Справа № 681/1014/14-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 681/1014/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Горгулько
Суддя-доповідач: Залімський І. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Залімського І. Г.

суддів: Смілянця Е. С. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Полонському районі Хмельницької
області на постанову Полонського
районного суду Хмельницької області
від 24 червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Полонському районі Хмельницької
області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії , -

В С Т А Н О В И В :

В червні 2014 року ОСОБА_2 (позивач)
звернувся до Полонського районного
суду Хмельницької області із
адміністративним позовом управління
Пенсійного фонду у Полонському районі
Хмельницької області області про
перерахунок пенсії.

Постановою Полонського районного суду
Хмельницької області від 24 червня 2014
року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просив постанову
Полонського районного суду
Хмельницької області від 24 червня 2014
року скасувати, прийняти нове рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи, що призвело до
неповного з'ясування обставин справи і,
як наслідок, невірного вирішення
справи та прийняття необґрунтованої
постанови.

Сторони у справі повноважних
представників у судове засідання не
направили, хоча повідомлялись про дату,
час та місце апеляційного розгляду
справи, що підтверджується матеріалами
справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, колегія суддів визнала за
можливе розглянути апеляційну скаргу в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін,
виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, позивач звернувся до
відповідача із заявою про призначення
пенсії за віком на пільгових умовах по
Списку№2 виробництв, цехів, професій,
посад і показників на роботах з
шкідливими і важкими умовами праці,
зайнятість в яких повний робочий день
дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 16.01.2003 № 36.

Листом №3291 від 19.05.2014 року йому
відмовлено в призначенні пенсії за
віком на пільгових умовах за Списком
№2, із-за відсутності необхідного
пільгового стажу, оскільки не
зараховано йому до пільгового стажу
період його роботи з 29 грудня 1984 року по
28 жовтня 2002 року по причині не
проведення адміністрацією ДП
«Західдорвибухпром» ВАТ «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України» своєчасно атестації
робочих місць та ненадання
підприємством довідки про уточнюючий
характер роботи.

Не погодившись із відмовою відповідача
у зарахуванні пільгового стажу та
призначенні пенсії на пільгових
умовах, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2,
суд першої інстанції виходив з того, що
вони є обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується із
вказаним висновком суду першої
інстанції та зважає на таке.

За змістом п. "б" ст. 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" в редакції
від 5 листопада 1991 року N 1788-XII, що був
чинним на час набуття позивачем права
на пенсію, тобто на час, коли виникли
спірні правовідносини, на пільгових
умовах мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи:
працівники, зайняті повний робочий
день на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, - за Списком N2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, що затверджений Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 25 років, з них не менше 12
років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України №162 від 11 березня 1994
року «Про затвердження списків
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, зайнятість в яких дає право
на пенсію за віком на пільгових умовах»
затверджено Список №2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників з
шкідливими та важкими умовами праці,
зайнятість в яких дає право на пенсію
за віком на пільгових умовах, в якому в
розділі I «Гірничі роботи» передбачені
бурильники шпурів(код 2010100а-11295),
підривники (код 2010100а-11429).

Постановою Кабінету Міністрів України
від 16 січня 2003 року №36 «Про
затвердження списків виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
зайнятість в яких дає право на пенсію
за віком на пільгових умовах»
затверджено Список № 2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників на
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці, зайнятість в яких повний
робочий день дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах, в якому в
розділі I «Гірничі роботи» п.1 відкриті
гірничі робота передбачено позицію 1.1а
- бурильники шпурів, підривники.

Порядком застосування Списків №1 і №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, затвердженим
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18
листопада 2005 року №383 встановлено, що
при визначенні права на пенсію за віком
на пільгових умовах застосовуються
Списки, які були чинні на період роботи
особи. При цьому до пільгового стажу
зараховується весь період роботи на
відповідних посадах або за професіями
незалежно від дати внесення цієї
посади чи професії до Списків.

Відповідно до статті 62 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України. Згідно з пунктом 20 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993
року, у тих випадках, коли в трудовій
книжці відсутні відомості, що
визначають право на пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років,
установлені для окремих категорій
працівників, для підтвердження
спеціального трудового стажу
приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників.

Відповідно до частини 1 статті 48
Кодексу Законів про працю України
трудова книжка є основним документом
про трудову діяльність працівника.

Згідно із записами в трудовій книжці
позивача, останній в період з 29 грудня
1984 року по 28 жовтня 2002 року, що
становить 17 років 10 місяців, працював
повний робочий день на посаді
бурильника шпурів, підривника ДП
«Західдорвибухпром» ВАТ «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України». Загальний стаж роботи
позивача становить 27 років 11 місяців 02
дні.

Колегія суддів зауважує, що в трудовій
книжці позивача наявні достатні
відомості відомості, що визначають
право на пенсії на пільгових умовах, а
тому надання підприємством довідки про
уточнюючий характер роботи є не
обов'язковим.

Таким чином, наявними в справі доказами
підтверджується, що загальний стаж
позивача після досягнення ним віку 55
років, становив понад 25 років, в тому
числі повний робочий день на роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
Списком N 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України понад 12
років 6 місяців.

Отже, позивач має право на пенсію за
віком на пільгових умовах відповідно
до п. "б" ст. 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення".

Суд не враховує посилання відповідача
на те, що не проведення атестації
робочих місць, є підставою для відмови
у зарахуванні до пільгового стажу
позивача та призначенні йому пенсії на
пільгових умовах в період 29 грудня 1984
року по 28 жовтня 2002 року, оскільки
своєчасне проведення атестації
покладається на керівника
підприємства і її непроведення за
встановлених судом обставин не може
бути підставою для невключення
зазначеного періоду роботи позивача
до пільгового стажу.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення
атестації робочих місць за умовами
праці, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 01
серпня 1992 року № 442, атестація робочих
місць за умовами праці проводиться в
строки, передбачені колективним
договором, але не рідше одного разу на 5
років.

Відповідно до змісту наказу
Міністерства праці та соціальної
політики України „Про затвердження
Порядку застосування Списків № 1 та № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах" № 383 від 18
листопада 2005 року, якщо атестацію
робочих місць проведено до 21 серпня 1997
року (впродовж 5 років після введення в
дію Порядку проведення атестації
робочих місць), до пільгового стажу
зараховується п'ятирічний період
роботи, що передує даті видання наказу
про атестацію, а також період впродовж 5
років після вперше проведеної
атестації. Якщо атестація вперше
проведена після 21 серпня 1997 року, в разі
підтвердження зазначеного права до
пільгового стажу зараховується
п'ятирічний період, що передує даті
видання наказу про її результати.

Якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не
проводилась чи за результатами
атестації, вперше проведеної після 21
серпня 1997 року, право не підтвердилось,
до пільгового стажу зараховується лише
період робіт із особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці на
даному підприємстві, в установі чи
організації до 21 серпня 1992 року
включно.

Частиною другою пункту 4 зазначеного
Порядку встановлено, що
відповідальність за своєчасне та
якісне проведення атестації
покладається на керівника
підприємства, організації.

Отже, законодавцем покладено обов'язок
проведення атестації робочих місць на
керівників підприємств, а тому її
непроведення не може позбавити
позивача його конституційного права на
соціальний захист щодо вирішення
питання надання пенсії за віком.

Враховуючи наведені обставини в
сукупності, колегія судді вважає, що
відповідачем неправомірно відмовлено
позивачеві в призначенні пенсії за
віком на пільгових умовах відповідно
до п. "б" ст. 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення".

На підставі викладеного, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
прийшов до обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та
статті 200 КАС України, суд апеляційної
інстанції залишає скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду
першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Полонському
районі Хмельницької області, - залишити
без задоволення, а постанову
Полонського районного суду
Хмельницької області від 24 червня 2014
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Залімський І. Г.

Судді
Смілянець Е. С.

Сушко О.О.