Справа № К/9991/22224/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/22224/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Стародуба О.П., Тракало В.В., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом Головного управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівській області до
Чернігівського обласного військового
комісаріату про визнання
бездіяльності протиправною та
стягнення суми переплати пенсії, за
касаційною скаргою Головного
управління Пенсійного фонду України в
Чернігівській області на ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 лютого 2011
року, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2010 року Головне управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівській області звернулося в суд
з позовом до Чернігівського обласного
військового комісаріату про визнання
бездіяльності протиправною та
стягнення суми переплати пенсії в
розмірі 1484,10 гривень.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 26 квітня 2010
року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 лютого 2011
року постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 26
квітня 2010 року скасовано, провадження у
справі закрито.

У касаційній скарзі Головне управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівській області, посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції
норм права, просить скасувати ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 лютого 2011
року і направити справу до
апеляційного суду для продовження
розгляду.

Відповідач подав письмове заперечення
на зазначену касаційну скаргу, просить
таку залишити без задоволення.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 19 лютого 2008 року
Чернігівський обласний військовий
комісаріат на підставі поданих
позивачем списків осіб, пенсії яких
підлягають перерахунку, оформив та
видав довідку про розмір грошового
забезпечення для перерахунку пенсії,
згідно з якою Головне управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівській області обчислило з 1
січня 2008 року Конищеву В.І. пенсію за
вислугу років з урахуванням надбавки
за особливі умови служби.

Наказом Міністра оборони України від 11
червня 2008 року № 260, прийнятим
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України «Про упорядкування
структури та умов грошового
забезпечення військовослужбовців,
осіб рядового і начальницького складу»
від 7 листопада 2007 року № 1294,
затверджено Інструкцію про порядок
виплати грошового забезпечення
військовослужбовцям Збройних Сил
України та деяким іншим особам, пунктом
2 якого установлено, що такий
застосовується з 1 січня 2008 року.

Згідно з правилами виплати надбавки за
особливі умови служби
військовослужбовцям, встановленими
вказаною Інструкцією, надбавка, яка
нараховувалась Конищеву В.І.,
передбачена не була.

За період з 1 січня 2008 року переплата
пенсії Конищеву В.І. склала 1484,10
гривень.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що чинним законодавством на
військовий комісаріат не покладено
обов'язок щодо повідомлення та
вирішення питання про розмір грошового
забезпечення для перерахунку пенсії
військовослужбовцям.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та закриваючи провадження у
справі апеляційний суд дійшов
висновку, що даний спір не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (у редакції, чинній на час
звернення в суд з вказаним позовом)
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Приписам наведеної норми
кореспондують положення частини 2
статті 21 Кодексу адміністративного
судочинства України, згідно з якими
вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Аналіз припису наведеної норми дає
підстави для однозначного висновку про
те, що адміністративними судами можуть
розглядатися вимоги про відшкодування
шкоди лише за наявності таких умов:
вимоги мають стосуватись шкоди,
завданої лише суб'єктом владних
повноважень; такі вимоги мають бути
поєднанні з вимогою про визнання
протиправними рішення, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

За встановлених судами обставин
відповідач у спірних відносинах не
виконував функцій суб'єкта владних
повноважень, а виступав організацією,
установою, яка мала надати документи,
необхідні для перерахунку пенсії
органами, що призначають пенсії.

Згідно статті 101 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» від 5 листопада
1991 року № 1788-XII органи, що призначають
пенсії, мають право вимагати
відповідні документи від підприємств,
організацій і окремих осіб, а також в
необхідних випадках перевіряти
обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну громадянам або державі
внаслідок несвоєчасного оформлення
або подання пенсійних документів, а
також за видачу недостовірних
документів, і відшкодовують її.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
157 Кодексу адміністративного
судочинства України суд закриває
провадження у справі, якщо справу не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції про закриття
провадження у справі за позовом
Головного управління Пенсійного фонду
України в Чернігівській області до
Чернігівського обласного військового
комісаріату про визнання
бездіяльності протиправною та
стягнення суми переплати пенсії,
оскільки даний спір не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Доводи касаційної скарги висновки суду
апеляційної інстанції не спростовують.

Згідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при

ухваленні судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення судом норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівській області - залишити без
задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 лютого 2011
року у справі за позовом Головного
управління Пенсійного фонду України в
Чернігівській області до
Чернігівського обласного військового
комісаріату про визнання
бездіяльності протиправною та
стягнення суми переплати пенсії -
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Стародуб О.П.

Тракало В.В.