Справа № 872/16267/13
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Іванова С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила застосувати арешт коштів на відкритих рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю “Кросно”. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у зв’язку із ненаданням пояснень Товариством з обмеженою відповідальністю «КРОСНО» на письмовий запит позивачем видано накази про здійснення документальної позапланової виїзної перевірки. 27 серпня 2013 року та 10 вересня 2013 року були виписані направлення на проведення перевірки відповідача. 10 вересня 2013 року при виході на перевірку посадові особи Товариства з обмеженою відповідвльністю “Кросно” відмовились від дотримання копії наказу про проведення перевірки та направлень, а також відмовили у допуску до проведення перевірки, про що відповідачем складено акт від 10 вересня 2013 року. На підставі норм Податкового кодексу України 11 вересня 2013 року начальником Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі було прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків товариства з обмеженою відповідальністю “Кросно”. Згідно ст. 94 Податкового кодексу України арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу державної податкової служби до суду.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2013 року адміністративний позов Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області – задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою від повільністю «КРОСНО» звернулось з апеляційною скаргою ,в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову. Апелянт посилається на відсутність з боку позивача підтвердження обґрунтованості адміністративного решту майна платника податків.

Сторони, належним чином повідомлені про день, місце і час розгляду апеляційної скарги, доказом чого є повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень, у судове засідання не прибули, відповідач у поданому до суду клопотанні, просив проводити апеляційний розгляд без участі його уповноваженого представника.

Відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

У відповідності до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та пред’явлених позовних вимог, дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, що Товариство з обмеженою відпоідальністю “Кросно” перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Бабушкінському районі. Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі встановлено, що за результатами електронної обробки (звірки) даних, заявлених у податковій звітності з податку на додану вартість, аналізу обсягів здійснених зовнішньоекономічних операцій та під час поточного моніторингу економічної складової податкових зобов’язань Товариства з обмеженою відповідльністю “Кросно” виявлено ризики ймовірної мінімізації сплати податків, зокрема, по операціям з експорту продукції невласного виробництва. На підставі пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 податкового кодексу України Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі винесено наказ від 27 серпня 2013 року № 255 “Про здійснення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю “Кросно” з 27 серпня 2013 року та наказ від 09 вересня 2013 року № 392 “Про продовження терміну проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю “Кросно” з 10 вересня 2013 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходів з їх доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно абз. 6 п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки, не дозволяється.

Листом від 09 вересня 2013 року № 012/09-13, отриманого Товариством з обмеженою відповідальністю «Кросно» 10 вересня 2013 року,відповідачем відмовлено у допуску перевіряючи до перевірки, у зв’язку з оскарженням наказу про проведення перевірки від 27 серпня 2013 року № 255.

Відповідно п. 81.2 ст. 81 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

У відповідності до положень пп. 16.1.13 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов'язані з утриманням об'єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів.

Положеннями п. 94.1 ст. 94 Податкового кодексу України передбачено,що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Відповідно до пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Згідно пп. 94.6.1 п. 94.6 ст. 94 Податкового кодексу України керівник контролюючого органу (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна.

Арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті.

Пунктом 94.4 ст.94 Податкового кодексу України передбачено, що арешт може бути накладено органом державної податкової служби на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Згідно абзацу 2 підпункту 94.6.2 п.96.2 статті 94 Податкового кодексу України, арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу державної податкової служби до суду.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо того, що підставою для арешту майна (в тому числі коштів) платника податків є відмова платника податків від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби. Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення не допущено порушень норм матеріального і процесуального права, а викладені в ньому висновки відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду першої інстанції – без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою від повільністю «КРОСНО»– залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко