Справа № 826/10599/14
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2014-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 серпня 2014 року № 826/10599/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі:

головуючого судді - Добрівської Н.А.,
суддів: Дегтярьової О.В., Катющенка В.П.,

розглянувши в порядку письмового
проваджені адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1до Пенсійного фонду
Українипро визнання протиправним та
скасування рішення від 04.07.2014 року
№6370/Б-11 в частині, зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

17 липня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Пенсійного фонду
України, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати
рішення Пенсійного фонду України від
04.07.2014 року №6370/Б-11 в частині
неналежного розгляду скарги
постраждалого від Чорнобильської
катастрофи ОСОБА_1 на рішення головного
управління Пенсійного фонду України в
Миколаївській області від 20.05.2014 року
№486-Б-07;

- зобов'язати відповідача належним
чином переглянути скаргу ОСОБА_1 від
02.06.2014 року, на рішення головного
управління Пенсійного фонду України в
Миколаївській області від 20.05.2014 року
№486-Б-07, та виконати певні
організаційно-розпорядчі дії, якими:
письмово зобов'язати територіальні
управління Пенсійного фонду України в
Миколаївській області та Корабельному
районі міста Миколаєва здійснити
розрахунок заробітку ОСОБА_1, який
обчислити із застосуванням середньої
заробітної плати (доходу) в Україні, з
якої сплачено страхові внески, за три
календарні роки, що передують 2014 року;
письмово зобов'язати територіальні
управління Пенсійного фонду України в
Миколаївській області та Корабельному
районі міста Миколаєва поновити
передбачені законодавством права
позивача на визначені діючими
приписами статей 49, 56, 57 Закону України
від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ та
приписами статей 40, 42 Закону України
№1058-ІV щодо використання обчисленого
із застосуванням середньої заробітної
плати (доходу) в Україні, з якої
сплачено страхові внески, за три
календарні роки, що передують 2014 року,
заробітку, для підвищення та
перерахунку державної пенсії;

- зобов'язати відповідача надати суду
та позивачу письмовий звіт щодо
виконання постанови Окружного
адміністративного суду містка Києва.

В обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_1 посилається на те, що 05.05.2014р. він
звернувся до ГУ ПФУ в Миколаївській
області і скаргою на порушення
підпорядкованим управлінням ПФУ в
Корабельному районі м. Миколаєва вимог
законодавства при перерахунку пенсії
за. Рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській
області від 20.05.2014р. позивачу
відмовлено у поновленні порушеного
права, у зв'язку з чим останній 02.06.2014р.
звернувся до відповідача із письмовою
скаргою на певні дії територіального
органу Пенсійного фонду України. Не
погоджуючись з рішенням Пенсійного
фонду України від 04.07.2014р. за №6370/Б-11,
наданим у відповідь на скаргу ОСОБА_1
від 02.06.2014р., позивач оскаржує вказане
рішення, яким, за його твердженням,
відмовлено у поновлені порушеного
права постраждалого від
Чорнобильської катастрофи на
встановлені в 2014 році законодавством
норми та порядок перерахунку пенсії.

Позивач у призначене на 07 серпня 2014
року судове засідання не з'явився,
повідомлений про дату, час та місце
проведення судового засідання
відповідно до вимог ст. 35 Кодексу
адміністративного судочинства
України, попередньо направивши на
адресу суду клопотання від 30.07.2014р. про
розгляд справи без його участі.

Належним чином повідомлений про дату,
час і місце судового засідання
відповідач явку уповноваженого
представника не забезпечив, направив
письмові заперечення проти заявлених
до нього вимог.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
позивача, від якого надійшло
клопотання про розгляд справи у його
відсутність, та представника
відповідача, яким подано до суду
письмово викладену позицію по суті
спору, а також беручи до уваги
відсутність потреби заслухати свідка
чи експерта, суд на підставі ч.6 ст.71,
ч.ч.4, 6 ст.128 КАС України перейшов до
розгляду справи у порядку письмового
провадження на підставі наявних у
справі доказів.

Розглянувши надані позивачем
документи і матеріали, ознайомившись з
позицією відповідача, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду і
вирішення справи по суті, суд встановив
наступне.

02 червня 2014 року ОСОБА_1, направив на
адресу Пенсійного фонду України скаргу
з вимогами:

« 1) визнати протиправними дії та
бездіяльність ГУ ПФУ в Миколаївській
області «в частині відмови у поновлені
порушеного права постраждалого від
Чорнобильської катастрофи
застрахованого громадянина ОСОБА_1, на
отримання пенсійних виплат на умовах і
в порядку, передбачених діючим у 2014
році законодавством у підвищеному
розмірі, відповідно до обов'язкового
для усіх суб'єктів владних повноважень
рішення Верховного Суду України від 10
червня 2008 року;

2) Письмово зобов'язати Головне
управління Пенсійного фонду України в
Миколаївській області та Управління
Пенсійного фонду України в
Корабельному районі м. Миколаєва:

- виконати приписи діючого у 2014 році
законодавства в частині законного
обчислення заробітку ОСОБА_1 за період
з 07.2000 по 31.03.2014р., з застосуванням
середньої заробітної плати по Україні
за 2011, 2012, 2013 роки (2700,98 грн.), у порядку,
зазначеному у діючій на 01.04.2014р.
редакції ст.40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування №1058-IV»;

- виконати приписи діючого у 2014 році
законодавства в частині законного
перерахунку з 01.04.2014р. пенсії ОСОБА_1
відповідно до його заяви та заробітку,
обчисленого з застосуванням середньої
заробітної плати по Україні за 2011, 2012,
2013 роки (2700,98 грн.);

- виконати обов'язкове для усіх
суб'єктів владних повноважень рішення
Верховного Суду України від 10 червня 2008
року, відповідно до якого, на підставі
приписів статті 56 Закону України «Про
статус та соціальних захист громадян,
які постраждали від Чорнобильської
катастрофи», підвищити, призначити до
виплати та виплачувати обчислений з
01.04.2014 року повний розмір пенсії,
підвищений на 25% середньомісячного
заробітку для обчислення пенсії, який
становить 8139,92 грн.;

- доплатити не виплачені щомісячні суми
обчисленої та підвищеної пенсії за
минулий з 01.04.2014 року період».

У відповідь на вказану заяву ОСОБА_1
Пенсійний фонд України направив лист
від 07.07.2014р. №6370/Б-11, в якому повідомив
позивача про відсутність підстав для
задоволення скарги, оскільки у
відповідності до абзацу 2 статті 40
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» перерахунок пенсії за
бажанням пенсіонера проводиться із
заробітної плати за періоди страхового
стажу, зазначені в частині 1 ст.40 цього ж
Закону, із застосуванням показника
середньої заробітної плати (доходу) за
умови, якщо цей показник враховувався
під час призначення (попереднього
перерахунку) пенсії. Щодо посилань
ОСОБА_1 на постанову Верховного Суду
України від 10.06.2008 року, відповідач
зазначив про їх безпідставність,
оскільки дане рішення стосується
редакції статті 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», яка втратила чинність. У
зв'язку з викладеним, Пенсійний фонд
України дійшов висновку про
правомірність рішення ГУ ПФУ в
Миколаївській області від 20.05.2014р.

З огляду на положення, закріплені в
пункті 4 частини 1 статті 18 КАС України,
яка визначає підсудність спорів, що
виникають з приводу обчислення,
призначення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання пенсійних виплат
місцевим адміністративним судам як
адміністративним, беручи до уваги
відсутність у Окружного
адміністративного суду міста Києва
повноважень на перевірку правильності
обчислення чи перерахунку пенсії
позивача, а також зважаючи на викладені
в позовній заяві доводи, суд розглядає
вимоги позивача щодо визнання
протиправним та скасування рішення
Пенсійного фонду України від 04.07.2014
року №6370/Б-11 в частині неналежного
розгляду скарги постраждалого від
Чорнобильської катастрофи ОСОБА_1 на
рішення головного управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївській області від 20.05.2014 року
№486-Б-07 з урахуванням приписів,
закріплених в Законі України «Про
звернення громадян».

Отже, при вирішенні питання щодо
наявності підстав для задоволення
вимог позивача суд виходить з
наступного.

В силу ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 40 Конституції України
встановлено, що усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових осіб цих
органів, що зобов'язані розглянути
звернення і дати обґрунтовану
відповідь у встановлений законом
строк.

З наведеними нормами кореспондується
норма ст. 70 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у відповідності до якої
громадяни, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, мають право
захищати у відповідних державних,
судових органах свої законні інтереси
та інтереси своїх дітей.

Одночасно ст.23 і ч.1 ст.105 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» передбачено, що
спори, що виникають із правовідносин за
цим Законом, вирішуються органами
Пенсійного фонду та в судовому порядку.
Зокрема, застраховані особи та члени
їхніх сімей мають право на оскарження
дій (бездіяльності) страхувальників,
виконавчих органів Пенсійного фонду та
їх посадових осіб відповідно до
законодавства про звернення громадян,
а також у судовому порядку.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про
звернення громадян» від 02.10.1996р.
№393/96-ВР (далі по тексту - Закон №393/96-ВР
в редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) громадяни
України мають право звернутися до
органів державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, засобів
масової інформації, посадових осіб
відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами
та пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

В розумінні норми ч.3 ст.3 цього Закону
«скарга» - це звернення з вимогою про
поновлення прав і захист законних
інтересів громадян, порушених діями
(бездіяльністю), рішеннями державних
органів, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, об'єднань громадян,
посадових осіб.

До рішень, дій (бездіяльності), які
можуть бути оскаржені, належать такі у
сфері управлінської діяльності,
внаслідок яких: порушено права і
законні інтереси чи свободи
громадянина (групи громадян); створено
перешкоди для здійснення громадянином
його прав і законних інтересів чи
свобод; незаконно покладено на
громадянина які-небудь обов'язки або
його незаконно притягнуто до
відповідальності (ст.4 Закону №393/96-ВР).

Згідно ч.1 ст.16 названого Закону скарга
на дії чи рішення органу державної
влади, органу місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації, об'єднання
громадян, засобів масової інформації,
посадової особи подається у порядку
підлеглості вищому органу або
посадовій особі, що не позбавляє
громадянина права звернутися до суду
відповідно до чинного законодавства, а
в разі відсутності такого органу або
незгоди громадянина з прийнятим за
скаргою рішенням - безпосередньо до
суду.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону №393/96-ВР
органи державної влади і місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності, об'єднання громадян,
засоби масової інформації, їх
керівники та інші посадові особи в
межах своїх повноважень, зокрема,
зобов'язані: об'єктивно, всебічно і
вчасно перевіряти заяви чи скарги; на
прохання громадянина запрошувати його
на засідання відповідного органу, що
розглядає його заяву чи скаргу;
скасовувати або змінювати оскаржувані
рішення у випадках, передбачених
законодавством України, якщо вони не
відповідають закону або іншим
нормативним актам, невідкладно вживати
заходів до припинення неправомірних
дій, виявляти, усувати причини та умови,
які сприяли порушенням; забезпечувати
поновлення порушених прав, реальне
виконання прийнятих у зв'язку з заявою
чи скаргою рішень; письмово
повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення; вживати
заходів щодо відшкодування у
встановленому законом порядку
матеріальних збитків, якщо їх було
завдано громадянину в результаті
ущемлення його прав чи законних
інтересів, вирішувати питання про
відповідальність осіб, з вини яких було
допущено порушення, а також на прохання
громадянина не пізніш як у місячний
термін довести прийняте рішення до
відома органу місцевого
самоврядування, трудового колективу чи
об'єднання громадян за місцем
проживання громадянина; у разі
визнання заяви чи скарги
необґрунтованою роз'яснити порядок
оскарження прийнятого за нею рішення.

В силу норми ч.3 ст.17 цього Закону
рішення вищого державного органу, який
розглядав скаргу, в разі незгоди з ним
громадянина може бути оскаржено до
суду в термін, передбачений
законодавством України.

Крім цього, на момент звернення
позивача із вказаною вище скаргою від
05.05.2014р. до центрального органу
Пенсійного фонду України процедура
подання та розгляду скарг на рішення
про призначення, перерахунок, відмову
в призначенні, перерахунку,
переведенні з одного виду пенсії на
інший, виплаті пенсій (далі - рішення),
прийняті головними управліннями
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, управліннями
Пенсійного фонду України у районах,
містах, районах у містах, а також у
містах та районах була визначена
Порядком розгляду скарг на рішення
органів Пенсійного фонду України щодо
пенсійного забезпечення,
затвердженого Постановою Правління
Пенсійного фонду України від 12.10.2007р.
№18-6 (далі - Порядок №18-6).

Зокрема, згідно із п. 2 Порядку №18-6 у
разі, якщо громадянин вважає, що орган,
що призначає пенсію, прийняв рішення,
що суперечить законодавству про
пенсійне забезпечення або виходить за
межі його компетенції, встановленої
законом, громадянин має право
оскаржити таке рішення у органі
Пенсійного фонду України вищого рівня.

Скарга на рішення управлінь Пенсійного
фонду України у районах, містах,
районах у містах, а також у містах та
районах подається відповідно до
головних управлінь Пенсійного фонду в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі (далі -
регіональні органи Пенсійного фонду
України), на рішення регіональних
органів Пенсійного фонду України - до
Пенсійного фонду України та
супроводжується документами, що
свідчать про прийняття неправильних
рішень. Скарга може бути подана до
органу Пенсійного фонду України вищого
рівня протягом одного року з моменту
прийняття рішення, але не пізніше
одного місяця з часу ознайомлення
заявника з прийнятим рішенням (абз.1 - 2
п. 4 цього Порядку).

Вимоги до оформлення скарги наведені у
п.5 зазначеного Порядку.

Відповідно до п. 9 Порядку №18-6 орган
Пенсійного фонду України зобов'язаний
прийняти вмотивоване рішення та
надіслати його у термін не більше
одного місяця від дня надходження
скарги на адресу заявника поштою або
надати йому під розписку. Якщо в
місячний термін вирішити порушені у
скарзі питання неможливо, орган
Пенсійного фонду України може прийняти
рішення про продовження строків
розгляду скарги заявника, про що
письмово повідомити заявника до
закінчення тридцятиденного строку. При
цьому загальний термін розгляду скарги
не може перевищувати сорока п'яти днів.

Згідно п.10 цього ж Порядку орган
Пенсійного фонду України при розгляді
скарги заявника перевіряє законність і
обґрунтованість рішення, що
оскаржується, і приймає одне з таких
рішень: 1) залишає скаргу без
задоволення; 2) повністю або в певній
частині задовольняє скаргу. У разі
повного або часткового задоволення
скарги органу, що призначає пенсії,
даються розпорядження про вчинення
відповідних дій.

За результатами детального
дослідження змісту поданої скарги
ОСОБА_1 від 05.05.2014р., викладених у скарзі
вимог і доводів, наведених на їх
обґрунтування, а також оцінюючи дії
відповідача по розгляду скарги ОСОБА_1
і саме рішення, винесене за
результатами розгляду скарги, судом
встановлено, що відповідач по суті
розгляду скарги позивача надав
вичерпну та належну відповідь по
кожному із поставлених питань з
наведенням норм законодавства в
обґрунтування своїх висновків.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на зазначене, а також беручи до
уваги відсутність в діях відповідача
порушень вимог Закону України «Про
звернення громадян» і Порядку розгляду
скарг на рішення органів Пенсійного
фонду України щодо пенсійного
забезпечення, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
вимог позивача.

Керуючись ст.ст.69-71, 94, ч.6 ст.128, 158-163, 167,
183-3, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Пенсійного фонду
України про визнання протиправним та
скасування рішення від 04.07.2014 року
№6370/Б-11 в частині, зобов'язання вчинити
певні дії відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили у
порядку, встановленому в ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду в
порядку та строки, визначені ст.ст.185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Н.А. Добрівська

Судді:
О.В. Дегтярьова

В.П. Катющенко