Справа № 2а/0570/14130/11
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/86985/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської
Т.Ф.,

Олексієнка
М.М.,

Ліпського
Д.В.,

провівши в порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи

за позовом Управління Пенсійного фонду
України в місті Вугледарі Донецької
області до Державного підприємства
«Донецька вугільна енергетична
компанія» (відокремлений підрозділ
«Шахта «Південнодонбаська № 3 імені
М.С. Сургая») про стягнення
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Державного
підприємства «Донецька вугільна
енергетична компанія» на постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 27 жовтня 2011
року, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2011 року Управління Пенсійного
фонду України в місті Вугледарі
Донецької області (далі - Управління
ПФУ) пред'явило в суді позов про
стягнення з Державного підприємства
«Донецька вугільна енергетична
компанія» (далі -Товариство)
заборгованості по відшкодуванню
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах, за
період з травня по червень 2011 року в
сумі 1859388, 37 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 1 вересня
2011 року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 27 жовтня 2011
року апеляційну скаргу Управління ПФУ
задоволено. Постанову суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нову
про задоволення позову. Стягнуто з
відповідача на користь позивача
заборгованість по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за Списком №
1 в сумі 1859388, 37 грн.

У касаційній скарзі відповідач просить
скасувати постанову суду апеляційної
інстанції та залишити в силі постанову
суду першої інстанції.

Позивач своїм правом, як сторони у
справі, не скористався та заперечень на
касаційну скаргу не подав.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи та рішення, що
приймалися під час її розгляду, колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Товариство
зареєстроване у встановленому законом
порядку як юридична особа, має
відокремлений підрозділ «Шахта
«Південнодонбаська № 3 імені М.С.
Сургая», який перебуває на обліку в
Управлінні ПФУ як платник страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Його колишнім працівникам призначено
пенсії на пільгових умовах за Списком
№ 1, згідно із пунктом «а» статті 13
Закону України від 5 листопада
1991 року № 1788-XII «Про пенсійне
забезпечення» (далі - Закон №1788-XII).

Пенсії за період з травня по червень 2011
року виплачено позивачем у повному
обсязі, проте витрати на їх виплату та
доставку відповідачем не відшкодовані.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції прийшов до висновку,
що відповідач належить до підприємств,
які займаються видобуванням кам'яного
вугілля, а тому джерелом для виплати
його працівникам пенсій, призначених
за Списком № 1 виробництв, робіт,
професій, посад і показників на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, зайнятість в яких повний
робочий день дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 16 січня 2003 року №
36 та статтею 13 Закону № 1788-ХІІ,
відповідно до абзацу п'ятого підпункту
1, пункту 2 Прикінцевих положень Закону
України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - Закон № 1058-IV), є
Державний бюджет України. Отже, він не
зобов'язаний їх відшкодовувати.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та задовольняючи позов, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що витрати на виплату та доставку
пільгових пенсій за Списком № 1
відшкодовуються відповідачем.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду апеляційної інстанції з
огляду на таке.

За змістом пункту 2 Прикінцевих
положень Закону №1058-IV пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, роботах з особливо шкідливими
й важкими умовами праці за Cписком № 1
та на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за Cписком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди. До
запровадження пенсійного забезпечення
через такі фонди особам, зазначеним в
абзаці 1 цього пункту, пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом №1788-XII. У цьому
випадку, розміри пенсій визначаються
відповідно до статті 27 та з урахуванням
норм статті 28 Закону № 1058-ІV. При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до абзацу 4 підпункту 1
пункту 2 зазначеного пункту
підприємства та організації з коштів,
призначених на оплату праці, вносять до
ПФУ плату, що покриває фактичні витрати
на виплату і доставку пенсій особам,
які були зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими й важкими умовами
праці за Списком № 1, виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмір 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

В абзаці 5 цього ж підпункту зазначено,
що виплата пенсій особам, які були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників, за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, та особам,
пенсії яким призначені відповідно до
пунктів «в»-«е» та «ж» частини першої
статті 13 Закону № 1788-XII,
здійснюється до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року -
за рахунок коштів Державного бюджету
України до досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку про те, що витрати на
виплату та доставку пенсій особам, які
були зайняті на роботах за Списком № 1,
відшкодовуються підприємствами та
організаціями.

Винятком із цього правила є лише
порядок відшкодування витрат на
виплату та доставку пенсій особам, що
були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, оскільки за змістом абзацу 5
підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих
положень Закону № 1058-IV виплата
пенсій таким особам здійснюється до 1
січня 2005 року за рахунок коштів ПФУ, а з
1 січня 2005 року - за рахунок коштів
Державного бюджету України до
досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону,
то і витрати на виплату та доставку
пільгових пенсій покриваються за
рахунок ПФУ та Державного бюджету
України відповідно.

Однак, специфіка такого порядку
полягає в особливостях пенсійного
забезпечення зазначених осіб.

Так, зі змісту статті 14 Закону № 1788-XII,
працівники, безпосередньо зайняті
повний робочий день на підземних і
відкритих гірничих роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт і рудників та в
металургії, мають право на пенсію
незалежно від віку, якщо вони були
зайняті на цих роботах не менше 25 років.

Виходячи зі змісту положень пункту 2
Прикінцевих положень Закону
№ 1058-IV у контексті статті 14 Закону №
1788-XII можна зробити висновок, що
порядок, за якого витрати на виплату та
доставку пільгових пенсій
покриваються до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року -
за рахунок коштів Державного бюджету
України, стосується лише витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених особам на підставі статті
14 Закону № 1788-XII.

Таким чином, висновок суду апеляційної
інстанції про наявність у Товариства
обов'язку відшкодовувати Управлінню
ПФУ витрати на виплату та доставку
пенсій, які згідно з розрахунком,
складеним останнім відповідно до
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, затвердженої постановою
правління ПФУ від 19 грудня 2003 року № 21-1,
призначені колишнім працівникам
відповідача відповідно до пункту «а»
частини першої статті 13 Закону № 1788-XII,
ґрунтується на правильному
застосуванні норм матеріального права.

Зазначена правова позиція була
висловлена Верховним Судом України у
постанові від 5 червня 2012 року № 21-167а12,
яка відповідно до приписів статті 244-2
КАС України , є обов'язковою для всіх
судів України.

Доводи касаційної скарги правильності
висновків апеляційної інстанцій не
спростовують.

За таких обставин, відповідно до
частини першої статті 224 КАС України,
касаційну скаргу слід залишити без
задоволення, а оскаржуване судове
рішення - без змін.

Керуючись статтями 222, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Вугледарі Донецької області залишити
без задоволення, а постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 27 жовтня 2011
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Судді
Т.Ф. Весельська

М.М. Олексієнко

Д.В. Ліпський