Справа № 2а/2370/3013/12
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/3043/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Швець В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Кам'янському районі Черкаської області
до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання України в м.
Сміла Черкаської області про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії за касаційною
скаргою Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання України в м. Сміла
Черкаської області на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 грудня 2012
року, -

в с т а н о в и в:

Управління Пенсійного фонду України в
Кам'янському районі Черкаської області
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання України в м. Сміла
Черкаської області про визнання
неправомірними дій щодо відмови від
прийняття до відшкодування витрат,
понесених позивачем по виплаті та
доставці державної адресної допомоги
та невідшкодованих суми пенсії по
інвалідності, яка призначена внаслідок
нещасного випадку на виробництві.
Одночасно позивач просив стягнути на
його користь 65 926 грн. 70 коп.
невідшкодованих сум щомісячної
державної адресної допомоги та пенсії
по інвалідності.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 30 серпня 2012
року в задоволенні позовних вимог
відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 грудня 2012
року скасовано постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 30
серпня 2012 року та прийнято нову, якою
адміністративний позов задоволено
частково. Стягнуто з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання України в м. Сміла
Черкаської області на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Кам'янському районі Черкаської області
609,36 грн. витрат по виплаті пенсії по
інвалідності за період з 11 квітня 2012
року по 31 червня 2012 року.

Не погоджуючись з постановою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 грудня 2012
року, Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання України в м.
Сміла Черкаської області звернулось з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 06 грудня 2012 року та залишити в силі
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 30 серпня 2012
року, посилаючись на порушення норм
матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконного рішення.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, суд, в межах ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), дійшов до висновку
про залишення касаційної скарги без
задоволення з таких підстав.

Судом апеляційної інстанції
встановлені наступні обставини.

В період з 01.04.2012 р. по 31.06.2012 р.,
Управлінням виплачувались визначеному
колу осіб державна адресна допомога, а
також пенсія по інвалідності
громадянину ОСОБА_4 що призначена у
зв'язку з трудовим каліцтвом отриманим
ним 26.02.1984 р. на шахті № 186, п. Нелькан,
ЯАССР. Виплачені суми включались до
актів щомісячної звірки особових справ
пенсіонерів, які мають право на
отримання пенсії у зв'язку з нещасним
випадком на виробництві або
професійним захворюванням. Проте
відповідач такі витрати не прийняв до
заліку.

Загальна сума не прийнятих до заліку
відповідачем державної адресної
допомоги та підвищення до пенсії, які
виплачені Управлінням складає 65 926 грн.
70 коп., в тому числі: державної адресної
допомоги - 65 317 грн. 34 коп., пенсії по
інвалідності громадянину, який отримав
трудове каліцтво на території
країн-учасниць СНД - 609 грн. 36 коп.

Предметом спору у даній справі є
відшкодування витрат з виплати і
доставки пенсії та витрати на виплату і
доставку державної адресної допомоги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що сума витрат пов'язаних з
витратами на доставку адресної
допомоги не підлягає відшкодуванню.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, Київський апеляційний
адміністративний суд погодився з
необґрунтованістю вимог позивача щодо
відшкодування суми витрат пов'язаних з
витратами на доставку адресної
допомоги, проте зазначив про
обґрунтованість вимог в частині
відшкодування витрат на виплату і
доставку пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві ОСОБА_4 на шахті № 186, п.
Нелькан, ЯАССР у 1984 р. в сумі 609,36 грн.

З таким висновком суду апеляційної
інстанції погоджується і колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, з огляду на наступне.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ (стаття 4 Основ
у редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин).

Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг і матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Ураховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ є Фонд, що також
передбачено ст. 21 Закону України від 23
вересня 1999 року № 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», яка визначає перелік
соціальних послуг та виплат, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом.

Згідно з частиною четвертою статті 26
Основ якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Аналогічне правило закріплене
частиною другою статті 24 вказаного
Закону № 1105-XIV, відповідно до пункту 5
якої якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Згідно з абзацом другим пункту 4
Порядку відшкодування витрат,
розробленого та затвердженого ПФУ і
Фондом відповідно до Закону України
від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та законів України
«Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та «Про пенсійне
забезпечення», відшкодуванню Фондом
підлягають, зокрема, виплачені суми
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Отже, відшкодування витрат на виплату і
доставку пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві покладено на Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Кіровському районі м.
Донецька.

Разом з тим суд касаційної інстанції
вважає, що витрати ПФУ на виплату і
доставку державної адресної допомоги
та підвищення до пенсії, що передбачені
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 березня 2008 року № 265 «Про деякі
питання пенсійного забезпечення», не
підлягають відшкодуванню Фондом,
оскільки такі витрати не входять до
складу розміру пенсії по інвалідності
та визначеного ст. 21 Закону України від
23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» переліку соціальних
послуг і виплат, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав -
учасниць Співдружності Незалежних
Держав у сфері пенсійного забезпечення
від 13 березня 1992 року пенсійне
забезпечення громадян держав -
учасниць даної Угоди та членів їх сімей
здійснюється за законодавством
держави, на території якої вони
проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином, витрати, понесені органами
ПФУ у зв'язку із виплатою та доставкою
пенсій по інвалідності від трудового
каліцтва (у тому числі й пенсій особам,
які стали інвалідами від нещасного
випадку на виробництві на території
колишніх республік СРСР), підлягають
відшкодуванню за рахунок Фонду як
належного страховика від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання.

Аналогічна правова позиція викладена у
постановах Верховного Суду України від
20 березня 2007 року № 21-1087во06, від 12
червня 2012 року № 21-165а12 та 21 травня 2013
року № 21-129а13.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, вважає, що постанова
Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 грудня 2012
року ґрунтується на вірно встановлених
фактичних обставинах справи, яким дана
належна юридична оцінка, правильно
застосовані норми матеріального права,
що регулюють спірні правовідносини, та
не допущено порушень процесуального
закону, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи, доводи викладені в касаційній
скарзі не спростовують висновків суду
апеляційної інстанції, тому підстави
для скасування або зміни рішення
відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 грудня 2012
року - без змін, оскільки судом
апеляційної інстанцій не допущено
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 КАС
України суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання України в м. Сміла
Черкаської області залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 06 грудня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді:
О.Ф. Ситников

В.В. Малинін

В.В. Швець