Справа № 725/284/14-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 725/284/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Піхало Н.В.
Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Чернівці на постанову
Першотравневого районного суду
м.Чернівців від 19 лютого 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в м.Чернівці про визнання
неправомірними дій та зобов'язання до
вчинення певних дій , -

В С Т А Н О В И В :

В січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом до управління Пенсійного
фонду України в м. Чернівці з вказаним
позовом, в якому просив визнати
незаконною відмову відповідача в
поновленні виплати пенсії за кордоном
та зобов'язання поновити виплату
пенсії.

Постановою Першотравневого районного
суду м. Чернівців від 19 лютого 2014 року
позов задовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просив
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити.

Сторони в судове засідання не зявилися,
хоча належним чином повідомлялися про
дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції
розглядає справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу слід задовольнити з
наступних підстав.

Суд першої інстанції, при ухваленні
оскаржуваної постанови та
задовольняючи позов виходив із того, що
постійне проживання позивача в країні
Ізраїль та відсутність двостороннього
договору між Україною та Ізраїлем щодо
пенсійного забезпечення громадян
України, які проживають у Ізраїлі не
може бути підставою для обмеження його
прав на соціальний захист.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції проте
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ст. 51 Закону "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року № 1058-4 у
разі виїзду пенсіонера на постійне
місце проживання за кордон пенсія,
призначена в Україні, за заявою
пенсіонера може бути виплачена йому за
шість місяців наперед перед виїздом,
рахуючи з місяця, що настає за місяцем
зняття з обліку за місцем постійного
проживання. Під час перебування за
кордоном пенсія виплачується в тому
разі, якщо це передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року у справі
за конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України вищезазначених
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), положення до п. 2 ч.
1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».
Положення Закону, визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення цього Рішення.

Відповідно до частини першої статті 158
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.105 КАС України позов
подається до адміністративного суду у
формі позовної заяви особисто
позивачем або його представником.
Позовна заява може бути надіслана до
адміністративного суду поштою.

Відповідно до ч.1 ст.107 КАС України,
суддя після одержання позовної заяви
з'ясовує чи подана позовна заява
особою, яка має адміністративну
процесуальну дієздатність.

Як вбачається із матеріалів
адміністративної справи, позовна заява
надана від імені позивача,
представником за угодою адвокатом
ОСОБА_3

На підтвердження особи позивача, до
позовної заяви долучена копія
закордонного паспорта громадянина
України, строк дії якого закінчився в
грудня 2012 року.

Відповідно до ч.3 ст.56 КАС України,
представники беруть участь в
адміністративному процесі на основі
договору або закону.

В матеріалах справи знаходиться копія
договору про надання правової
допомоги, однак даний договір не
відповідає вимогам закону, оскільки в
ньому відсутні відомості про дату
укладення та про період на який він
укладений, а також в ньому вказані дані
із паспорта, строк дії якого на момент
розгляду справи в суді першої
інстанції, закінчився.

Проте дані обставини судом першої
інстанції не були взяті до уваги, не
з'ясовано чи дійсно позов подано
особою, яка зазначена в позовній заяві
як позивач, не витребувано копію
дійсного паспорта ОСОБА_2 та не
перевірено, чи дана особа проживає за
вказаною в позовній заяві адресою.

Відповідно до ч.3 ст.71 КАС України, суд
сприяє в реалізації обов'язку
доказування і витребовує необхідні
докази.

На виконання норм даної статті судом
апеляційнеої інстанції ухвалою від
09.04.2014 року зупинено провадження у
справі, запропоновано позивачу надати
суду для огляду документи на
підтвердження його особи, а саме:
паспорта громадянина України чи
Ізраїлю, витребувано з управління
Державної міграційної служби в
Чернівецькій області інформацію про те
чи приймалося рішення про оформлення
виходу із громадянства України ОСОБА_2
та витребувано з Консульського відділу
Посольства України в Державі Ізраїль
інформацію про те чи чи перебуває на
консульському обліку громадянин
України ОСОБА_2

На виконання вказаної ухвали
управлінням Державної міграційної
служби в Чернівецькій області
повідомлено, що в розумінні п.1 ч.1 ст.3
Закону України "Про громадянство
України" ОСОБА_2 є громадяном України,
оскільки станом на момент проголошення
незалежності України, постійно
проживав на її території. Інформацією
про вихід із громадянства України
ОСОБА_2 вказане управління не володіє.

Консульським відділом Посольства
України в Державі Ізраїль повідомлено,
що ОСОБА_2 дійсно перебував на
консульському обліку громадян України,
які постійно проживають або тимчасово
перебувають за кордоном, але 01.10.2013 року
був знятий з консульського обліку
установи відповідно до п.п.5.1.5, 5.7
розділу V Правил ведення закордонними
дипломатичними установами України
консульського обліку громадян України,
які постійно проживають або тимчасово
перебувають за кордоном, та дітей -
громадян України, усиновлених
іноземцями або громадянами України,
які постійно проживають за кордоном, в
зв'язку відсутності в ЗДУ інформації
про нього протягом 10 (десяти) років з
дати прийняття його на постійний
консульський облік.

Дана ухвала суду також була направлена
на адресу позивача, вказану в позовній
заяві, проте її вимоги ні представником
позивача ні позивачем виконані не були.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.72 КАС України, якщо
особа, яка бере участь у справі, без
поважних причин не надасть докази на
пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

Відповідно до ст.138 Кодексу
адміністративного судочинства України
предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи та які
належать встановити під час ухвалення
судового рішення у справі. Для
встановлення цих обставин у судовому
засіданні заслуховуються пояснення
осіб, які беруть участь у справі,
показання свідків, досліджуються
письмові та речові докази.

Як вбачається із змісту апеляційної
скарги відповідача та наданих ним
доказів, від імені позивача в вересні
2013 року дійсно надходила заява щодо
поновлення виплати пенсії за кордоном,
проте вона була розглянута відповідно
до Закону України «Про звернення
громадян», оскільки позивачем не було
надано необхідного пакету документів
для поновлення виплати пенсії. Крім
того у відповідача відсутня пенсійна
справа позивача.

Позивачем не надано ніяких доказів, які
б свідчили про протилежне, також його
право на поновлення виплати пенсії не
доведено наданими ним доказами, що
наявні в матеріалах справи.

За таких обставин, на думку колегії
суддів, суд першої інстанції прийшов до
помилкового висновку про задоволення
позовних вимог ОСОБА_2

Крім того, суд першої інстанції залишив
поза увагою позовні вимоги, поза межами
строку звернення до суду,
встановленого ст.99 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Враховуючи вище викладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції при розгляді справи порушено
норми матеріального права, не
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи та висновки суду першої
інстанції не відповідають обставинам
справи, що в свою чергу призвело до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що судове рішення відповідно до
вимог п.4 ч.1 ст. 202 КАС України підлягає
скасуванню з прийняттям по справі
нової постанови якою відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргууправління
Пенсійного фонду України в м. Чернівці
задовольнити повністю .

Постанову Першотравневого районного
суду м.Чернівців від 19 лютого 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в м.Чернівці про визнання
неправомірними дій та зобов'язання до
вчинення певних дій, - скасувати. .

Позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання дій
управління Пенсійного фонду України в
м. Чернівці щодо відмови в поновленні
раніше призначеної пенсії та
зобов'язання провести розрахунок та
виплатити пенсію за період з 01.12.2011 року
по 14.06.2013 року,-залишити без розгляду.

В решті позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст 212 КАС України.

Головуючий
Матохнюк Д.Б.

Судді
Біла Л.М.

Гонтарук В. М.