Справа № 2а/463/42/13
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/63863/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Лиски Т.О.,
Олендера І.Я.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи ОСОБА_4 до
Головного управління Пенсійного фонду
України у Львівській області про
визнання рішення протиправним і
зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2012 року позивач звернувся
до суду із вказаним позовом, в якому
просив визнати нечинним рішення
відповідача №1374/П-20 від 29.10.2012 року про
відмову у здійсненні перерахунку
пенсії і зобов'язати здійснити
перерахунок пенсії, виходячи з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням та
суми додаткових видів грошового
забезпечення і премії за липень 2011
року, з нарахуванням компенсації
втрати частини доходів у зв'язку із
порушенням строків виплати пенсії.

Постановою Личаківського районного
суду м. Львова від 10 червня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 21 листопада 2013 року, позов
задоволено частково.

Визнано протиправним рішення
відповідача і зобов'язано здійснити
перерахунок пенсії позивача з 27.08.2011
року відповідно до положень ч.3 ст. 43
Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб", виходячи з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням.

В касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення цих судів та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами встановлено, що позивач з 1.08.1986
року проходив службу у військових
частинах і установах Міністерства
оборони СРСР та Міністерства оборони
України, а з 12.08.1996 року на
прокурорсько-слідчих посадах в органах
військової прокуратури України.

Наказом військового прокурора
Західного регіону України № 644к від
23.08.2011 року у зв'язку із звільненням з
військової служби в запас з 26.08.2011 року
позивача виключено із списків
особового складу вказаної військової
прокуратури. Відповідно до довідки від
28.09.2011 року пільговий стаж військової
служби позивача складає 26 років 4
місяці 30 днів.

Розмір грошового забезпечення
позивача за останньою посадою, яку він
займав на день звільнення в запас з
26.08.2011 року, складав 10104,08 грн., з яких
інші щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (підвищення
посадового окладу, надбавки, доплати,
винагороди, які мають постійних
характер, премія) складали 6765,08 грн.

З 27.08.2011 року позивачу призначено
пенсію за вислугою років з врахуванням
положень ч.3 ст.43 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" (далі - Закон №2262ХІІ), в редакції
Закону України "Про державний бюджет на
2008 рік" від 28.12.2007 року та прийнятої з
метою забезпечення виконання вказаної
норми постанови Кабінету Міністрів
України №393 від 17.07.1992 року.

Задовольняючи частково позов, суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що пенсійне
забезпечення військовослужбовців має
здійснюватися відповідно до частини
третьої статті 43 Закону № 2262-ХІІ у
редакції Закону України "Про внесення
змін до деяких законів України з питань
пенсійного забезпечення та
соціального захисту
військовослужбовців" (далі - Закон
№3591-IV), виходячи з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням та
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) і премії в розмірах,
установлених законодавством.

Частиною 3 статті 43 Закону №2262-ХІІ
встановлено, що пенсії особам
офіцерського складу, прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам, які мають
право на пенсію за цим Законом, та
членам їх сімей обчислюються з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням,
враховуючи відповідні оклади за
посадою, військовим (спеціальним)
званням, процентну надбавку за вислугу
років, щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення) та премії в
розмірах, установлених законодавством.

Пунктом 29 розділу ІІ Закону України
від 28 грудня 2007 року №107-VI "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" внесені
зміни до частини 3 статті 43 Закону
№2262-ХІІ, а саме, виключено слова "за
останньою штатною посадою перед
звільненням" і доповнено словами "та у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України".

На момент виходу позивача на пенсію
вказана редакція статті 43 Закону
№2262-ХІІ рішенням Конституційного Суду
України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008
визнана такою, що не відповідає
Конституції України (є
неконституційною).

Враховуючи вказане, суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли
правильного висновку щодо часткового
задоволення позовних вимог, оскільки
після прийняття Конституційним Судом
України рішення № 10-рп/2008 від 22 травня
2008 року, яким визнано такими, що не
відповідають Конституції України
положення пункту 29 розділу II Закону
України від 28 грудня 2007 року "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (тобто, на
26.08.2011 року - дату звільнення позивача
зі служби), діяла редакція частини
третьої статті 43 Закону №2262-ХІІ у
редакції Закону №3591-IV, відповідно до
якої пенсійне забезпечення
військовослужбовців має
здійснюватися, виходячи з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням.

За таких обставин обчислення позивачу
пенсії з грошового забезпечення з
урахуванням щомісячних додаткових
видів грошового забезпечення та премій
за 24 останні календарні місяці перед
звільненням не відповідало вимогам
чинного на час призначення пенсії
законодавства України.

Доводи касаційної скарги зроблених
цими судами висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування чи
зміни оскаржених судових рішень не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області залишити без задоволення, а
постанову Личаківського районного
суду м. Львова від 10 червня 2013 року та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска

І.Я. Олендер