Справа № 826/5078/14
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5078/14 (6 томах)
Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

25 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Коротких А.Ю.,

суддів:
Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

при секретарі
Некрасовій М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів України у м. Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 16 травня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Теском Україна" до
державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів України у м.
Києві про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С
Т А Н О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
16 травня 2014 року позов задоволено
повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
державна податкова інспекція в
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві подала
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нову, якою в задоволенні
позову відмовити повністю. Свої вимоги
апелянт аргументує тим, що судом першої
інстанції були неповно з'ясовані всі
обставини, що мали суттєве значення для
вирішення справи та допущені порушення
норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, які з'явились у судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Державною податковою інспекцією у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві було
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку позивача з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства по
взаємовідносинах з ТОВ «ТД
«Спецтехноресурс»», ПП «Фірма
«Володар»», ТОВ «Техінпромприлад», ТОВ
«Торговий дім «Вреск»», ТОВ «БК
«Геліос»» за період з 01.01.2009 року по
31.12.2011 року.

За наслідками перевірки податковим
органом складено акт № 2235/26-58-22-08-11/34661973
від 11.11.2013 року, в якому встановлено
порушення позивачем п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», в результаті
чого ним зменшено податок на прибуток
на загальну суму 950 934 грн. та порушення
позивачем п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого ним
зменшено податок на додану вартість на
загальну суму 508 539 грн.

На підставі акту податковим органом
винесено податкові-повідомлення
рішення № від 27 листопада 2013 року,
яким позивачу зменшено суму від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток на загальну суму
151 300 грн., № від 27 листопада 2013
року, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання по податку на
прибуток на загальну суму 950 934 грн. та
№ від 27 листопада 2013 року, яким
позивачу збільшено суму прибутку на
додану вартість на загальну суму 585 539
грн.

З огляду на викладене, колегія суддів
зазначає наступне.

Згідно з рахунками-фактурами та
видатковими накладними за 2009-2010 роки
ТОВ ««ТД «Спецтехноресурс»»
поставляло позивачу комплектуючі для
обладнання. ТОВ ««ТД
«Спецтехноресурс»» виписало позивачу
податкові накладні на загальну суму 489
198,78 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем (замовник) та ПП «Фірма
«Володар»» укладено договори підряду
від 02 вересня 2010 року № 02/09/10, від 08
вересня 2010 року № 08/09/10, від 01 жовтня 2010
року № 01/10/10, від 11 жовтня 2010 року №
11/10/10, від 01 грудня 2010 року № 01/12/10 та від
05 січня 2011 року № 05/01/11, за умовами яких
замовник доручає, а підрядник
зобов'язується на свій ризик виконати
відповідно до умов цього договору
роботу, а замовник зобов'язується
прийняти цю роботу та оплатити її. На
підтвердження даних договорів
позивачем було надано наступні
документи: акти приймання-передачі
виконаних робіт; податкові накладні на
загальну суму 1 546 422,28 грн.

Як встановлено судом першої інстанції,
рахунки-фактури, видаткові накладні та
акти здачі-прийняття робіт свідчать
про те, що ТОВ «Техінпромприлад»
поставило позивачу комплектуючі для
обладнання і надало послуги з монтажу
електролітичного нагрівача. ТОВ
«Техінпромприлад» виписало позивачу
податкові накладні на загальну суму 190
308, 33 грн.

Як встановлено судом першої інстанції,
рахунки-фактури, видаткові накладні та
акти здачі-прийняття робіт свідчать
про те, що ТОВ «Торговий дім «Вреск»»
поставило позивачу клапан, короб
кабельний, вимикач. ТОВ «Торговий дім
«Вреск»» виписало позивачу податкові
накладні на загальну суму 93 183,13 грн.

За умовами договорів підряду від 21
серпня 2009 року №21/08-2009, від 31 серпня 2009
року №31/08-2009, від 02 вересня 2009 року
№02/09-2009, від 23 вересня 2009 року №23/09-2009,
від 28 вересня 2009 року №28/09-2009, від 15
жовтня 2009 року №15/10-2009, від 16 жовтня 2009
року №16/10-2009, від 26 жовтня 2009 року
№26/10-2009, від 15 лютого 2009 року №15/02-2010,
від 02 листопада 2009 року №02/11-2009, від 04
грудня 2009 року №04/12-2009, від 11 лютого 2010
року №11/02-2010, від 22 вересня 2009 року
№22/09-2009, від 07 грудня 2009 року №07/12-2009,
від 08 грудня 2009 року №08/12-2009. від 09
листопада 2009 року №09/11-2009, від 23
листопада 2009 року №23/11-2009, від 24
листопада 2009 року №24/11-2009, від 05 жовтня
2009 року №05/10-2009, укладеними між TOB
"Теском Україна" (замовник) та TOB "БК
"Геліос" (підрядник), підрядник
зобов'язується в порядку та на умовах,
визначених договором та
проектно-кошторисною документацією,
виконати роботи, а замовник
зобов'язується в порядку та на умовах,
визначених договором прийняти і
оплатити належним чином виконані
роботи. TOB "БК "Геліос" виписало позивачу
податкові накладні на загальну суму 2 076
011,22 грн.

Оплата за придбані товари та виконані
роботи здійснювалась в порядку
безготівкового розрахунку, що
підтверджується відповідними
довідками про рух коштів по рахунку,
які долучено до матеріалів справи.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до п.п. 5.2.1. п.5.2, п.п 5.3.9. п.5.3, п.
5.9 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
до складу валових витрат включаються:
суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
статті 5 вказаного Закону.

Відповідно до ч. 4 п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» не належать до
складу валових витрат будь-які витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Стаття 11 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
не встановлює вимог до форми чи виду
документів, які були б належні для
цілей податкового обліку, тобто були би
обов'язковими для підтвердження
віднесення певних витрат до складу
валових витрат.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»,
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у
позивача наявні всі первинні документи
по взаємовідносинах з вищезазначеними
контрагентами, що підтверджують
реальність господарських операцій.
Дані первинні документи відповідають
вимогам чинного законодавства та
містять всі необхідні реквізити.

Підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 року № 168/97-ВР (далі
- Закон № 168/97-ВР) передбачено, що сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені законом
для відповідного податкового періоду.
При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Податкове зобов'язання - це загальна
сума податку, одержана (нарахована)
платником податку в звітному
(податковому) періоді, що визначена
згідно із Законом № 168/97-ВР. Податковий
кредит - сума, на яку платник податку
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом (пункт
1.7, 1.8 статті 1 Закону № 168/97-ВР).

Відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону №
168/97-ВР, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг) та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону; протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
та послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

В силу положень п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону
№ 168/97-ВР, не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі
коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Відповідно до п. 7.1 ст.7 Закону № 168/97-ВР,
поставка товарів (робіт, послуг)
здійснюється за договірними
(контрактними) цінами з додатковим
нарахуванням податку на додану
вартість. Податкова накладна
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надається покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг). Податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом (підпункт 7.2.3
п. 7.2 статті 7 Закону України від 03.04.1997 №
168/97-ВР).

П.п. 7.2.8 п. 7.2 ст. 7 Закону № 168/97-ВР
передбачено, що платники податку
зобов'язані вести окремий облік
операцій з поставки та придбання
товарів (послуг), які підлягають
оподаткуванню цим податком. Зведені
результати такого обліку
відображаються у податкових
деклараціях, форма і порядок
заповнення яких визначаються
відповідно до закону. Платник податку
веде реєстр отриманих та виданих
податкових накладних у
документальному або електронному
вигляді за його вибором, у якому
зазначаються порядковий номер
податкової накладної, дата її виписки
(отримання), загальна сума та сума
нарахованого податку, а також
реєстраційний номер платника податку
продавця, який надав податкову
накладну такому платнику податку.

Із системного аналізу положень п. 1.7 ст.
1, п.п. 7.2.3, 7.2.8 п. 7.2, п.п. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4 ст. 7
Закону № 168/97 вбачається, що формування
податкового кредиту є правом платника
податку щодо зменшення податкових
зобов'язань звітного періоду, яке
виникає виключно за наявності
податкових накладних. Закон забороняє
включення до податкового кредиту сум
податку на додану вартість, сплачених у
складі ціни придбання товарів (робіт,
послуг), якщо ці суми не підтверджені
податковими накладними, та передбачає
відповідальність платника податків за
порушення цих вимог у вигляді
фінансових санкцій.

Відповідно до вимог п.п. 7.2.4 п. 7.2 ст. 7
Закону № 168/97-ВР, право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку у
порядку, передбаченому статтею 9 цього
Закону.

У свою чергу податкові накладні, на
підставі яких позивачем сформовано
податковий кредит, відповідають
вимогам, встановленим п.п. 7.2.1 п. 7.2 ст.7
Закону № 168/97-ВР.

Таким чином, виникнення права платника
податку на податковий кредит є
наслідком фактичного проведення
господарської операції, яка є об'єктом
оподаткування податком на додану
вартість, за наявності первинних
документів.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що оскільки
позивачем були реально здійснені та
фактично виконані господарські
операції по взаємовідносинах з
контрагентами, які на момент
здійснення господарської діяльності
були зареєстровані як платники податку
на додану вартість, то податкові
повідомлення-рішення винесено
податковим органом безпідставно та
необґрунтовано.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
а тому колегія суддів вважає висновки
суду першої інстанції обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому, у відповідності до ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 грудня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку,
визначеному ст. 254 КАС України, але може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий суддя:
Коротких А.Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

Повний текст виготовлено: 30.09.2014 року.

.

Головуючий суддя
Коротких А. Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.