Справа № 2а-1996/11/0970
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 р.
Справа № 149256/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Івано-Франківської міської ради
на постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 14
жовтня 2011 року у справі за позовом
Заступника прокурора м.
Івано-Франківська до
Івано-Франківської міської ради , треті
особи ОСОБА_1, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торгво - виробнича
фірма «Жако» про скасування рішення №
265 від 05.10.2010 року та визнання
незаконним рішення № 178 від 14.04.2011 року,-

В С Т А Н О
В И Л А:

15.06.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про скасування п.11.1
рішення сесії Івано-Франківської
міської ради №265 від 05.10.2010 року про
погодження ТзОВ «ТВФ «Жако» матеріалів
місця розташування земельної ділянки
орієнтовною площею 0,0525 га, на розі
АДРЕСА_1, для будівництва
торгово-офісного комплексу з
приміщеннями побутового та сервісного
обслуговування населення та надання
дозволу ТзОВ «ТВФ «Жако» на складання
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, визнання незаконним
рішення сесії Івано-Франківської
міської ради від 14.04.2011 року №178 «Про
розгляд протесту прокуратури м.
Івано-Франківська».

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
проведеною перевіркою дотримання
законодавства при наданні ТзОВ «ТВФ
«Жако» дозволу на складання проекту
землеустрою земельної ділянки
виявлено порушення вимог Земельного
кодексу України, а саме ч.2 ст.124
Земельного кодексу України, оскільки
передача земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється за
результатами проведення земельних
торгів, натомість, процедура надання
земельної ділянки в оренду за проектом
землеустрою щодо її відведення
відбулося на без конкурсній основі.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 14
жовтня 2011 року позов задоволено.
Скасовано п.11.1 рішення сесії
Івано-Франківської міської ради №265-LVII
від 05.10.2010 року, «Про оформлення та
надання в оренду, постійне
користування та власність земельних
ділянок фізичним і юридичним особам».
Визнано незаконним рішення сесії
Івано-Франківської міської ради від
14.04.2011р. №178-ІХ «Про розгляд протесту
прокуратури м.Івано-Франківська на п.11.1
рішення сесії Івано-Франківської
міської ради від 05.10.2010 року».

Відповідач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що Земельним кодексом України (ст.124)
визначено обов'язок проведення
земельних торгів вже безпосередньо при
передачі в оренду земельної ділянки, а
не при наданні дозволу на складання
проекту відведення, що є попереднім
етапом процедури відведення земельної
ділянки.

В разі відсутності клопотань від усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI).

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
доводи відповідача про те, що заява
ТзОВ «ТВФ «Жако» про надання дозволу на
складання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки подана
згідно з вимогами абзацу 3 пункту 1
Перехідних положень Земельного
кодексу України, у відповідності до
якого, у разі прийняття відповідними
органами рішення про погодження місця
розташування об'єкта або про надання
дозволу на розроблення проекту
відведення земельної ділянки до 1 січня
2008 року передача в оренду таких
земельних ділянок із земель державної
та комунальної власності здійснюється
без проведення земельних торгів
(аукціонів) - спростовано, оскільки
сама заява подана 05.03.2010 року, про що
свідчить відмітка виконавчого
комітету про отримання на заяві
(зворотній бік а.с.109)

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо
оскарження рішень суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони: на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення,
добросовісно.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що 21.03.2001 року між
ОСОБА_1 та Державним галузевим
територіальним об'єднанням «Львівська
залізниця» укладено договір купівлі-
продажу нежилого приміщення по
АДРЕСА_2, м.Івано-Франківськ.

У зв'язку з тим, що договір
купівлі-продажу визнавався Державним
галузевим територіальним об'єднанням
«Львівська залізниця» таким, що
укладений з порушення вимог чинного
законодавства, ОСОБА_1 звернувся до
суду для визнання даного договору
дійсним. Рішенням Івано-Франківського
міського суду №2-729 від 31.09.2006 року
договір купівлі -продажу нежилого
приміщення по АДРЕСА_3 визнаний дійсним
і рішення набрало законної сили 13.12.2006
року.

28.02.2006 року рішенням Івано-Франківської
міської ради за №93 ТзОВ «ТВФ «Жако»
дозволено проведення
проектно-пошукових робіт для
будівництва торгово-офісного
комплексу з приміщенням побутового та
сервісного обслуговування населення
на розі АДРЕСА_1.

Згідно з витягу з протоколу узгодженої
комісії міськвиконкому від 12.02.2009 року
по розгляду спорів з приводу суміжного
землекористування за зверненням ТОВ
«ТВФ «Жако», для оформлення останнім
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки на розі АДРЕСА_1 та
вирішення земельного спору із
власником нежилого приміщення на
АДРЕСА_2 громадянином ОСОБА_1, вирішено
розподілити земельну ділянку навпіл
між ТзОВ «ТВФ «Жако» та гр. ОСОБА_1 (а.с.
77).

Після виконання проектно-пошукових
робіт, в зв'язку з відмовою виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради в затвердженні матеріалів
попереднього погодження місця
розташування земельної ділянки, ТзОВ
«ТВФ «Жако» звернулась в господарський
суд Івано- Франківської області з
позовом до Івано-Франківської міської
ради про визнання права на розробку
проекту відведення земельної ділянки.

Однак Рішенням господарського суду
Івано- Франківської області від 15.07.2009
року у справі №9/55-14/34 в задоволенні
позову ТОВ «ТВФ «Жако» - відмовлено, та
Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 07.10.2009 року за
апеляційною скаргою ТзОВ «ТВФ «Жако»
рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 15.07.2009
року залишено без змін, а апеляційна
скарга без задоволення.

Крім цього в рішенні Львівського
апеляційного господарського суду
зазначено, що межі земельної ділянки,
яка передбачається для відведення ТзОВ
«ТВФ «Жако» накладаються із земельною
ділянкою на якій знаходиться нерухоме
майно громадянина ОСОБА_1 та яка
необхідна останньому для
обслуговування цього майна. Відповідно
до статті 118 Земельного кодексу
України, як зазначено в ухвалі, ОСОБА_1
має право на приватизації даної
земельної ділянки (а.с. 11-14).

05.03.2010 року ТзОВ «ТВФ «Жако» подала
заяву до відповідача про надання
дозволу на затвердження матеріалів
попереднього погодження надання
дозволу на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, що розташована за адресою м.
Івано-Франківськ, АДРЕСА_1 для
будівництва торгово-офісного
комплексу з приміщеннями побутового та
сервісного обслуговування населення.

08.07.2010 року на засіданні LV сесії 5-го
демократичного скликання Івано-
Франківської міської ради «Про
оформлення та надання в оренду,
постійне користування та власність
земельних ділянок фізичним і юридичним
особам» розглядалось питання щодо
надання дозволу на складання проектів
землеустрою, зокрема, громадянину
ОСОБА_1, на АДРЕСА_2, орієнтовною площею
0.100 га, для обслуговування нежилого
приміщення.

За результатом голосування рішення по
даному питанню не прийнято.

Однак рішенням Івано-Франківської
міської ради №265-LVII 5-го демократичного
скликання пунктом 11.1 надано дозвіл
ТзОВ «ТВФ «Жако» на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, без погодження з виконавчим
комітетом Івано-Франківської міської
ради.

Після прийняття вищезазначеного
рішення ОСОБА_1 10.11.2010 року звернувся до
прокуратури м.Івано-Франківська із
заявою для захисту своїх майнових прав,
зазначаючи, що оскаржуване рішення
порушує його права, оскільки спірна
земельна ділянка потрібна ОСОБА_1 для
обслуговування майна яке перебуває в
його приватній власності.

Згідно поданої заяви та у
відповідності до Закону України «Про
прокуратуру» позивачем 04.01.2011 року
винесено протест за №705-10, яким вимагає
скасувати п.11.1 рішення сесії
Івано-Франківської міської ради №265
від 05.10.2010 року про погодження ТзОВ «ТВФ
«Жако» матеріалів місця розташування
земельної ділянки орієнтовною площею
0,0525 га на розі АДРЕСА_1, для будівництва
торгово-офісного комплексу з
приміщеннями побутового та сервісного
обслуговування населення та надання
дозволу ТзОВ «ТВФ «Жако» на складання
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки.

Але рішенням сесії Івано-Франківської
міської ради №178 від 14.04.2011 року, яким
протест прокурора м. Івано-Франківська
№705-10 від 04.01.2011 року відхилено.

Відповідно до п.15 ч.1 ст.26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
питання щодо скасування актів органів
виконавчої влади, які не відповідають
Конституції чи законам України, іншим
актам законодавства, рішенням ради,
прийнятим у межах її повноважень,
вирішуються виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської ради.

Згідно з ч.10 ст.59 зазначеного Закону
акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Відповідно до вимог ст.21 Закону України
«Про прокуратуру» протест на акт, що
суперечить закону, приноситься
прокурором, його заступником до органу,
який його видав, або до вищестоящого
органу.

У протесті прокурор ставить питання
про скасування акта або приведення
його у відповідність з законом.

Протест прокурора зупиняє дію
опротестованого акта і підлягає
обов'язковому розгляду відповідним
органом або посадовою особою у
десятиденний строк після його
надходження.

Частиною 3 статті 24 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
визначається, що органи місцевого
самоврядування та їх посадові особи
діють лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, передбачені
Конституцією і законами України, та
керуються у своїй діяльності
Конституцією і законами України,
актами Президента України, Кабінету
Міністрів України, а в Автономній
Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

Статтею 33 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» визначені
повноваження у сфері регулювання
земельних відносин та охорони
навколишнього природного середовища. А
саме до відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
належать делеговані повноваження щодо
вирішення земельних спорів у порядку,
встановленому законом (пункт 5 частини
б. статті 33 Закону), організація і
здійснення землеустрою, погодження
проектів землеустрою (пункт 9 частини б.
статті 33 Закону) та здійснення контролю
за впровадженням заходів, передбачених
документацією із землеустрою (пункт 10
частини б. статті 33 Закону).

Стаття 12 Земельного кодексу України
визначає повноваження сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин. А саме до
повноважень органів місцевого
самоврядування входить: передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб відповідно до цього
Кодексу (пункт б статті 12 Кодексу),
надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу
(пункт в статті 12 Кодексу), організація
землеустрою (пункт д статті 12 Кодексу)

У відповідності до ч.1 ст.116 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом
або за результатами аукціону.

Відповідно до ч.1 ст.118 Земельного
кодексу України громадянин,
зацікавлений у приватизації земельної
ділянки, яка перебуває у його
користуванні, подає заяву до
відповідної районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки. У разі якщо земельна
ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.

Згідно з ч.7 ст.118 Земельного кодексу
України Рада міністрів Автономної
Республіки Крим, районна, Київська чи
Севастопольська міська державна
адміністрація або сільська, селищна,
міська рада розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
утворень, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

У статті 3 Конституції України
закріплено принцип, за яким права і
свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, яка відповідає
перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення
у ст.74 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», згідно з
якою органи місцевого самоврядування є
відповідальними за свою діяльність
перед юридичними і фізичними особами.

Колегія суддів зазначає, що покликання
апелянта викладенні в апеляційній
скарзі є безпідставними, оскільки
нерухоме майно на спірній земельній
ділянці знаходиться у приватній
власності ОСОБА_1, тобто п.11.1 Рішення
порушує його права, тому, що згідно
статей 116, 118 Земельного кодексу України
ОСОБА_1 має право на приватизацію
земельної ділянки площею, необхідною
для обслуговування належного йому
нежилого приміщення, а оскаржуваним
рішенням порушуються межі земельної
ділянки, яка підлягає відведенню для
вказаних потреб.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно з
статтею 86 КАС України оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у
апеляційній скарзі, не дають
адміністративному суду апеляційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу Івано-Франківської
міської ради залишити без задоволення,
а постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 14
жовтня 2011 року у справі №2а-1996/11/0970 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

І.І.Запотічний