Справа № 710/2325/13-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 710/2325/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Горобець
Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

16 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Ісаєнко Ю.А., Федотова І.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Лебединської сільської ради на
постанову Шполянського районного суду
Черкаської області від 25 лютого 2014 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Лебединської сільської ради
про визнання незаконним рішення та
скасування його,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Шполянського
районного суду Черкаської області з
позовом до Лебединської сільської ради
про визнання незаконним та скасування
рішення № 32-3/VI від 05.09.2013р. "Про
використання земельних ділянок
виділених під забудову по переулку
Ватутіна" щодо вилучення земельної
ділянки 0,32 га по АДРЕСА_1 у ОСОБА_2.

Постановою Шполянського районного
суду Черкаської області від 25 лютого 2014
року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196
КАС України визнала можливим проводити
апеляційний розгляд справи за
відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та дослідивши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
рішенням виконкому Лебединської
сільської ради від 02.06.1995р. ОСОБА_2 було
виділено земельну ділянку розміром 0,32
га для будівництва індивідуального
житлового будинку. При цьому, у
вказаному рішенні було висловлено
прохання виконкому Шполянської
районної ради народних депутатів
надати ОСОБА_2 дозвіл на будівництво
житлового будинку в с. Лебедин по вул.
Ватутіна та попереджено ОСОБА_2, що
проведення будь-яких будівельних робіт
на виділеній землі без будівельного
паспорта на забудову індивідуальної
садиби видане районним архітектором, є
самовільним будівництвом і тягне за
собою наслідки передбачені ст. 105 ЦК
УРСР.

В 1996-1998 роках позивач маючи намір
будуватися на виділеній земельній
ділянці по провул. Ватутіна завіз
камінь, щебінь, відсів, пісок, збудував
фундамент під будинок.

05.09.2013р. Лебединська сільська рада
винесла рішення № 32-3/VI "Про
використання земельних ділянок
виділених під забудову по переулку
Ватутіна"- вилучити земельну ділянку 0.32
га по АДРЕСА_1 у жителя м. Києва ОСОБА_2,
яка не використовувалась за цільовим
призначенням під забудову з 1993 року, за
відсутності будь-яких документів на
забудову.

Вважаючи вказане рішення відповідача
протиправним та таким, що порушує його
законні права та інтереси звернувся до
суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки Лебединська сільська рада
вийшла за межі своїх повноважень та
порушила процедуру вилучення
земельної ділянки, рішення сільради №
32-3/VI від 05.09.2013р. щодо вилучення
земельної ділянки 0,32 га у ОСОБА_2 є
незаконним і підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для прийняття відповідачем
оскаржуваного рішення слугували ті
обставини, що земельна ділянка
позивачем не використовується за
цільовим призначенням.

Надаючи правову оцінку вказаним
обставинам справи, колегія суддів
зазначає наступне.

Так, використання земельної ділянки
користувачем не за цільовим
призначенням є підставою для
припинення права користування нею, а не
її (ділянки) вилучення.

Згідно ст. 141 Земельного Кодексу
України підставами для припинення
права користування земельною ділянкою
є: а) добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою; б)
вилучення земельної ділянки у
випадках, передбачених цим Кодексом; в)
припинення діяльності державних чи
комунальних підприємств, установ та
організацій; г) використання земельної
ділянки способами, які суперечать
екологічним вимогам; ґ) використання
земельної ділянки не за цільовим
призначенням; д) систематична несплата
земельного податку або орендної плати.

Статтею 143 цього Кодексу визначено, що у
разі використання земельної ділянки не
за цільовим призначенням або не
усунення допущених порушень
законодавства (забруднення земель
радіоактивними і хімічними речовинами,
відходами, стічними водами,
забруднення земель
бактеріально-паразитичними і
карантинно-шкідливими організмами,
засмічення земель забороненими
рослинами, пошкодження і знищення
родючого шару ґрунту, об'єктів
інженерної інфраструктури
меліоративних систем, порушення
встановленого режиму використання
земель, що особливо охороняються, а
також використання земель способами,
які завдають шкоди здоров'ю населення)
в терміни, встановлені вказівками
спеціально уповноважених органів
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів примусове припинення прав на
земельну ділянку здійснюється у
судовому порядку.

Порядок припинення права користування
земельними ділянками, які
використовуються з порушенням
земельного законодавства, визначено
ст. 144 цього Кодексу, відповідно до якої
в разі виявлення порушення земельного
законодавства державний інспектор по
використанню та охороні земель складає
протокол про порушення та видає особі,
яка допустила порушення, вказівку про
його усунення у 30-денний строк. Якщо
особа, яка допустила порушення
земельного законодавства, не виконала
протягом зазначеного строку вказівки
державного інспектора щодо припинення
порушення земельного законодавства,
державний інспектор відповідно до
закону накладає на таку особу
адміністративне стягнення та повторно
видає вказівку про припинення
правопорушення чи усунення його
наслідків у 30-денний строк.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що у
разі не усунення порушення земельного
законодавства у 30-денний строк
державний інспектор по використанню та
охороні земель звертається до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування з
клопотанням про припинення права
користування земельною ділянкою.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
позову.

Як вбачається з матеріалів справи, у
судове засідання не були надані
належні і допустимі докази, які б
свідчили про факт нецільового
використання земельної ділянки та
використання її способами, які
суперечать екологічним вимогам у
розумінні положень ст.141 Земельного
Кодексу України.

Також матеріали справи не містять
доказів того, що відповідачем
дотримано порядок припинення права
користування земельними ділянками,
визначений ст. 144 цього Кодексу.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що з урахуванням
специфічного правового режиму
земельної ділянки, наданої позивачу у
1993 році для спорудження
індивідуального житлового будинку,
відповідач не мав права припиняти її
право користування з наведених в
оскаржуваному рішенні підстав.

При цьому, колегія суддів зазначає, що
чинним законодавством України та
рішенням виконкому Лебединської
сільради від 02.06.1995р. про виділення
земельної ділянки 0,32 га ОСОБА_2 не
встановлено конкретний строк освоєння
земельної ділянки та зобов'язання її
негайно використовувати за цільовим
призначенням.

Крім того, згідно ч.ч.1-3 ст.149 ЗК України
земельні ділянки, надані у постійне
користування із земель державної та
комунальної власності, можуть
вилучатися для суспільних та інших
потреб за рішенням органів державної
влади, Ради міністрів Автономної
Республіки Крим та органів місцевого
самоврядування на підставі та в
порядку, передбачених цим Кодексом.

Вилучення земельних ділянок
провадиться за згодою
землекористувачів на підставі рішень
Кабінету Міністрів України, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевих державних адміністрацій,
сільських, селищних, міських рад
відповідно до їх повноважень.

Сільські, селищні, міські ради
вилучають земельні ділянки
комунальної власності відповідних
територіальних громад, які перебувають
у постійному користуванні, для всіх
потреб, крім особливо цінних земель,
які вилучаються (викупляються) ними з
урахуванням вимог статті 150 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 149 ЗК України у
разі незгоди землекористувача з
вилученням земельної ділянки питання
вирішується в судовому порядку.

Так, як бачається з матеріалів справи,
такої згоди позивач не давав.

При цьому, Лебединська сільрада також
не зверталася до суду про вилучення 0,32
га землі у землекористувача ОСОБА_2

Також, згідно ст. 12 ЗК України до
повноважень сільських рад в галузі
земельних відносин на території сіл
належить зоокрема вилучення земельних
ділянок із земель комунальної
власності.

Як встановлено судом першої інстанції,
згідно довідки сектору містобудування,
архітектури та будівництва
Шполянської райдержадміністрації № 150
від 13.09.2013р. провулок Ватутіна с.
Лебедин Шполянського району, де
розташована вилучена рішенням
сільради земельна ділянка площею 0,32 га
згідно містобудівної документації,
генерального плану села, розробленого
Черкаським інститутом
"Укрколзозпроект" знаходиться за
межами села, а отже і територіальної
громади села. Тобто, Лебединська
сільрада не мала повноважень на
вилучення даної земельної ділянки 0,32
га.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Разом з тим, у відповідності до ч. 2 ст. 71
КАС України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів зазначає, що відповідачем не
було доведено законність та
обґрунтованість прийнятого ним
рішення, а тому суд першої інстанції
дійшов правильних висновків про
обґрунтованість позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції має
право залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Лебединської
сільської ради залишити без
задоволення, а постанову Шполянського
районного суду Черкаської області від
25 лютого 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Ю.А. Ісаєнко

Судді:

І.В. Федотов

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Федотов І.В.