Справа № 826/6963/14
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6963/14
Головуючий у 1-й інстанції: Іщук
Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді: Петрика
І.Й.Суддів:Ключковича В.Ю., Собківа
Я.М.,При секретарі судового
засідання:Валяєвій Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Вітаміни» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 11 липня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Публічного акціонерного товариства
«Вітаміни» до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів,
Головного управління Державного
казначейства України в м. Києві, про
сятгення надміру сплачених платежів, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
«Вітаміни» пред'явило позов до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів (відповідач 1), Головного
управління Державного казначейства
України у м. Києві (відповідач 2), в якому
просить: визнати протиправною
бездіяльність відповідача 1 щодо
непідготовлення висновку про
повернення надміру сплачених коштів з
бюджету та неподання його для
виконання органу Державної
казначейської служби; стягнути з
Державного бюджету України через
відповідача 2 на користь позивача
надміру сплачені кошти (мито) в сумі 1 704
848, 00 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 11
липня 2014 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення
яким позовні вимоги задовольнити. В
обґрунтування апеляційної скарги
апелянт вказує, що судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи, судове
рішення прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а постанова суду -
скасуванню з ухваленням нового рішення
у справі з таких підстав.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 198, 202, п. 4 ч. 1ст. 4 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, у
жовтні 2012 року Київською регіональною
митницею проведено невиїзну
документальну перевірку дотримання
ПАТ «Вітаміни» законодавства України з
питань державної митної справи. За
результатами перевірки складено акт №
н/66/12/100000000/00480968 від 22.10.2012 року у якому
зазначено, що товар, який завозився на
територію України ПАТ «Вітаміни» за
період з 01.11.2009 року по 30.09.2012 року, а
саме: лікарській засіб для людей
«Табекс ®), фасований для дрібної
торгівлі, у вигляді таблеток, вкритих
оболонкою по 1,5 мг (1 таблетка містить
цитизину 1,5 мг), виробника AT «Софарма»,
Болгарія, був задекларований за кодом
згідно із УКТЗЕД - 3004 40 10 00 (ставка
ввізного мита - %), тобто як лікарський
засіб, що на думку відповідача призвело
до порушення Закону України від 05.04.2001
року № 2371-III «Про митний тариф України»,
та як наслідок призвело до заниження
податкового зобов'язання, оскільки, на
думку відповідача вказаний товар
повинен має бути задекларованим як
харчові продукти за кодом згідно із
УКТЗЕД - 2106 90 92 00 ставка мита - 8%).

На підставі зазначеного акту
відповідачем 1 було прийняте податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від
12.11.2012 року № 254, відповідно до якого,
ПАТ «Вітаміни» було донараховане
податкове зобов'язання у сумі 3 351 924,65
грн., у тому числі 573 694,33 грн. штрафних
санкцій.

Не погоджуючись із таким висновком,
позивач оскаржив податкове
повідомлення-рішення відповідача 1 від
12.11.2012 року № 254.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
09.07.2013 р., залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду у справі №
826/269/13-а за позовом ПАТ «Вітаміни» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про скасування податкового
повідомлення-рішення від 12.11.2012 року №
254 та зобов'язання проводити митне
оформлення товару «Табекс» із
зазначенням коду товару 3004 40 10 00 за УКТ
ЗЕД, позовні вимоги задоволено
частково, скасовано податкове
повідомлення-рішення від 12.11.2012 року №
254. В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

За період з лютого 2013 року по січень 2014
р., здійснюючи митне оформлення та
декларування зазначеного товару -
лікарський засіб «Табекс» позивач
зазначав код 2106 90 92 00 та сплачував митні
платежі за ставкою 8 % від митної
вартості товару.

Позивачем було надміру сплачено митні
платежі за наступними митними
деклараціями: № 100260000/2013/136602, №
100260000/2013/136890, № 100260000/2013/139072, №
100260000/2013/139319, № 100260000/2013/139335, №
100260000/2013/140592, № 100260000/2013/140935, №
100260000/2013/141054, № 100260002/2013/142608, №
100260002/2013/142733, № 100260002/2014/167246, №
100260002/2014/167242 на загальну суму 1704848,00 грн.

11.03.2014 р. та 31.03.2014 р. позивач звернувся
до Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів з проханням підготувати
визначені вказаним порядком документи
для перерахування на поточний рахунок
ПАТ «Вітаміни» суму надмірно сплачених
платежів.

Листом від 25.03.2014 р. № 3770/1/26-70-52-04
Київська міжрегіональна митниця
Міндоходів надала відповідь, в якій
зазначила, що у зв'язку із касаційним
оскарженням постанови Окружного
адміністративного суду м. Києва від
09.07.2013 р. та ухвали Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17.12.2013 р. у справі № 826/269/13-а за
позовом ПАТ «Вітаміни» до Київської
регіональної митниці про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -
розгляд питання про виконання
зазначеної постанови суду є
передчасним.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд першої
інстанції дійшов висновку про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої
інстанції колегія суддів не
погоджується із огляду на наступне.

Що стосується позовних вимог про
визнання протиправною бездіяльність
відповідача 1 щодо непідготовлення
висновку про повернення надміру
сплачених коштів з бюджету та
неподання його для виконання органу
Державної казначейської служби,
колегія суддів зазначає наступне.

Згідно змісту ч.ч. 14-15 ст. 354 МКУ, за
наслідками документальної перевірки
«Рішення щодо правильності визначення
заявлених у митних деклараціях кодів
товарів згідно з УКТ ЗЕД, ... окремими
документами не оформляються, а
зазначаються в акті про результати
перевірки. Доводи стосовно незгоди з
рішеннями органу доходів і зборів щодо
правильності визначення заявлених у
митних деклараціях кодів товарів
згідно з УКТ ЗЕД, ...викладаються
підприємством під час апеляційного
оскарження податкових
повідомлень-рішень про визначення суми
грошового зобов'язання, винесених за
результатами документальної
перевірки, у порядку, передбаченому
статтею 56 Податкового кодексу
України».

Таким чином, Митним кодексом України
передбачено, що під час проведення
документальної перевірки раніше
здійснених митних операцій, митний
орган приймає рішення про
неправильність визначення коду УКТЗЕД,
про що зазначається в акті перевірки.
Передбачено й порядок оскарження таких
рішень - шляхом викладання відповідних
доводів при оскарження
рішення-повідомлення. Тобто для
випадку проведення документальних
перевірок законодавець передбачив
специфічну форму оформлення рішення
митного органу щодо коду товару, а саме
- шляхом викладення його в акті
перевірки.

Отже, здійснюючи митне оформлення
зазначеного товару, позивач вимушено
керувався скасованим згодом рішенням
Відповідача 1 та вказував той код, який
визначила митниця, та сплачував митні
збори за ставкою 8% від митної вартості
товару, тобто надміру визначеної
законом ставки.

З наявних у матеріалах справи
документів вбачається, що в період часу
з 01.11.2009 року по 30.09.2012 року позивач
здійснював декларування препарату
«Табекс» за кодом 3004 40 10 00. Позивачем та
Відповідачем 1 до подання спірних
декларацій, за якими відбулася
надмірна сплата мита, виник
адміністративно-правовий спір саме з
приводу визначення коду товару за
УКТЗЕД. Судове рішення з приводу цього
спору набрало законної сили 17.12.2013 року.
До цього моменту, враховуючи рішення
митного органу, викладене в акті
перевірки, у позивача не було правових
підстав зазначити інший код товару, аби
уникнути застосування до декларанта
адміністративного стягнення.

Підтвердженням цього, зокрема, є
протокол про порушення митних правил,
складений відносно декларанта
Позивача ОСОБА_5 за те, що нею у митній
декларації товар «лікарський засіб
«Табекс» було задекларовано у товарній
групі 3004.

Отже, навіть незважаючи на рішення
суду, що набрало законної сили щодо
безпідставності рішення митного
органу про віднесення лікарського
засобу до товарної групи 2106, Відповідач
1 відмовився здійснювати митне
оформлення товару за належним кодом.

Згідно приписів ст. З МКУ, «У разі якщо
норми законів України чи інших
нормативно- правових актів з питань
державної митної справи допускають
неоднозначне (множинне) трактування
прав та обов'язків підприємств і
громадян, які переміщують товари,
транспортні засоби комерційного
призначення через митний кордон
України або здійснюють операції з
товарами, що перебувають під митним
контролем, чи прав та обов'язків
посадових осіб органів доходів і
зборів, внаслідок чого є можливість
прийняття рішення як на користь таких
підприємств та громадян, так і на
користь органу доходів і зборів,
рішення повинно прийматися на користь
зазначених підприємств і громадян».

Враховуючи рішення (у розумінні ч. 14 ст.
354 МКУ) Відповідача 1, викладене в акті
перевірки від 22.10.2012 року, та керуючись
приписами ч. 7 ст.69 МКУ (Рішення органів
доходів і зборів щодо класифікації
товарів для митних цілей є
обов'язковими), позивач не самостійно
визначив код товару, а зазначив той код,
що було визначено відповідачем 1.

Крім того, ст. 72 КАС України
встановлено: «Обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини». Так,
зазначеним судовим рішенням
встановлено, що відповідач 1
протиправно наполягав на застосування
невірного коду товару за УКТЗЕД. При
цьому, встановлено, що спір між
сторонами виник щодо того самого
товару, та що дії відповідача 1 були
протиправними. Також встановлено, що
товар за своїми властивостями
відповідає товарній групі 3004, тобто є
лікарським засобом для мети митного
оформлення.

За таких обставин, зазначене судове
рішення є доказом як належного коду
товару за УКТЗЕД, так й того, що позивач
зазначав невірний код не «самостійно»,
а внаслідок відповідного рішення
Відповідача 1.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
Податковий кодекс України та Митний
кодекс України від 13.03.2012р. у якості
підстави для повернення помилково або
надмірно сплачених грошових
зобов'язань визначають лише
встановлення помилковості їх сплати і
не вимагають для цього встановлення
будь-яких інших обставин, зокрема
неправомірності дій контролюючого
органу при здійсненні митного
оформлення або відсутності волі
платника податку на їх сплату.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі
ВАСУ від 03 грудня 2013 р. по справі №
К/800/13150/13.

Отже, для задоволення позову суду
достатньо встановити факт
помилковості сплати грошових
зобов'язань. Незалежно від причин такої
помилковості або надмірності.

Проте, суд першої інстанції, маючи
докази того, що імпортований позивачем
товар підлягав обкладанню митом за
ставкою 0%, помилково дійшов висновку
про безпідставність вимог про визнання
дій протиправними щодо
непідготовлення висновку про
повернення надміру сплачених коштів з
бюджету та неподання його для
виконання органу Державної
казначейської служби.

З огляду не викладене, колегія суддів
приходить до висновку про задоволення
позовних вимог в цій частині.

Що стосується позовних вимог в частині
стягнення з Державного бюджету України
через відповідача 2 на користь позивача
надміру сплачених коштів (мита) в сумі 1
704 848, 00 грн., колегія суддів зазначає
наступне.

Наказом Державної митної служби
України від 20 липня 2007 року № 618 (чинним
на момент виникнення спірних
правовідносин) затверджено Порядок
повернення платникам податків коштів,
що обліковуються на відповідних
рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, який визначає процедуру
повернення платникам податків коштів,
що обліковуються на відповідних
рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, у тому числі у випадках,
зазначених у статті 264, частині
четвертій статті 284 Митного кодексу
України та в міжнародних договорах
України.

Розділом III вищезазначеного Порядку
встановлено порядок повернення
платникам податків митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органам.

Зокрема, для повернення з Державного
бюджету України митних та інших
платежів, помилково або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
станами, платником податків до
загального відділу митного органу,
яким здійснювалось оформлення митної
декларацій подається заява довільної
форми, яка підписується керівником і
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го
дня, наступного за днем зарахування
коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному
відділі, після розгляду керівником
(заступником керівника) митного органу
разом з пакетом документів передається
до Відділу для перевірки
обґрунтованості повернення заявлених
сум.

Відділ перевіряє факт перерахування
митних та інших платежів з
відповідного рахунку до Державного
бюджету України та наявність
переплати.

Для підготовки висновку про повернення
з Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи, форма якого наведена в додатку 1
до Порядку взаємодії митних органів з
органами Державного казначейства
України в процесі повернення з
Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи, затвердженого наказом
Державної митної служби України та
Державного казначейства України від 20
липня 2007 року №611/147, керівництвом
Відділу за потреби ініціюється
проведення перевірки в митному органі
щодо правильності митного оформлення
із залученням відповідних підрозділів
митного органу. Порядок і форма
складання документа, у якому
відображатимуться результати
перевірки, визначаються наказом
Державної митної служби України.

Відповідно до пункту 2 Порядку
взаємодії митних органів з органами
Державного казначейства України в
процесі повернення з Державного
бюджету України помилково та/або
надмірно зарахованих до бюджету митних
та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи, затвердженого наказом
Державної митної служби України та
Державного казначейства України від 20
липня 2007 року №611/147 (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) повернення помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів здійснюється
на підставі висновку митного органу, що
здійснював оформлення митної
декларації.

Зазначений висновок оформлюється
відповідно до заяви платника, яка
подається до митного органу, що
здійснював оформлення митної
декларації (далі - митний орган).

Пунктом 7 вищезазначеного Порядку
визначено, що на підставі отриманого
висновку про повернення відповідний
орган Державного казначейства України
готує платіжні документи на
перерахування коштів з рахунку з
обліку доходів державного бюджету на
рахунок, зазначений у Висновку про
повернення, та протягом п'яти робочих
днів від дати отримання Висновку про
повернення здійснює повернення коштів
з бюджету.

Таким чином, сума надміру сплачених
податків і зборів (обов'язкових
платежів) повертається декларанту у
порядку, передбаченому «Порядком
повернення платникам податків коштів,
що обліковуються на відповідних
рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами» та «Порядком взаємодії
митних органів з органами Державного
казначейства України в процесі
повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справлянням яких
покладається на митні органи», на
підставі його заяви та у місячний
термін з дня прийняття висновку
митного органу, що здійснював
оформлення митної декларації, про
повернення коштів.

З огляду на вищезазначене, колегія
суддів приходить до висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог в
цій частині.

У зв'язку з вищевикладеним, колегія
суддів дійшла висновку про те, що судом
першої інстанції при ухваленні
постанови було порушено норми
матеріального та процесуального права,
а висновок суду першої інстанції про
те, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню є помилковим.

Доводи апеляційної скарги
спростовують висновки суду першої
інстанції, тому вбачаються підстави
для скасування постанови суду першої
інстанції та ухвалення нової постанови
про часткове задоволення позовних
вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 94, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 254, 267 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Вітаміни» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 11 липня 2014 року
задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 11 липня 2014 року
скасувати та ухвалити нову постанову,
якою позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Вітаміни»
задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів щодо не підготовлення
висновку про повернення надміру
сплачених позивачем коштів із
Державного бюджету і неподання його
для виконання органу Державної
казначейської служби.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України в
порядку ст. 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Петрик І.Й.

Судді:
Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.

Головуючий суддя

Петрик І.Й.

Судді:

Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.