Справа № 560/969/14-а
Суддя: Оборонова І.В.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №560/969/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2014 року Дубровицький районний
суд Рівненської області в складі

головуючого - судді Оборонова І.В.,

за участю секретаря Волкодав А.А.,

позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дубровиця справу за
позовом ОСОБА_1 до ВДАІ Дубровицького
району про про оскарження постанови
про накладення адміністративного
стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом до ВДАІ Дубровицького району
та просить поновити йому пропущений
строк на оскарження постанови по
справі про адміністративне
правопорушення серії АА2 №238634 від
19.05.2014 року про притягнення його до
адміністративної відповідальності за
ч.3 ст.121 КУпАП та скасувати постанову
серії АА2 №238673 від 19.05.2014 року

Свої вимоги мотивує тим, що 19 травня 2014
року інспектором з адміністративної
практики ВДАІ з обслуговування
Дубровицького району лейтенантом
міліції ОСОБА_2 відносно нього складено
протокол про адміністративне
правопорушення серії АБ2 №056594 від
19.05.2014 року та постанову в справі про
адміністративне правопорушення серії
АА2 № 238634, якою ОСОБА_1 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення Правил
дорожнього руху та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 340 грн. Вказану
постанову інспектора ВДАІ, ОСОБА_1
вважає необгрунтованою та незаконною,
оскільки 19 травня 2014 року, рухаючись на
26 км а/д Р-05
Городище-Рівне-Староконстантинів на
автодорозі були встановлені додаткові
дорожні знаки та огороджувальна
стрічка. За 200-300 метрів до кільцевої
розв’язки був встановлений дорожній
знак 1.19 (перехрещення з рухом по колу).
Далі по трасі знаходились знаки 4.3 (рух
ліворуч) та знак 2.2 (проїзд без зупинки
заборонено), який хоча і є
нововстановлюючим, але ознак
тимчасового немає. Дані знаки були
розміщені на проїзній частині
(посередині дороги) та мали
безпосередній дотиковий контакт з
огороджувальним елементом (стрічкою),
яка у свою чергу просто
унеможливлювала позивачу маневр вліво.
Знак 4.3 (рух ліворуч) встановлюється
перед перетином проїзних частин, на які
поширюється його дія. Даний знак є
також постійним і тому входить в
протиріччя з більш раннім знаком 1.19
(перетин з рухом по колу) та знаком 2.1
(дати дорогу) з табличкою 150 метрів.

На даній ділянці дороги, було порушено
черговість встановлення дорожніх
знаків (зліва направо), а саме пунктів
8.2.1, 10.2.8, 10.2.9, 10.2.10, 10.1.1 ДСТУ 4100-2002, згідно
яких тимчасові знаки повинні бути
розміщені на проїзній частині та
встановлені на опорі жовтого кольору,
яка повинна забезпечити відстань від
нижнього краю знаків до поверхні
дорожнього покриття 0,6 м. Один із знаків
було встановлено прямо на поверхні
дорожнього покриття, а інший - на
автошині, а знак 2.2 частково закривав
знак 4.3., форма якого вже не існує кілька
років та змінена на іншу. Площина
встановлення тандему знаків 4.3 та 2.2
знаходиться не на поперечному перерізі
дороги, а під кутом до нього.

Крім того, позивач зазначає, що у даному
випадку необхідно було за 150-300 метрів
до знаків, встановити знак 1.5.2 (звуження
дороги з правого боку) з паралельним
використанням огороджувальних
елементів. Це забезпечило б виконання
пункту 10.1.1 ДСТУ 4100-2002 про
спрямованність інформації, яку містить
дорожній знак саме на того учасника
руху, для якого він призначений, що не
суперечило б пункту 8.2.1 ПДР України.

На рахунок своєї незупинки перед
знаком 2.2 позивач зауважив, що в силу
відсутності будь-якої відстані між
знаком 4.3 (рух ліворуч) та
огороджувальною стрічкою, здіснити
поворот наліво було просто неможливо
без розриву стрічки, у зв'язку з чим
вирішив вибрати інший маневр та
повернути в інший поворот, який
знаходився до тандему знаків 4.3 та 2.2 за
16-20 метрів. Оскільки стоп лінії в даній
ситуації не було, а абсолютно
безглуздий поворот ліворуч не виконав,
запропонований знаком 4.3, і до тандему
знаків 4.3 та 2.2 досить серйозно не
доїхав, то ніяк не міг і не повинен був
виконувати дію знака 2.2, який не
призначений для моєї траєкторії руху.

Також позивач зазначив, що у зв'язку з
тим, що рекомендований лист з
постановою ДАІ про притягнення його до
адміністративної відповідальності, не
був вручений йому особисто в руки, а про
його існування дізнався лише 29.06.2014
року, просить суд поновити пропущені
сроки звернення до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримав та просив його
задоволити з зазначених в ньому
підстав.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, про що свідчить повідомлення про
отримання судової повістки.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи в їх
сукупності, приходить до висновку, що
позов підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду без поважних
причин, розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
розглянуто на підставі наявних у ній
доказів. А тому суд приходить до
висновку про розгляд справи без участі
представника відповідача, на підставі
наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи в їх
сукупності, суд приходить до наступних
висновків.

Як вбачається з копії протоколу про
адміністративне правопорушення серії
АБ2 №056594 від 19.05.2014 року (а.с.7), о 21-50 год.
на 26 км. автодороги сполученням
Городище - Рівне - Старокостянтинів,
водій ОСОБА_1, керуючи транспортним
засобом "Mazda" з державним номерним
знаком ВК 2486 АХ, не виконав вимогу
дорожнього знаку 2.2. "Проїзд без зупинки
заборонено", за що передбачена
відповідальність згідно з ч.1 ст.122
КУпАП.

Постановою серії АА2 №238634 від 19 травня
2014 року, винесеної інспектором з
адміністративної практики ВДАІ з
обслуговування Дубровицького району
лейтенантом міліції ОСОБА_2, ОСОБА_1
було притягнуто до адміністративної
відповідальності за вчинення
адміністративного правопорушення
передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та
накладено на нього адміністративне
стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн.
(а.с.6).

Вирішуючи питання стосовно законності
постанови суд виходить з того, що
відповідно до ч.1 ст. 11 КАС України,
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно вимог дорожнього знаку 2.2.
"Правил дорожнього руху України",
забороняється проїзд без зупинки перед
розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона
відсутня - перед знаком. Необхідно дати
дорогу транспортним засобам, що
рухаються дорогою, яка перетинається, а
за наявності таблички 7.8 - транспортним
засобам, що рухаються головною дорогою,
а також праворуч рівнозначною дорогою.

Відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП
наступає при порушенні водіями
транспортних засобів правил зупинок.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді
справи про адміністративне
правопорушення орган (посадова особа)
зобов'язані з'ясувати чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна особа у його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності і ін.

В судовому засіданні позивач надав
суду запис з відеореєстратора,
зроблений о 21-45 год. 19.05.2014 року перед
розташуванням дорожніх знаків.
Встановлено, що 19 травня 2014 року, на 26 км
а/д Р-05
Городище-Рівне-Староконстантинів були
встановлені додаткові дорожні знаки та
огороджувальна стрічка. За 200-300 метрів
до кільцевої розв’язки був
встановлений дорожній знак 1.19
(перехрещення з рухом по колу). Далі на
проїзній частині по середині дороги
знаходились знаки 4.3 (рух ліворуч) та
знак 2.2 (проїзд без зупинки заборонено),
які мали безпосередній дотиковий
контакт з огороджувальним елементом
(стрічкою).

Наказом Держстандарту України від
03.06.2002 р. №326 були затверджені і введені
в дію ДСТУ 4100-2002 «Дорожні знаки», якими
передбачено певні правила та
стандарти, щодо встановлення дорожніх
знаків, зокрема:

п. 10.1.1 ДСТУ 4100-2002, передбачено, що
дорожні знаки повинні розташовуватись
так, щоб їх добре бачили учасники
дорожнього руху як у світлий, так і в
темний час доби, була забезпечена
зручність експлуатації і
обслуговування, а також було неможливе
їх ненавмисне пошкодження. При цьому
вони не повинні бути затулені від
учасників дорожнього руху будь-якими
перешкодами (зеленими насадженнями,
щоглами зовнішнього освітлення тощо.)
Під час розташування дорожніх знаків
повинна бути забезпечена
спрямованість інформації, яку вони
передають, тільки до тих учасників
руху, для яких її призначено.

Як встановлено в судовому засіданні
при встановлені дорожніх знаків на 26 км
а/д Р-05
Городище-Рівне-Староконстантинів було
порушено вищезазначені стандарти,
зокрема:

- п. 10.1.3 згідно яких, дорожні знаки,
застосування яких було викликане
причинами тимчасового характеру
(дорожньоремонтні роботи, сезонні
особливості руху тощо), повинні
виконуватися на жовтому тлі або
установлюватися на щитах жовтого
кольору, розміри яких повинні
перевищувати розміри знака не менше
ніж на 0,1 м.

- п.10.2.8 та 10.2.9, згідно яких в місцях
проведення робіт на проїзній частині і
у разі оперативних змін у схемах
організації руху тимчасові знаки на
переносних опорах допускається
установлювати на проїзній частині. На
дорогах поза населеними пунктами
тимчасові дорожні знаки допускається
установлювати на опорах жовтого
кольору. Відстань від нижнього краю
знака (без урахування попереджувальних
знаків 1.31.1— 1.31.6 і табличок до дорожніх
знаків) до поверхні дорожнього
покриття (висота установлення) крім
випадків, спеціально обумовлених
стандартом, повинна становити -не менш
ніж 0,6 м — у разі установлення на
острівцях безпеки і на проїзній
частині дороги.

Окрім цього, як встановлено в судовому
засіданні, знаки 4.3 (рух ліворуч) та знак
2.2 (проїзд без зупинки заборонений)
розташовані на проїзній частині дороги
(посередині дороги) та мають
безпосередній дотиковий контакт з
огороджувальним елементом (стрічкою).
Згідно ПДР України, знак 4.3 (рух ліворуч)
встановлюється перед перетином
проїзних частин, на які і поширюється
його дія. Цей знак є також постійним і
тому входить в протиріччя з більш
раннім знаком 1.19 (перетин з рухом по
колу) та знаком 2.1 (дати дорогу) з
табличкою 150 метрів. Також встановлено,
що перед знаком 4.3 (рух ліворуч)
знаходилась огороджувальна стрічка,
яка перегороджувала дорогу та
унеможливила маневр вліво, до якого
зобов’язував знак 4.3, так як даний
маневр має бути здійснений після
проїзду знаку 4.3.

Вказаними порушеннями для позивача під
час його руху автомобілем була
створена двозначна ситуація, яка
унеможливила нормальне сприйняття
знаків в темну пору доби.

На рахунок не зупинки водія ОСОБА_1
перед знаком 2.2, суд вважає, що в силу
відсутності будь-якої відстані між
знаком 4.3 (рух ліворуч) та
огороджувальною стрічкою, здійснити
зупинку без розриву стрічки, йому було
неможливо, у зв’язку чим здійснив
поворот в іншу сторону, який знаходився
до тандему знаків 4.3 та 2.2. Стоп лінії
перед знаком 2.2 не було, яка відповідно
до ПДР України, повинна там бути. Не
використавши поворот ліворуч,
запропонований знаком 4.3, позивач не
міг і неповинен був виконувати дію
знака 2.2, який не був призначений до
траєкторії його руху.

Статтями 61-62 Конституції України
визначено, що юридична
відповідальність має індивідуальний
характер, обвинувачення не може
грунтуватися на припущеннях, усі
сумніви, щодо доведеності вини особи
тлумачаться на її користь.

Всупереч обов’язку доказування,
відповідач як суб'єкт владних
повноважень не довів правомірності
прийнятого ним спірного рішення
(постанови), а тому з урахуванням всіх
встановлених фактичних обставин та
вимог законодавства суд прийшов до
висновку, що вина позивача у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, не
доведена.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що постанову про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП
винесено незаконно, оскільки дорожні
знаки були встановлені з порушенням
ДСТУ 4100-2002, що унеможливило позивачу
правильно їх зрозуміти, а тому
постанову серії АА1 №238634 від 19 травня
2014 року слід скасувати, а провадження в
справі слід закрити на підставі п.1 ст.247
КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 2, 9-11, 12, 17, 69-71, 117-118, 158-163, 167, 171-2 КАС
України, ст.ст. 122, 255, 268, 283-284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати поважними причини пропущення
строку звернення до суду та поновити
пропущений строк на оскарження ОСОБА_1
постанови серії АА2 №238634 від 19 травня
2014 року.

Скасувати постанову серії АА2 №238634 від
19 травня 2014 року про притягнення ОСОБА_1
до адміністративної відповідальності
за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 340 грн., а провадження
по справі закрити.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Дубровицького

районного
суду

ОСОБА_3