
відбулася його поставка органу митного
контролю. При цьому податковий вексель
вважається погашеним та платник
податку має право на включення до
складу податкового кредиту суми
зобов'язань по податковому векселю у
наступному звітному (податковому)
періоді (абз. 7).

Крім того, позивач наполягав на тому, що
в абз. 5 та абз. 6 наведеної норми
встановлено, що платник податку має
право на включення до складу
податкового кредиту суми зобов'язань
по податковим векселям лише за умови
погашення зобов'язань шляхом
перерахування коштів до бюджету.
Оскільки оспорювані векселі
відносяться до першої категорії,
термін погашення яких припадає до
подання звітності з податку на додану
вартість, тобто на період з 1 по 20 число
включно місяця, наступного за звітним,
то ПФ "Кібела" взагалі не повинна була
включати суму зобов'язань по
податковим векселям до складу
податкових зобов'язань податкових
декларацій за відповідні податкові
періоди, а згідно приписів абз. 5 п. 11.5
ст. 11 Закону України "Про ПДВ" повинна
була сплатити визначену суму по таким
векселям до бюджету. Тільки після
виконання встановлених законодавством
умов ПФ "Кібела" мала право включити
суму по податковим векселям до складу
податкового кредиту податкової
декларації в тому періоді, в якому були
видані такі векселя.

Постановою КМУ № 1104 від 01.10.97 р. був
затверджений "Порядок випуску, обігу та
погашення векселів, які видаються на
суму ПДВ при імпорті товарів на митну
територію України", який розроблений
відповідно до пункту 11.5 Закону України
"Про податок на додану вартість".

В п. 19 вказаного Порядку зазначалося,
якщо термін погашення податкового
векселя настає до закінчення терміну
подання податкової декларації до
органу державної податкової служби за
звітний (податковий) період, в якому він
був поданий органові митного контролю,
платник податку не включає суму
зобов'язань за векселем до складу
податкових зобов'язань та погашає
вексель шляхом перерахування коштів до
бюджету.

При цьому, платник податку має право на
включення перерахованої суми
зобов'язань за векселем до складу
податкового кредиту у звітному
(податковому) періоді, в якому
проведене таке перерахування. Якщо
термін погашення податкового векселя
настає після закінчення терміну
подання податкової декларації до
органу державної податкової служби за
звітній (податковий) період, в якому він
був поданий органові митного контролю,
платник податку включає суму
зобов'язань за векселем до складу
податкових зобов'язань у звітному
(податковому) періоді, в якому він був
поданий органові митного контролю. При
цьому платник податку має право на
включення суми зобов'язань за векселем
до складу податкового кредиту у
наступному звітному (податковому)
періоді за умови погашення суми
податкових зобов'язань шляхом
перерахування коштів до бюджету.

Якщо платнику податку на дату подання
податкового векселя органові митного
контролю органом державної податкової
служби підтверджена сума бюджетного
відшкодування, яка дорівнює або більша
від суми зобов'язання за векселем,
платник податку має право включити
суму зобов'язань за векселем до складу
податкових зобов'язань за звітний
(податковий) період, в якому він був
поданий органу митного контролю. При
цьому податковий вексель вважається
погашеним, а платник податку має право
на включення суми зобов'язань за
векселем до складу податкового кредиту
у наступному звітному (податковому)
періоді. Сума ПДВ, зазначена в
податковому векселі, відображається в
податковій декларації окремим рядком.

Платник податку може за самостійним
рішенням достроково погасити
податковий вексель шляхом
перерахування коштів до бюджету або
заліку суми бюджетного відшкодування,
підтвердженого органом державної
податкової служби, згідно з поданою ним
письмовою заявою. Комерційні банки
зобов'язані оплатити податковий
вексель у разі його непогашення
платником у строк. До податкової
декларації платник податку додає
перелік та копії погашених у звітному
(податковому) періоді, за який
подається декларація, податкових
векселів, суму зобов'язань за якими
відповідно сплачено чи включено до
податкових зобов'язань за цей звітний
період.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції вказав на те, що основними
умовами для застосування приписів абз.
7 п. 11.5 ст. 11 Закону України "Про ПДВ" є
наявність у платника податків
підтвердженої податковим органом суми
бюджетного відшкодування, яка дорівнює
або більше суми зобов'язань по такому
податковому векселю. При цьому,
відобразити суму податкових векселів у
складі податкових зобов'язань
податкової декларації такий платник
має можливість лише після подання ним
письмової заяви і після цього
відбудеться зменшення підтвердженої
податковим органом суми бюджетного
відшкодування.

Оскільки таких заяв від ПФ "Кібела" до
позивача не надходило, зменшення
підтвердженої податковим органом суми
бюджетного відшкодування не
відбувалось, то у ПФ "Кібела" не було
правових підстав включати суму
зобов'язань по додатковим векселям до
складу податкових зобов'язань
податкових декларацій і повинна була
погашати такі податкові векселі шляхом
перерахування коштів до бюджету.

Також суд першої інстанції вказав на
те, що ПФ "Кібела" при наявності
підтвердженого бюджетного
відшкодування ПДВ мала право при
погашенні податкових векселів
застосувати положення абз. 7 п. 11.5 ст. 11
Закону України "Про ПДВ" в частині
погашення виданих податкових векселів,
але тільки в сумі, що не перевищує суму
підтвердженого бюджетного
відшкодування з ПДВ, шляхом заліку цієї
суми підтвердженого бюджетного
відшкодування, а решту суми податкових
зобов'язань за такими векселями
погасити шляхом перерахування коштів
до бюджету. Але ПФ "Кібела", не погасивши
податкові векселі ні грошовими
коштами, ні заліком наявної суми
бюджетного відшкодування, суму
зобов'язань по таким векселям включила
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду, тим
самим увесь час збільшуючи свій
податковий кредит з ПДВ без сплати
такого податку до бюджету.

В обґрунтування висновків судового
рішення суд першої інстанції послався
також на положення абз. 2 п. 1.16 ст. 1
Закону України "Про ПДВ", де зазначено,
що протест податкового векселя не
здійснюється, а сума, зазначена у
непогашеному векселі, розглядається як
податкова заборгованість, яка
погашається у порядку, передбаченому
законодавством для погашення
податкового боргу.

Як вказано у судовому рішенні,
відповідно до абз. 2 та абз. 3 п. 11.5 ст. 11
Закону України "Про ПДВ" податковий
вексель підлягає обов'язковому
підтвердженню комерційними банками
шляхом авалю, а комерційні банки
зобов'язані оплатити податковий
вексель у разі його непогашення
платником у строк. Комерційний банк, як
гарант повноти своєчасності оплати
авальованого ним податкового векселя,
зобов'язаний сам заплатити за клієнта
(платника) суму податкового
зобов'язання за векселем і після цього
вимагати відшкодування своїх витрат в
установленому порядку. Юридичним
фактом, з яким Закон пов'язує обов'язок
банка-аваліста оплатити податковий
вексель, є непогашення цього векселя
платником у визначений строк без
будь-яких додаткових умов. Чинним
податковим законодавством не
передбачені обставини, за яких аваліст
звільняється від виконання свого
обов'язку сплатити за податковим
векселем визначену ним суму коштів.

Оскільки ВАТ "Всеукраїнський
Акціонерний Банк" підтвердив видані ПФ
"Кібела" податкові векселі на загальну
суму 15303142,07 грн. шляхом авалю, а ПФ
"Кібела" не погасила такі векселі у
встановлений законом термін та спосіб,
то на ВАТ "Всеукраїнський Акціонерний
Банк" покладається обов'язок по сплаті
таких податкових векселів до
Держбюджету відповідно до
вищенаведених вимог Закону України
"Про ПДВ" та "Порядку випуску, обігу та
погашення векселів, які видаються на
суму податку на додану вартість при
імпорті товарів на митну територію
України", не залежно від причин
непогашення таких векселів ПФ "Кібела".

Наведені обставини стали підставою для
висновків про наявність підстав для
задоволення позову і стягнення з
відповідача ВАТ "Всеукраїнський
Акціонерний Банк" коштів в сумі 15303142,07
грн. по 697 податковим векселям.

Колегія суддів не погоджується з
наведеними висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Порядок видачі та погашення
податкового векселя визначається
нормами Закону України "Про податок на
додану вартість" (далі - Закон "Про ПДВ")
та Постановою КМУ від 01.10.1997 р. №1104 "Про
затвердження Порядку випуску, обігу та
погашення векселів, які видаються на
суму податку на додану вартість при
імпорті товарів на митну територію
України" (далі - Постанова КМУ №1104), які
є спеціальними нормативними актами у
даній сфері.

Відповідно до п.1.16 ст.1 Закону "Про ПДВ"
податковий вексель - це письмове
безумовне грошове зобов'язання
платника податку сплатити до бюджету
відповідну суму коштів у порядку та
терміни, визначені Законом, що
підтверджене комерційними банками
шляхом авалю, який видається платником
на відстрочення сплати податку на
додану вартість, що справляється при
імпорті товарів на митну територію
України.

Як вбачається з матеріалів справи, ПФ
"Кібела" для погашення податкового
векселя відображало його суму у складі
податкових зобов'язань в Декларації по
ПДВ в місяці погашення (рядок 19.2), а в
наступному звітному періоді - у складі
сум податкового кредиту.

Поряд з цим, згідно з п.1.16. ст.1 Закону
"Про ПДВ" протест податкового векселя
не здійснюється, сума, зазначена у
непогашеному векселі, розглядається як
податкова заборгованість, яка
погашається у порядку, передбаченому
законодавством для погашення
податкового боргу.

Аналогічне визначення містить абз.6 п.5
Постанови КМУ №1104.

Порядок погашення податкового боргу
врегульований положеннями Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" від 21.12.2000р. №2181-111 (далі - Закон
№2181), Порядком направлення органами
державної податкової служби України
податкових повідомлень платникам
податків про застосування штрафних
(фінансових) санкцій, затвердженим
Наказом Державної податкової
адміністрації України від 21.06.2001р. №253,
та передбачає обов'язкове направлення
платнику податків, який не сплатив
податкового зобов'язання, податкового
повідомлення/рішення-повідомлення та
при подальшій несплаті - податкової
вимоги про сплату податкового боргу.

Згідно з п.1.6 ст.1 Закону "Про ПДВ"
податкове зобов'язання - загальна сума
податку, одержана (нарахована)
платником податку в звітному
(податковому) періоді, що визначена
згідно з цим Законом. Пунктом 1.2 ст.1
Закону №2181 податкове зобов'язання
визначається як зобов'язання платника
податків сплатити до бюджетів або
державних цільових фондів відповідну
суму коштів у порядку та у строки,
визначені цим Законом або іншими
законами України.

Відповідно до п. 1.1 ст.1 Закону №2181
платники податків - юридичні особи, їх
філії, відділення, інші відокремлені
підрозділи, що не мають статусу
юридичної особи, а також фізичні особи,
які мають статус суб'єктів
підприємницької діяльності чи не мають
такого статусу, на яких згідно з
законами покладено обов'язок
утримувати та/або сплачувати податки і
збори (обов'язкові платежі), пеню та
штрафні санкції.

Пунктом 1.3 ст.1 Закону №2181 визначено, що
податковий борг (недоїмка) - податкове
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгоджене платником податків або
узгоджене в адміністративному чи
судовому порядку, але не сплачене у
встановлений строк, а також пеня,
нарахована на суму такого податкового
зобов'язання.

Отже, кожне податкове зобов'язання, в
тому числі за ПДВ, є персоналізованим
та сплачується саме платником податку,
яким у цій судовій справі є ПФ "Кібела".

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону № 2181
податкове зобов'язання, самостійно
визначене платником податків у
податковій декларації, вважається
узгодженим з дня подання такої
податкової декларації.

За правилами п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону "Про
ПДВ" сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені законом
для відповідного податкового періоду.

Декларації з ПДВ за вказані звітні
періоди були прийняті позивачем та
проведені за даними картки особового
рахунку ПФ "Кібела" з ПДВ.

При цьому, за даними рядка 18.2
податкових декларацій вересень
2006-березень 2007 року, різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду складає від'ємне, а
не позитивне значення.

Крім того, відповідно до пп.4.2.2 п.4.2 ст.4
Закону України №2181 контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
податкового зобов'язання платника
податків у разі, якщо дані
документальних перевірок результатів
діяльності платника податків свідчать
про заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, заявлених у
податкових деклараціях; контролюючий
орган внаслідок проведення
камеральної перевірки виявляє
арифметичні або методологічні помилки
у поданій платником податків
податковій декларації, які призвели до
заниження або завищення суми
податкового зобов'язання.

Вказані положення Закону
кореспондуються з п.п.7.2-7.4 Порядку
заповнення та подання податкової
декларації з податку на додану
вартість, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 30 травня 1997 р. №166.

Згідно з п.7.2 Порядку зареєстровані в
податковій інспекції (адміністрації)
декларації підлягають документальній
невиїзній (камеральній) перевірці.

Документальну невиїзну (камеральну)
перевірку даних, заявлених у
податковій звітності з податку на
додану вартість, податковий орган
проводить протягом 30 днів, наступних за
днем отримання податкової декларації
(п.7.4).

За результатами перевірки робиться
відповідний запис у розділі IV
податкової декларації та складається
Акт про результати документальної
невиїзної (камеральної) перевірки
податкової декларації з податку на
додану вартість за формою, визначеною в
додатку 2 до цього Порядку (п.7.3).

При цьому, форма зазначеного Акту
передбачає розкриття та відображення
як випадків заниження, так і випадків
завищення платником податкових
зобов'язань з ПДВ у відповідному
звітному періоді.

Позивачем доказів складання такого
Акту та виявлення фактів завищення
(заниження) ПФ "Кібела" податкових
зобов'язань з ПДВ у відповідному
звітному періоді не надано.

Позивачем податкове
повідомлення-рішення про визначення
податкового зобов'язання відповідачу -
ПФ "Кібела" в сумі 15303142,07 грн. також не
приймалося.

При цьому, контролюючий орган, всупереч
вимогам п.6.2.1 ст.6 Закону №2181 (зважаючи,
що він вважає спірні векселі не
погашеними), не надсилав ПФ "Кібела"
податкові вимоги про сплату
податкового боргу в сумі 15303142,07грн.

Отже, позивачем не доведено, що сума
податкових зобов'язань ПФ "Кібела" з ПДВ
завищена на суму зобов'язань за
спірними податковими векселями.

Так, зважаючи на той факт, що позивач
прийняв від ПФ "Кібела" податкові
декларації, в яких були відображені
суми зобов'язань по податкових
векселях, вказані суми віднесені до
складу податкових зобов'язань
відповідача - ПФ "Кібела".

Таким чином, з моменту віднесення суми,
яку позивач вимагає сплатити від
відповідача, до складу податкових
зобов'язань ПФ "Кібела" згідно поданої
податкової декларації, ця сума не є
вексельною заборгованістю платника
податку та аваліста, а є податковим
зобов'язанням платника податку,
узгодженим ним самостійно.

Отже, якщо вказане податкове
зобов'язання, на думку позивача, не було
погашене платником податку самостійно,
воно набуває статусу податкового боргу
та має бути задоволене шляхом
звернення стягнення на активи платника
податку в порядку, передбаченому
ст.ст.5,6 Закону №2181. Іншого порядку
законодавством не передбачено.

Викладене кореспондується з вимогами
пункту 20 Постанови КМУ №1104, відповідно
до якої, у разі наявності податкового
боргу за податковими деклараціями, до
яких включено податкові зобов'язання,
визначені у податкових векселях,
стягнення такого податкового боргу
проводиться відповідно до Закону №2181.

З матеріалів справи слідує, що
позивачем порядок стягнення
податкового боргу відповідно до
приписів Закону №2181 не застосовувався,
доказів направлення відповідачу - ПФ
"Кібела" відповідних податкових
повідомлень-рішень та податкових вимог
позивачем не надано.

Відповідне стягнення у судовому
порядку можливе виключно у разі, коли
платник податків не сплачує узгоджену
суму податкового зобов'язання після
вчинення контролюючим органом дій
згідно приписів ст.6 Закону №2181
(встановлення податкового зобов'язання
податковим боргом).

При цьому, ані Законом України "Про
державну податкову службу в Україні",
ані іншими законами України не
встановлено право органів державної
податкової служби на пред'явлення
адміністративних позовів до юридичних
осіб про стягнення заборгованості, яка
не набула статусу податкового боргу.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що сума в
розмірі 15303142,07 грн. не має статусу
податкового боргу та стягненню в
судовому порядку не підлягає.

Вказана позиція узгоджується з
позицією, висловленою Верховним Судом
України в ухвалі від 14.02.2012 року у
справі № 2а-4301/12/2070.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про
державну податкову службу в Україні"
завданням органів державної
податкової служби є здійснення
контролю за додержанням податкового
законодавства, правильністю
обчислення, повнотою і своєчасністю
сплати до бюджетів, державних цільових
фондів податків і зборів (обов'язкових
платежів), а також неподаткових
доходів, установлених законодавством.

Враховуючи наведене, позивач у випадку
незгоди із погашенням податкових
векселів, що відбулось з одночасним
відповідним збільшенням податкових
зобов'язань ПФ "Кібела" згідно
податкової декларації, мав би
одночасно вимагати у підприємства
відповідного перерахунку в сторону
зменшення таких зобов'язань, оскільки
одночасне існування заборгованості за
векселем та податкового зобов'язання,
що виникло з тих самих підстав (імпорт
товару) та відображення його у
декларації є подвоєнням одного й того ж
самого зобов'язання.

Позивач, одержавши податкові
декларації та маючи дані про внесення
до податкових зобов'язань ПФ "Кібела"
загальної суми погашених векселів,
прийняв їх без зауважень, перерахунок
та зменшення податкового зобов'язання
на суму 15303142,07 грн. не ініціював, отже
обліковує ту ж суму в якості
податкового зобов'язання ПФ "Кібела"
(а.с. 93-117, т.1).

Частиною 5 ст. 227 КАС України
передбачено, що висновки і мотиви, з
яких скасовані рішення, є обов'язковими
для суду першої чи апеляційної
інстанції при розгляді справи.

З огляду на те, що Ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
10.02.2014 року у справі №2а-12135/12/2070
скасовано ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 03.07.2013 та постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
27.03.2013 та направлено справу на новий
розгляд до суду першої інстанції,
колегія суддів звертає увагу на
висновки суду касаційної інстанції
щодо невстановлення випадку згідно
наведеного п. 4.9 Постанови Правління
Національного Банку України № 508 від
16.12.2002 року переліку, за яким
банк-аваліст повинен оплатити спірні
векселі та зазначає наступне.

Пункт 1.1 Положення «Про порядок
здійснення банками операцій з
векселями в національній валюті на
території України» встановлює
загальні правила, порядок проведення і
здійснення банками операцій з
векселями, що видані та підлягають
оплаті на території України в
національній валюті.

Згідно п. 4.9 Положення банк зобов'язаний
платити за авальованим векселем, якщо
була відмова платника від платежу або
акцепту. Якщо аваль наданий за
акцептанта або векселедавця простого
векселя, то для здійснення вимоги до
банку - аваліста здійснення протесту не
обов'язкове.

Банк може вимагати від
векселедержателя належних доказів
того, що він звертався з вимогою про
платіж або акцепт і йому було
відмовлено.

Позивачем в порушення вимог ч. 1 ст. 71
КАС України не надано докази відмови ПФ
«Кібела» від оплати спірних векселів,
що є необхідною умовою для звернення
позивача до банку-аваліста щодо оплати
спірних векселів.

Таким чином, у ПАТ «ВіЕйБі Банк», як
банка-аваліста, взагалі відсутні
підстави для оплати спірних векселів,
оскільки вони були пред'явлені
позивачем до оплати з порушенням
порядку пред'явлення.

З приводу дослідження даних, поданих ПФ
"Кібела" до податкового органу
податкових декларацій з податку на
додану вартість, реєстрів емітованих
векселів по кожній декларації,
граничних термінів для погашення
спірних податкових векселів, а також
встановлення документального
підтвердження правомірності
декларування ПФ "Кібела" податкового
кредиту за період вересень 2006 року -
березень 2007 року та питання розміру
підтвердження суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість на момент поставки кожного
податкового векселя, колегія суддів
зазначає наступне.

На виконання принципу офіційного
з'ясування обставин у справі, судом
апеляційної інстанції були
витребувані у позивача належним чином
завірені копії актів перевірок
(довідок) про підтвердження чи не
підтвердження податковим органом
наявних у ПФ «Кібела» сум бюджетного
відшкодування.

Позивачем була надана копія акту
перевірки правильності визначення
суми ПДВ, заявлену ПФ «Кібела» до
відшкодування з бюджету, довідки про
підтвердження сум бюджетного
відшкодування, та інформація про те, що
станом на 01.01.07 р. сума залишку
невідшкодованих сум ПДВ, заявлених
відповідачем в рахунок майбутніх
платежів, підтверджених перевірками,
становить 1301626,1 грн.

Колегія суддів вважає за потрібне
зазначити, що в п. 7.7.5 ст. 7 Закону
України «Про ПДВ» передбачено, що
протягом 30 днів, наступних за днем
отримання податкової декларації,
податковий орган проводить
документальну невиїзну перевірку
(камеральну) заявлених у ній даних. За
наявності достатніх підстав вважати,
що розрахунок суми бюджетного
відшкодування було зроблено з
порушенням норм податкового
законодавства, податковий орган має
право протягом такого ж строку
провести позапланову виїзну перевірку
(документальну) платника для
визначення достовірності нарахування
такого бюджетного відшкодування, що
свідчить про те, що у зазначеному
Законі передбачено лише надання
певного строку для здійснення
податковими органами перевірки
обґрунтованості сум ПДВ, заявлених до
бюджетного відшкодування і такі строки
є імперативними і не підлягають
продовженню за бажанням податкового
органу.

Зважаючи на те, що позивачем у
встановлені терміни не була проведена
перевірка обґрунтованості бюджетного
відшкодування, визначена в податкових
деклараціях з ПДВ сума є підтвердженою.
Таким чином на дату поставки
податкових векселів жоден з вказаних
векселів не перевищив зазначену вище
підтверджену суму бюджетного
відшкодування.

Як свідчать письмові докази, в
деклараціях з ПДВ ПФ «Кібела» суми
податкових векселів, виданих у звітних
місяцях, і по яких не прийнято рішення
про дострокове погашення, відображені
в рядку 19.2 (збільшення податкових
зобов'язань).

До декларацій додані оформлені реєстри
з повним переліком емітованих та
погашених таким чином векселів, в тому
числі, і спірних векселів.

Зазначену суму (в тому числі і суму
спірних векселів) ПФ «Кібела» на
виконання приписів абз. 7 п. 11.5 ст. 11
Закону України «Про ПДВ» відобразила в
рядках: (зі знаком «+»), 19.1 (зі знаком «+»)
та в рядку 19.2 (зі знаком «+») податкових
декларацій з ПДВ.

Наведене свідчить про те, що на дату
поставки податкового векселя органу
митного контролю при підтвердженій
податковим органом сумі бюджетного
відшкодування, що дорівнює або більше,
ніж сума зобов'язання по кожному
податковому векселю, ПФ «Кібела»,
відповідно абз. 7 ст. 11.5 Закону України
«Про ПДВ», включила суму податкового
векселя в декларацію з ПДВ того
звітного періоду, в якому такий вексель
виданий державній митній службі.

При цьому, вексель вважається
погашеним, а у платника податків в
наступному податковому періоді
виникло право на податковий кредит.

У випадку, якщо податковий вексель
відповідає ознакам, встановленим абз. 7
п. 11.5 ст. 11 Закону України «Про ПДВ», та
його погашення здійснюється саме за
правилом, встановленим зазначеною
нормою (на відміну від норм абз. 5 та абз.
6 зазначеної статті), сума податку,
визначена у векселі, окремо до бюджету
не сплачується та враховується у
розрахунках податкових зобов'язань за
результатами податкового періоду, в
якому податковий вексель погашено.

Сума ПДВ, зазначена в податковому
векселі, відображається у податковій
декларації окремим рядком, при цьому
вексель вважається погашеним.

Особливість погашення податкового
векселя у спосіб, визначений наведеною
нормою, полягає в тому, що фактично
відбувається зміна зобов'язання,
встановленого у векселі, в податкове
зобов'язання, визначене платником
податку згідно податкової декларації,
при цьому, враховуючи припинення саме
вексельного зобов'язання, аваліст
цінного паперу є таким, що вибув із
зобов'язання.

Відповідно абз. 4 наведеної норми
платник податку може за самостійним
рішенням достроково погасити вексель
шляхом перерахування коштів до бюджету
або шляхом заліку сум бюджетного
відшкодування.

В абз. 5 п. 19 постанови КМУ №1104 також
встановлена можливість дострокового
погашення векселя шляхом
перерахування коштів до бюджету або
заліку сум бюджетного відшкодування
згідно з поданою заявою.

Як свідчать залучені до матеріалів
справи документи, дострокове погашення
векселів ПФ «Кібела» не здійснювала, що
не спростував позивач, а тому підстави
для застосування положень
законодавства, що регулюють дострокове
погашення векселів, відсутні.

Колегія суддів наголошує на
неможливості застосування до даних
правовідносин положень абз. 4 п. 11.5 ст. 11
Закону України «Про ПДВ» та абз. 5 п. 19
постанови КМУ № 1104, які є іншим
механізмом погашення податкових
векселів, оскільки право на погашення
податкових векселів у спосіб,
передбачений абз. 7 п.11.5 ст. 11 Закону
України «Про ПДВ», та за умови не
перевищення жодним з векселів суми
бюджетного відшкодування, втрачається
платником податку лише у випадку
припинення бюджетної заборгованості
перед таким платником, а застосування
правил погашення векселя, встановлених
наведеною нормою, не припиняє такого
права щодо інших векселів (оскільки
бюджетна заборгованість не зникає),
дострокового погашення податкового
векселя шляхом заліку не відбувається.

Також слід відмітити, що до матеріалів
справи залучена ухвала Господарського
суду Харківської області від 10.04.12 р. по
справі № 5023/1721/12 про порушення
провадження у справі про банкрутство
ПФ "Кібела", яким був запроваджений
мораторій на задоволення вимог
кредиторів (а.с. 54-55, т. 6).

Відповідно ст. 19 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
мораторій на задоволення вимог
кредиторів зупиняє виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію, і припиняє заходи,
спрямовані на забезпечення виконання
цих зобов'язань та зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до дня введення
мораторію. Протягом дії мораторію на
задоволення вимог кредиторів
забороняється стягнення на підставі
виконавчих та інших документів, що
містять майнові вимоги, у тому числі на
предмет застави, за якими стягнення
здійснюється в судовому або в
позасудовому порядку відповідно до
законодавства, крім випадків
перебування виконавчого провадження
на стадії розподілу стягнутих з
боржника грошових сум (у тому числі
одержаних від продажу майна боржника),
перебування майна на стадії продажу з
моменту оприлюднення інформації про
продаж, а також у разі звернення
стягнення на заставлене майно та
виконання рішень у немайнових спорах;
забороняється виконання вимог, на які
поширюється мораторій.

За таких підстав з 10.04.12 р. позовні
вимоги про стягнення боргу з ПФ "Кібела"
задоволенню не підлягали задоволенню у
зв'язку з введенням мораторію на
задоволення вимог кредиторів.

Також слід зауважити, що в матеріалах
справи є копія заяви СДПІ по роботі з
великими платниками податків у м.
Харкові ДПС від 27.06.12 р. з вимогами до
боржника - ПФ "Кібела", в якій орган ДПС
просив визнати за ним грошові вимоги у
загальній сумі 99466324,37 грн. (а.с. 56-64, т.6)

В розрахунок кредиторських вимог були
включені 1803 податкові векселі, в тому
числі, по яким заявлене стягнення в
позові по даній справі.

Заява з вимогами до боржника в межах
розгляду справи про визнання ПФ
"Кібела" банкрутом була прийнята, що
підтверджується ухвалою
господарського суду Харківської
області від 17.07.2012 року (а.с. 65, т.6).

Оскільки вимоги про стягнення боргу
вже заявлені в межах справи про
визнання ПФ "Кібела" банкрутом, то у
позивача відсутні законні підстави
заявляти їх повторно.

Також слід відмітити, що заявлені
вимоги про стягнення повної суми боргу
з ПФ "Кібела" у справі про визнання
цього суб'єкту господарювання
банкрутом не дає позивачу права
заявляти їх до ПАТ "Всеукраїнський
акціонерний банк" - банка аваліста
податкових векселів.

При цьому, п.1.1 ст.1 Податкового кодексу
України встановлено, що саме він
регулює відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Згідно з п.1.3 ст.1 цей Кодекс не регулює
питання погашення податкових
зобов'язань або стягнення податкового
боргу з осіб, на яких поширюються
судові процедури, визначені Законом
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Пунктом 87.10 ст.87 Податкового кодексу
України чітко визначено, що з моменту
винесення судом ухвали про порушення
провадження у справі про банкрутство
платника податків порядок погашення
грошових зобов'язань, які включені до
конкурсних кредиторських вимог
контролюючих органів до такого
боржника, визначається згідно з
Законом України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" без
застосування норм цього Кодексу.

Аналогічно зазначені питання
регулювали ст.ст. 1, 7 Закону України "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами".

За таких підстав позовні вимоги про
стягнення з ПАТ "Всеукраїнський
акціонерний банк" заборгованості по 697
податковим векселям на загальну суму
15303142,07 грн., є безпідставними, а тому
позов задоволенню не підлягає.

Зважаючи на те, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 23.07.2014р. по
справі № 2а-12135/12/2070 прийнята без
врахування фактичних обставин по
справі, колегія суддів дійшла до
висновку про наявність підстав для її
скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п.
4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Всеукраїнський Акціонерний Банк"
задовольнити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 23.07.2014р. по
справі № 2а-12135/12/2070 скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позову Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Харкові Міжрегіонального Головного
управління Міндоходів до Публічного
акціонерного товариства
"Всеукраїнський Акціонерний Банк",
Приватної фірми "Кібела" про стягнення
заборгованості по податковим векселям
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.Судді
Григоров А.М. Подобайло З.Г. Повний
текст постанови виготовлений 22.09.2014 р.