Справа № 308/9560/13-а
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року
Справа № 876/12971/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Клюби В. В.

суддів:
Хобор Р. Б., Яворського І. О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційні
скарги Управління Пенсійного фонду
України у м. Ужгороді Закарпатської
області та Головного Управління
Пенсійного фонду України в
Закарпатській області на постанову
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 07 жовтня 2013
року по справі № 308/9560/13 - а за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Ужгороді Закарпатської області,
Головного Управління Пенсійного фонду
в Закарпатській області про визнання
протиправною відмови у перерахуванні
щомісячного грошового утримання судді
у відставці та зобов'язанні
відповідачів провести такий
перерахунок, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Ужгороді Закарпатської області,
Головного управління Пенсійного фонду
в Закарпатській області, в якому з
врахуванням заяви про зміну позовних
вимог просила визнати протиправною
бездіяльність Управління Пенсійного
Фонду України в м. Ужгороді щодо
відмови їй у перерахунку довічного
грошового утримання в розмірі 90 %
заробітної плати працюючого судді на
відповідній посаді, зобов'язати
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Ужгороді здійснити такий
перерахунок та виплату їй довічного
грошового утримання в розмірі 90 %
заробітної плати працюючого судді на
відповідній посаді, враховуючи довідки
Апеляційного суду Закарпатської
області про розмір заробітної плати,
починаючи із 01 січня 2013 року і в
подальшому здійснювати такий
перерахунок та виплату у
відповідності до фактичного розміру
заробітної плати судді на відповідній
посаді; зобов'язати Управління
Пенсійного Фонду України у м. Ужгороді
виплатити на користь ОСОБА_1
невиплачену різницю щомісячного
довічного грошового утримання.

Позовні вимоги мотивовані, що
Управлінням Пенсійного Фонду України у
м. Ужгороді відмовлено у перерахунку
довічного грошового утримання в
розмірі 90 % заробітної плати працюючого
судді на відповідній посаді з
посиланням на неможливість проведення
такого перерахунку, оскільки такий
порядок передбачено лише для суддів
Конституційного Суду України.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 07 жовтня 2013 року
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ужгороді, Головного Управління
Пенсійного фонду України в
Закарпатській області про визнання
протиправною відмови у перерахуванні
щомісячного грошового утримання судді
у відставці та зобов'язанні
відповідачів провести такий
перерахунок - задоволено: визнано
протиправною бездіяльність Управління
Пенсійного Фонду України у м. Ужгороді
щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
при збільшенні заробітної плати
працюючого судді на відповідній
посаді, починаючи із 01 січня 2013 року;
зобов'язано Управління Пенсійного
Фонду України у м. Ужгороді здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1
довічного грошового утримання в
розмірі 90 % заробітної плати
працюючого судді на відповідній
посаді, враховуючи довідки
Апеляційного суду Закарпатської
області про розмір заробітної плати,
починаючи із 01 січня 2013 року з
врахуванням вже виплачених сум і в
подальшому здійснювати такий
перерахунок та виплату щомісячно у
відповідності до фактичного розміру
заробітної плати судді на відповідній
посаді; зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України у м. Ужгороді
виплатити на користь ОСОБА_1
невиплачену різницю щомісячного
довічного грошового утримання.

З таким судовим рішенням суду першої
інстанції не погодилися відповідачі, і
оскаржили його в апеляційному порядку
до Львівського апеляційного
адміністративного суду. Посилаючись у
поданій апеляційній скарзі на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, просять скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог відмовити.

Обгрунтовуючи доводи апеляційних
скарг, відповідачі посилаються на ч. 4
ст. 138 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», яка передбачає
здійснення перерахунку тільки суддям
Конституційного Суду України, а тому
перерахунок виплат ОСОБА_1, як судді
суду загальної юрисдикції у відставці,
Управлінням Пенсійного фонду України у
м. Ужгороді Закарпатської області не
проводився. Також відповідачі
зазначають, що в діючому Законі України
«Про судоустрій і статус суддів»
відсутнє положення про перерахунок
щомісячного грошового утримання судді
у відставці суду загальної юрисдикції,
а рішенням Конституційного Суду
України від 03 червня 2013 року не внесено
змін до ч. 4 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», а тому
підстав для перерахунку пенсії ОСОБА_1,
як судді у відставці немає.

Позивач в судове засідання не прибула,
а також не направили представників в
судове засідання відповідачі, хоча
сторони були повідомлені належним
чином та у встановленому законом
порядку про дату, час та місце судового
засідання.

При цьому, від сторін відсутні
клопотання про розгляд справи за їх
участі чи участі їх представників.

У зв'язку з цим та у відповідності до ст.
197 Кодексу адміністративного
судочинства України, справу розглянуто
в порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні в справі матеріали
та докази, перевіривши доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів апеляційного суду
приходить до висновку, що апеляційні
скарги підлягають до часткового
задоволення з наступних підстав.

Постановляючи оскаржуване судове
рішення та умотивовуючи свої висновки,
суд першої інстанції виходив з того, що
здійснення перерахунку довічного
грошового утримання судді у відставці
ОСОБА_1, яка вже користувалась таким
правом, починаючи з 1999 року, та
призначення розміру довічного
грошового утримання по новому в бік
звуження змісту та обсягу такого права,
є недопустимим і протиправним,
оскільки таке потягло за собою
порушення конституційних гарантій
самостійності судів, їх незалежності
та правової захищеності. Посилання
відповідачів на те, що проведення
перерахунку довічного грошового
утримання судді передбачено виключно
для суддів Конституційного суду є
надуманим. Судді, які працюють або
працювали у системі судів загальної
юрисдикції, не повинні ставитись у менш
вигідне становище в питаннях
пенсійного забезпечення, а саме щодо
нарахування та виплати довічного
грошового утримання судді у відставці,
порівняно із суддями Конституційного
Суду України.

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам особи, яка
подала апеляційну скаргу, колегія
суддів апеляційного суду виходить із
такого.

Як було встановлено судом та
підтверджено матеріалами справи, що
ОСОБА_1 з 21 червня 1982 року займала
посаду судді Ужгородського районного
суду Закарпатської області. З 01 квітня
1989 року позивач перебувала на посаді
судді Апеляційного суду Закарпатської
області.

Згідно з Наказом по Закарпатському
обласному суду №38 від 19 травня 1999 року
вона набула право на щомісячне довічне
грошове утримання судді в розмірі 90 %
заробітної плати судді, яке їй
виплачувалось починаючи із 10 травня 1999
року по 01 січня 2012 року, тобто більше 12
років.

01 січня 2012 року позивачу було припинено
виплату щомісячного довічного
грошового утримання з посиланням на
зміни, винесеними у чинне
законодавство. Зокрема, з посиланням на
те, що Закон України «Про статус
суддів», постанова Кабінету Міністрів
України №865 від 23 вересня 2005 року та
Указ Президента України від 10 липня 1995
року «Про додаткові заходи щодо
соціального захисту суддів», які
врегульовували порядок призначення та
виплати довічного грошового утримання
судді втратили чинність у зв'язку з
набуттям законної сили новоприйнятого
Закону України «Про судоустрій та
статус суддів».

22 жовтня 2012 року по досягненню 65 -
річного віку позивача була звільнена з
посади судді Апеляційного суду
Закарпатської області у відставку і з
цього часу набула статусу судді у
відставці з призначенням довічного
грошового утримання.

Управління Пенсійного фонду України у
м. Ужгороді Закарпатської області
призначило їй виплату щомісячного
довічного грошового утримання, як
судді у відставці в розмірі 80 %
заробітної плати, але в межах 10
прожиткових мінімумів для
непрацездатних осіб, що склало 8 500
гривень, а з 1 січня 2013 року - 8 940 гривень.

Після прийняття 03 червня 2013 року
Конституційним Судом України рішення
у справі №1 - 2/2013 за конституційним
поданням Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) окремих положень
статті 2, абзацу другого пункту 2
розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні
положення» Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи»,
статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» було
проведено перерахунок довічного
грошового утримання у розмірі 90 %
заробітної плати судді без обмеження
граничного розміру довічного
грошового утримання.

Проте, для нарахування довічного
грошового утримання позивача було
взято до уваги розмір суддівської
винагороди станом на жовтень 2012 року. У
проведенні перерахунку довічного
грошового утримання відповідно до
розміру заробітної плати діючого судді
було відмовлено з посиланням на те, що
таке проведення перерахунку
передбачено лише для суддів
Конституційного Суду України.

Згідно з частиною 1 статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» (у редакції чинній до 03 червня
2013 року) судді, який вийшов у відставку,
при досягненні пенсійного віку
виплачується пенсія на умовах,
передбачених статтею 37 Закону України
«Про державну службу» або, за його
вибором, щомісячне довічне грошове
утримання.

Відповідно до частини 3 статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 % грошового утримання судді, з якого
було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 01 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Частиною 4 статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів»
передбачено, що у разі зміни розміру
грошового утримання діючих суддів
Конституційного Суду України,
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання.
Перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання здійснюється з
усієї суми заробітної плати діючих
суддів Конституційного Суду України з
дня виникнення права на відповідний
перерахунок.

Проте, у пункті 8 рішення
Конституційного Суду України від 03
червня 2013 року № 3-рп/2013 (справа №1 - 2/2013
року) вказано, що частина третя статті
138 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453 -
VI у редакції Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 08
липня 2011 року №3668 - VI, яка суперечить
Конституції України, не підлягає
застосуванню як така, що втратила
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Натомість підлягає
застосуванню частина третя статті 138
№2453 в редакції, що була чинною до
внесення змін Законом №3668-VI , а саме:
«Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання».

Зміст статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» у редакції,
яка діє після прийняття Конституційним
Судом України рішення №3 - рп/2013 від 03
червня 2013 року, чітко та
однозначно встановлює співвідношення
та залежність розміру місячного
довічного грошового утримання судді у
відставці від розміру грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. Існуюче
формулювання змісту зазначеної статті
є цілком достатнім для того, щоб
зробити висновок, що зміна розміру
грошового утримання працюючого на
відповідній посаді судді, є достатньою
підставою для зміни розміру
відповідного місячного довічного
грошового утримання судді у відставці.

Згідно з приписами ст. 152 Конституції
України закони та інші правові акти за
рішенням Конституційного Суду України
визнаються неконституційними повністю
чи в окремій частині, якщо вони не
відповідають Конституції України або
якщо була порушена встановлена
Конституцією України процедура їх
розгляду, ухвалення або набрання ними
чинності. Закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, позовні вимоги щодо
виплати довічного грошового утримання
без обмеження граничного розміру
належать до задоволення саме з 03 червня
2013 року.

Оскільки позивачу із 01 січня по 02
червня 2013 року включно здійснювалося
нарахування та виплата довічного
грошового утримання у визначеному
діючим на той час законодавством
максимальному розмірі, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що у
зазначеному періоді відповідачем не
порушено прав позивача щодо визначення
розміру довічного грошового утримання.

При цьому, як убачається із матеріалів
справи, рішення про призначення
позивачу довічного грошового
утримання приймалися Управлінням
Пенсійного фонду України у м. Ужгороді
Закарпатської області, яке також
відмовляло позивачу у перерахунку
довічного грошового утримання. Тобто,
Головне управління Пенсійного фонду
України у Закарпатській області не
може відповідати за вимогами ОСОБА_1.

Суд першої інстанції наведені
обставини залишив поза увагою, а тому
дійшов помилкового висновку щодо
задоволення позовних в повному обсязі
з 01 січня 2013 року.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто ухваленим
відповідно до норм матеріального права
з дотриманням процесуальних норм, та на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи.

Колегія суддів апеляційного суду, з
урахуванням встановлених судом
обставин справи та доказів, вважає, що
суд першої інстанції не дотримався
зазначених вимог.

Згідно ст. 202 Кодексу адміністративного
судочинства України підставами для
скасування постанови суду та ухвалення
нового рішення є, зокрема: порушення
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи.

Тобто, в даному випадку, внаслідок
порушення норм матеріального права,
судом безпідставно задоволено позовні
вимоги в повному обсязі.

Тому, апеляційні скарги слід
задовольнити частково: постанову суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нову постанову, якою частково
задовольнити позовні вимоги до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Ужгороді Закарпатської області, а в
задоволенні решти позовних вимог та
вимог до Головного управління
Пенсійного фонду України у
Закарпатській області слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України у м. Ужгороді
Закарпатської області та Головного
Управління Пенсійного фонду України в
Закарпатській області задовольнити
частково.

Постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 07 жовтня 2013 року по справі
№ 308/9560/13 - а скасувати та прийняти нову
постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України у м. Ужгороді
Закарпатської області задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України у м. Ужгороді
Закарпатської області щодо відмови у
проведенні перерахунку довічного
грошового утримання судді у відставці
ОСОБА_1 за період із 03 червня 2013 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у м. Ужгороді
Закарпатської області здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1
щомісячного довічного грошового
утримання у розмірі 90 % грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді без обмеження
граничного розміру за період із 03
червня 2013 року з урахуванням довідки
Апеляційного суду Закарпатської
області та виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України у м. Ужгороді Закарпатської
області та в задоволенні позовних
вимог до Головного Управління
Пенсійного фонду України у
Закарпатській області - відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
постанови особам, які беруть участь у
справі, і може бути оскаржена протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
Р. Б. Хобор

І. О. Яворський