Справа № 2012/10765/12 (2а/639/39/13)
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/36087/13

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м. Харкова
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову
Жовтневого районного суду м. Харкова
від 11 березня 2013 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12 червня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

В грудні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала
тим, що з 5 вересня 2002 року їй призначено
пенсію на підставі статті 50-1 Закону
України «Про прокуратуру» від 5
листопада 1991 року № 1789-ХІІ в
розмірі 87 відсотків місячної
заробітної плати за посадою старшого
прокурора відділу нагляду за
додержанням і застосуванням законів
прокуратури Харківської області. 28
серпня 2012 року позивач звернулася до
управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Харкова із заявою
про перерахунок пенсії у зв'язку із
зміною посадових окладів на підставі
постанови Кабінету Міністрів України
«Про упорядкування структури та умов
оплати праці працівників прокуратури»
від 31 травня 2012 року № 505. Проте
відповідач безпідставно здійснив
перерахунок пенсії ОСОБА_1 у
розмірі 68 відсотків від суми
заробітної плати станом на 14 червня
2012 року, посилаючись на Закон України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI, яким
внесено зміни до статті 50-1 Закону
України «Про прокуратуру», оскільки це
суперечить статті 22 Конституції
України та порушує її права. Просила
визнати неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Харкова щодо обмеження
перерахунку пенсії позивача у розмірі
68 відсотків місячного заробітку;
зобов'язати відповідача перерахувати
пенсію позивача з 1 липня 2012 року
відповідно до довідки прокуратури
Харківської області від 21 серпня 2012
року №18-637 згідно статті 50-1 Закону
України «Про прокуратуру», виходячи з
розрахунку 87 відсотків від середнього
заробітку та здійснити відповідні
виплати.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Харкова від 11 березня 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 було
відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12 червня 2013
року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено
без задоволення, а постанову
Жовтневого районного суду м. Харкова
від 11 березня 2013 року - без змін.

Вказуючи на допущені, на думку ОСОБА_1,
судами неповне з'ясування обставин, які
мають значення у справі, та порушення
норм чинного матеріального
законодавства, що призвело до
неправильного вирішення даного спору,
позивач просить скасувати
постановлені судами першої та
апеляційної інстанцій рішення та
ухвалити нове судове рішення, яким
задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено наступне

ОСОБА_1 працювала в органах прокуратури
з липня 1972 року по грудень 1989 року та з
липня 2002 року по вересень 2002 року.

Позивач перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Харкова та отримує
пенсію за вислугу років на підставі
статті 50-1 Закону України «Про
прокуратуру».

28 серпня 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Харкова із заявою
про перерахунок пенсії на підставі
статті 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» з урахуванням постанови
Кабінету Міністрів України «Про
упорядкування структури та умов оплати
праці працівників органів
прокуратури» від 31 травня 2012 року № 505
та надала довідку прокуратури
Харківської області від 21 серпня 2012
року №18-637 про заробітну плату старшого
прокурора відділу станом на 14 червня 2012
року.

Розпорядженням від 6 вересня 2012 року №
157393 управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м. Харкова
здійснило позивачу перерахунок пенсії
з 1 липня 2012 року, виходячи з
розміру 68 відсотків від суми
заробітної плати, що зазначена у
довідці, у зв'язку з чим розмір її
пенсії збільшився та становить 3901,43
грн, в тому числі: основний розмір
пенсії від середнього заробітку
становить 3842,35 грн, надбавка дітям
війни - 59,08 грн.

Суд першої інстанції, з висновком про
відмову в позові якого погодився суд
першої інстанції, виходив з того, що
відповідач правомірно здійснив
перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 1 липня 2012
року у розмірі 68 відсотків від суми
заробітної плати на підставі статті 50-1
Закону України «Про прокуратуру» від 5
листопада 1991 року № 1789-ХІІ з
урахуванням змін, внесених Законом
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 8 липня 2011 року №
3668-VI, та застосував нові посадові
оклади, встановлені постановою
Кабінету Міністрів України «Про
упорядкування структури та умов оплати
праці працівників прокуратури» від 31
травня 2012 року № 505, оскільки відсутні
підстави для перерахунку позивачу
пенсії у розмірі 87 відсотків від суми
заробітної плати на підставі норми
права, яка втратила чинність із 1 жовтня
2011 року.

Проте такий висновок судів попередніх
інстанцій не ґрунтується на
правильному застосуванні норм
матеріального права.

Умови та порядок пенсійного
забезпечення прокурорів та слідчих
визначено статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ.
Редакція зазначеної статті
змінювалась.

Так, відповідно до частини першої
статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ в редакції, що
діяла на час призначення пенсії ОСОБА_1,
прокурори і слідчі зі стажем роботи не
менше 20 років, у тому числі зі стажем
роботи на посадах прокурорів і слідчих
прокуратури не менше 10 років, мають
право на пенсійне забезпечення за
вислугу років незалежно від віку.
Пенсія призначається в розмірі 80
відсотків від суми їхньої місячної
(чинної) заробітної плати, до котрої
включаються всі види оплати праці, на
які нараховуються страхові внески,
одержуваної перед місяцем звернення за
призначенням пенсії. За кожен повний
рік роботи понад 10 років на цих посадах
пенсія збільшується на 2 відсотки, але
не більше 90 відсотків від суми
місячного (чинного) заробітку.

Законом № 3668-VІ, який набрав чинності з 1
жовтня 2011 року, внесено зміни до статті
50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у
відсотках розмір пенсії за вислугу
років, яка призначається прокурорам і
слідчим у разі реалізації ними такого
права.

Так, відповідно до статті 50-1 Закону №
1789-ХІІ у редакції Закону № 3668-VІ
прокурори і слідчі мають право на
пенсійне забезпечення за вислугу років
незалежно від віку за наявності на день
звернення вислуги років. Пенсія
призначається в розмірі 80 відсотків
від суми їхньої місячної (чинної)
заробітної плати, до якої включаються
всі види оплати праці, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, одержуваної перед місяцем
звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року
положення частини першої статті 50-1
Закону № 1789-ХІІ щодо призначення
прокурорам і слідчим пенсії за вислугу
років у розмірі не більше 90 відсотків
від суми місячного (чинного) заробітку
втратили чинність у зв'язку з внесенням
змін до редакції цієї статті Законом №
3668-VІ.

Разом з тим підстави та порядок
перерахунку пенсій прокурорам
регулюють частини тринадцята,
вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ,
положення яких щодо перерахунку пенсії
у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ
змін не зазнали (змінилась лише
нумерація частин цієї статті).

Так, відповідно до частини тринадцятої
статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення
(перерахунок) пенсій провадиться за
документами пенсійної справи та
документами, додатково поданими
пенсіонерами, виходячи з розміру
місячного заробітку за відповідною
посадою, з якої особа вийшла на
пенсію, станом на час звернення за
призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті
50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені
працівникам прокуратури пенсії
перераховуються у зв'язку з
підвищенням заробітної плати
відповідних категорій
прокурорсько-слідчих працівників.
Перерахунок призначених пенсій
провадиться з першого числа місяця,
що йде за місяцем, у якому настали
обставини, що тягнуть за собою зміну
розміру пенсії. Якщо при цьому
пенсіонер набув права на підвищення
пенсії, різницю в пенсії за минулий час
може бути виплачено йому не більш як за
12 місяців. Перерахунок пенсій
провадиться з урахуванням фактично
отримуваних працівником виплат і умов
оплати праці, що існували на день його
звільнення з роботи.

Враховуючи викладене, при перерахунку
пенсії працівникам прокуратури має
застосовуватися норма, що визначає
розмір пенсії у відсотках, яка діяла на
момент призначення пенсії, а тому
внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті
50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру
пенсії у відсотках стосуються порядку
призначення пенсії прокурорам і
слідчим у разі реалізації ними права на
пенсійне забезпечення, а не
перерахунку вже призначеної пенсії.
Процедури призначення та перерахунку
пенсії різні за змістом і механізмом їх
проведення. Нормами, які визначають
механізм проведення перерахунку
пенсії за вислугу років прокурорам є
частини тринадцята, вісімнадцята
статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у
зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не
зазнали.

Крім того, вирішуючи питання про
застосування цього Закону в часі,
необхідно виходити з того, що згідно зі
статтею 22 Конституції України
закріплені нею права і свободи не є
вичерпними, гарантуються і не можуть
бути скасовані. При прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законодавчих актів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Конституційний Суд України
неодноразово розглядав питання,
пов'язані з реалізацією права на
соціальний захист, і сформулював
правову позицію, згідно з якою
Конституція України виокремлює певні
категорії громадян України, що
потребують додаткових гарантій
соціального захисту з боку держави. До
них, зокрема, належать громадяни, які
відповідно до статті 17 Конституції
України перебувають на службі у
військових формуваннях та
правоохоронних органах держави,
забезпечуючи суверенітет і
територіальну цілісність України, її
економічну та інформаційну безпеку, а
саме: у Збройних Силах України, органах
Служби безпеки України, міліції,
прокуратури, охорони державного
кордону України, податкової міліції,
Управління державної охорони України,
державної пожежної охорони, Державного
департаменту України з питань
виконання покарань тощо (рішення
Конституційного Суду України від 6
липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо
права на пільги та від 20 березня 2002 року
№ 5-рп/2002 у справі щодо пільг,
компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний
Суд України вказав, що необхідність
додаткових гарантій соціальної
захищеності цієї категорії громадян як
під час проходження служби, так і після
її закінчення зумовлена насамперед
тим, що служба у Збройних Силах України,
інших військових формуваннях та
правоохоронних органах держави
пов'язана з ризиком для життя і
здоров'я, підвищеними вимогами до
дисципліни, професійної придатності,
фахових, фізичних, вольових та інших
якостей. Це повинно компенсуватися
наявністю підвищених гарантій
соціальної захищеності, тобто
комплексу організаційно-правових
економічних заходів, спрямованих на
забезпечення добробуту саме цієї
категорії громадян як під час
проходження служби, так і після її
закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях
Конституційного Суду України
розуміння сутності соціальних
гарантій працівників правоохоронних
органів, зокрема працівників
прокуратури, зміст та обсяг досягнутих
ними соціальних гарантій не може бути
звужено шляхом внесення змін до
законодавства.

Зазначена правова позиція
узгоджується з постановою Верховного
Суду України від 10 грудня 2013 року,
ухваленій у справі № 21-348а13 за позовом
особи до управління Пенсійного фонду
України в м. Феодосії Автономної
Республіки Крим про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії.

За правилами статті 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Оскільки обставини справи встановлені
повно і правильно, але суди першої та
апеляційної інстанцій порушили норми
матеріального права, судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
підлягають скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення позову.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м.
Харкова від 11 березня 2013 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12 червня 2013
року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Харкова щодо обмеження під
час перерахунку ОСОБА_1 розміру пенсії
за вислугу років.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі м.
Харкова перерахувати ОСОБА_1 пенсію з 1
липня 2012 року відповідно до довідки
прокуратури Харківської області від 21
серпня 2012 року №18-637 про заробітну
плату старшого прокурора відділу
станом на 14 червня 2012 року, виходячи з
розрахунку 87 відсотків від середнього
заробітку, та здійснити відповідні
виплати.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.