Справа № 802/1347/14-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/1347/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Заброцька Л.
Суддя-доповідач: Граб Л.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Граб Л.С.

суддів: Боровицького О. А. Сапальової
Т.В.

за участю:

секретаря судового засідання:
Мартинюк В.В.

позивачки: ОСОБА_2

представника позивачки: ОСОБА_3

представника відповідача: Бойка А. М.

представника третьої особи: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 20 червня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Головного управління
Держземагенства у Вінницькій області
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
Вінницького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Головного
управління Держземагентсва у
Вінницькій області, в якому просила
визнати протиправною відмову ГУ
Держземагенства України у Вінницькій
області, викладену в листі №31-2-0.3-3348/2-14
від 15.04.2014 року про надання їй дозволу
на розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки в оренду
орієнтовною площею 37,3 га на території
Копистиринської сільської ради
Шаргородського району Вінницької
області із земель запасу
сільськогосподарського призначення
для ведення фермерського господарства;
зобов'язати ГУ Держземагенства України
у Вінницькій області повторно
розглянути її клопотання від 06.03.2014
року та надати відповідний дозвіл на
виготовлення документації із
землеустрою з метою перердачі в оренду
земельної ділянки орієнтовною площею
37,3 га на території Копистиринської
сільської ради Шаргородського району
Вінницької області із земель запасу
сільськогосподарського призначення
для ведення фермерського господарства.

Ухвалою суду першої інстанції від 23
травня 2013 року до участі в справі в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача залучено ОСОБА_6.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 20 червня 2014
року в задоволенні адміністративного
позову відмовлено повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції 20 червня 2014 року та прийняти
нову, якою задовольнити позовні вимоги
повністю, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення судом при ухваленні
рішення норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи.

В судовому засіданні позивачка та її
представник підтримали доводи
апеляційної скарги та просили її
задовольнити.

Представник відповідача та третьої
особи в судовому засіданні заперечили
стосовно задоволення апеляційної
скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, законність і обґрунтованість
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги, а також
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, давши правову
оцінку обставинам у справі, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 20
червня 2014 року - без змін, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
14.01.2014 року ОСОБА_2 звернулась до
відповідача з клопотанням, в якому
просила надати дозвіл на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки в оренду орієнтовною
площею 37,3 га на території
Копистиринської сільської ради
Шаргородського району Вінницької
області з земель запасу
сільськогосподарського призначення
для ведення фермерського господарства,
однак листом №31-2-0.3-1133/2-14 від 11.02.2014
року Головне управління
Держземагенства у Вінницькій області
відмовило позивачці у задоволенні
вищевказаного клопотання, посилаючись
на відсутність інформації про
кількість членів фермерського
господарства, наявність у них права на
безоплатне одержання земельних
ділянок у власність, а також
відсутністю обґрунтування розмірів
земельної ділянки з урахуванням
перспектив діяльності фермерського
господарства. Разом з тим, позивачу
запропоновано подати на розгляд до
головного управління Держземагенства
у Вінницькій області клопотання, яке
відповідає чинним нормам
законодавства.

07.03.2014 року позивачка повторно
звернулась до ГУ Держземагенства у
Вінницькій області з клопотанням від
06.03.2014 року про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення спірної земельної ділянки,
однак листом Головного управління
Держземагенства у Вінницькій області
№31-2-0.3-3348/2-14 від 15.04.2014 року останній
відмовлено у наданні дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки розміром
37,3 га на території Копистиринської
сільської ради Шаргородського району
Вінницької області з земель запасу
сільськогосподарського призначення
для ведення фермерського господарства
з обґрунтуванням, що на час звернення
її з вищезазначеним клопотанням, в
головному управлінні Держземагенства
у Вінницькій області перебувало на
розгляді клопотання іншої особи про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення спірної
земельної ділянки в оренду для ведення
фермерського господарства.

ОСОБА_2, вважаючи вказану відмову
протиправною, звернулася до суду з
даним позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про необґрунтованість та
безпідставність позовних вимог, а тому
відмовив в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2, з чим погоджується і суд
апеляційної інстанції, з огляду на
наступне.

Пунктом "в " ч.1 ст. 31 ЗК України
встановлено, що землі фермерського
господарства можуть складатись із
земельної ділянки, що використовується
фермерським господарством на умовах
оренди.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 93 ЗК
України земельні ділянки можуть
передаватись в оренду громадянам та
юридичним особам України. Згідно ч. 7
зазначеної статті орендодавцями
земельних ділянок є їх власники або
уповноважені ними особи.

Згідно ч. 2 ст. 116 ЗК України набуття
права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 122
Земельного кодексу України
центральний орган виконавчої влади з
питань земельних ресурсів у галузі
земельних відносин та його
територіальні органи передають
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

Наказом Міністерства аграрної
політики та продовольства України від
25.01.2013 року №40, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 14.02.2013
року за №260/22792, внесено зміни до
Положення про Головне управління
Держземагентства в області, що Головне
управління відповідно до покладених на
нього завдань: передає відповідно до
закону земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності у власність або в
користування для всіх потреб в межах
області.

Частиною 3 ст. 124 ЗК України передбачено,
що передача в оренду земельних ділянок,
які перебувають у державній або
комунальній власності, громадянам,
юридичним особам, визначеним частинами
другою, третьою статті 134 цього Кодексу,
здійснюється в порядку, встановленому
ст. 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЗК України
особа, зацікавлена в одержанні у
користування земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності за проектом землеустрою щодо
її відведення, звертається з
клопотанням про надання дозволу на
його розробку до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, які відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, передають у власність
або користування такі земельні
ділянки.

Як слідує з матеріалів справи,
позивачка звернулась до ГУ
Держземагенства у Вінницькій області з
клопотанням про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення спірної земельної ділянки в
оренду 07.03.2014 року, яке зареєстроване в
ГУ Держземагенства у Вінницькій
області за №31-3338/0/1-14.

Однак, 07.03.2014 року ГУ Держземагенства у
Вінницькій області зареєструвало
клопотання ОСОБА_6 за №31-3319/0/1-14, в якому
останній просить надати дозвіл на
розробку технічної документації з
землеустрою щодо встановлення меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) загальною площею 175,399 га на
території Пасинківської,
Копистиринської та Носиківської
сільських рад Шаргородського району
Вінницької області із земель запасу
сільськогосподарського призначення з
метою подальшої передачі в оренду для
ведення фермерського господарства.

Колегія суддів вважає, що заслуговує на
увагу твердження представника
відповідача в тій частині, що
клопотання гр. ОСОБА_6 було
зареєстровано першим, а тому і
розглядалось в порядку черговості
першим, що підтверджується номерами
реєстрації клопотань гр. ОСОБА_6
(№31-3319/0/1-14 ) та гр. ОСОБА_2 (№31-3338/0/1-14 ),
які містяться на заявах.

З пояснень представника відповідача,
крім того, вбачається, що розглядаючи
клопотання та надаючи дозвіл на
розробку проекту землеустрою ОСОБА_6,
який першим звернувся до
Держземагенства з відповідною заявою,
головним управлінням було також
враховано те, що останній до цього часу
використовував дану земельну ділянку
на підставі тимчасової угоди,
укладеної з сільською радою, що
підтверджується довідкою за №333 від
10.04.2014 року, виданої виконавчим
комітетом Копистиринської сільської
ради Шаргородського району Вінницької
області, згідно якої ОСОБА_6 дійсно
орендував на території
Копистиринської сільської ради землі
резервного фонду у 2012 року загальною
площею 30 га ріллі, у 2013 році 35 га ріллі.

З огляду на те, що Головним управлінням
під час розгляду клопотань в порядку
черговості їх надходження надано
дозвіл на розробку документації з
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 37,3 га на території
Копистиринської сільської ради
Шаргородського району ОСОБА_6, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанціїї, що відповідач,
відмовляючи ОСОБА_2 у наданні дозволу
на розробку документації з землеустрою
щодо відведення цієї ж земельної
ділянки, діяв в межах повноважень та у
спосіб, передбачений чинним
законодавством, оскільки, в даному
випадку, задоволення клопотання ОСОБА_2
на розробку документації не
представлялося можливим в зв'язку з
погодженням на той час надання
відповідного дозволу ОСОБА_6

У розрізі наведених правових положень
та враховуючи фактичні обставини
справи, колегія суддів вважає
обґрунтованим висновок суду першої
інстанції, що заявлені позовні вимоги є
необґрунтованими та не відповідають
дійсним обставинам, встановленим у
справі, а тому не підлягають
задоволенню.

В ст. 19 Конституції України закріплено,
що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що позивачем не надано
суду достатньо належних доказів, які б
свідчили про правомірність заявлених
позовних вимог, а доводи апеляційної
скарги не викликають сумнівів щодо
правильності висновків суду першої
інстанції та застосування норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну
скаргу належить залишити без
задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - залишити
без задоволення, а постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 20 червня 2014
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
23 вересня 2014 року .

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Боровицький О. А.

Сапальова Т.В.