Справа № 2а-7366/10
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 р.Справа № 2а-7366/10Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Спаскіна О.А. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Кременчуцькому районі
Полтавської області на ухвалу
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
12.08.2013р. по справі № 2а-7366/10

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Кременчуцькому районі
Полтавської області

про перерахунок і виплату пенсії
дитині війни,

ВСТАНОВИЛА:

19.08.2010 року позивач, ОСОБА_1, звернулась
до Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Кременчуцькому районі
Полтавської області (далі по тексту -
УПФУ в Кременчуцькому районі
Полтавської області), в якому просила
визнати неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Кременчуцькому районі Полтавської
області по невиплаті позивачу, як
дитині війни, належної соціальної
пільги та зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в
Кременчуцькому районі Полтавської
області донарахувати та виплатити
позивачу передбачену ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" доплату до пенсії за період з 09
липня 2007 року по 31 грудня 2007 року по 30 %
мінімальної пенсії за віком, що
становить 699,94 грн., за період з 22 травня
2008 року по 31 грудня 2008 року по 20 %
мінімальної пенсії за віком, що
становить 715,23 грн., за 2009 рік по 20 %
мінімальної пенсії за віком, що
становить 1240,20 грн., а всього 2655,37 грн.,
та починаючи з 01 січня 2010 року
перерахувати та проводити доплату до
пенсії у розмірі 30 % від встановленої
законом мінімальної пенсії за віком.

За результатами розгляду справи в
порядку скороченого провадження
постановою Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 27.12.2010 року позов задоволено
частково.

Визнано протиправною бездіяльність
відповідача щодо не нарахування та не
виплати позивачу доплати до пенсії у
відповідності до ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни".

Зобов'язано відповідача провести
позивачу перерахунок пенсії з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком як дитині війни із розміру,
встановленого ч.1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та провести
відповідні виплати з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з
01.01.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2010 року
по 27.12.2010 року.

Відповідачем було подано апеляційні
скарги на зазначену постанову
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
27.12.2010 року.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26.02.2013 року
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Кременчуцькому районі Полтавської
області задоволено частково.

Постанову Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 27.12.2010 р. по справі № 2а-7366/10/1601
скасовано в частині відмови в
задоволенні позову та задоволення
позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в Кременчуцькому районі
Полтавської області про визнання
протиправною бездіяльності щодо не
нарахування та не виплати доплати до
пенсії у відповідності до ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" з 09.07.07 року по 19.08.09 року.

Прийнято ухвалу, якою відмовлено
ОСОБА_1 в поновленні строку для
звернення до суду з позовом.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Кременчуцькому районі Полтавської
області про визнання протиправною
бездіяльності щодо не нарахування та
не виплати доплати до пенсії у
відповідності до ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" з
09.07.07 року по 19.08.09 року - залишено без
розгляду.

В іншій частині постанову
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
27.12.2010 р. по справі № 2а-7366/10/1601 - залишено
без змін.

05.08.2013 року Відділ державної виконавчої
служби Кременчуцького районного
управління юстиції звернувся до
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області із
заявою про зміну порядку і способу
виконання судового рішення, в якій
просив змінити порядок і спосіб
виконання постанови Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 27.12.2010 року, а
саме змінити виконання зобов'язання на
стягнення коштів в сумі, визначеної у
розпорядженні Управління Пенсійного
фонду України в Кременчуцькому районі
Полтавської області - 1305 грн. 30 коп.

Ухвалою Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 12.08.2013 року по справі задоволено
заяву Відділу державної виконавчої
служби Кременчуцького районного
управління юстиції.

Змінено спосіб і порядок виконання
постанови Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 27.12.2010 р. за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Кременчуцькому районі Полтавської
області про визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання вчинити
певні дії, а саме визначено наступний
порядок виконання рішення: стягнути з
Управління Пенсійного фонду України в
Кременчуцькому районі Полтавської
області на користь позивача нараховану
, але не виплачену пенсію в сумі 1305 грн.
30 коп. за період з 20.08.2009 року по 31.12.2009
року та за період з 01.01.2010 року по 27.12.2010
року.

Управління Пенсійного фонду України в
Кременчуцькому районі Полтавської
області, не погодившись із вказаною
ухвалою суду першої інстанції, подало
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм процесуального права, просило суд
апеляційної інстанції скасувати
ухвалу Автозаводського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від
12.08.2013 року та постановити нову ухвалу,
якою в задоволенні заяви про зміну
способу і порядку виконання рішення
суду відмовити.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про зміну порядку і
способу виконання постанови
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
27.12.2010 р., суд першої інстанції виходив з
фактичної неможливості виконання
зазначеного судового рішення іншим
шляхом, окрім безспірного списання з
Державного бюджету України
перерахованих сум.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, та
вважає, що ухвала Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 12.08.2013 року про
зміну способу і порядку виконання
рішення прийнята судом першої
інстанції з порушенням норм
процесуального права, а тому підлягає
скасуванню, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 263 Кодексу
адміністративного судочинства України
за наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення. Питання про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення може бути
розглянуто також за ініціативою суду.

Колегія суддів зазначає, що порядок
виконання судових рішень про стягнення
з Державного бюджету України коштів,
боржником за якими є державний орган
(підприємство, установа, організація),
визначено Законом України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень" від 05.06.2012 року № 4901-VІ.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень" встановлено, що держава
гарантує виконання судових рішень про
стягнення коштів та зобов'язання
вчинити певні дії щодо майна, боржником
за яким є: державний орган; державні
підприємство, установа, організація
(далі - державне підприємство); юридична
особа, примусова реалізація майна якої
забороняється відповідно до
законодавства (далі - юридична особа).

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень" виконання рішень суду
про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про
стягнення коштів з державного органу
звертається до Державної
казначейської служби України у строки,
встановлені Законом України "Про
виконавче провадження", із заявою про
виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, документи та
відомості, необхідні для перерахування
коштів, згідно з переліком,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України (ч.ч.2, 3 ст.3 Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень").

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України
"Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень" перерахування коштів
стягувачу здійснюється у тримісячний
строк з дня надходження до центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, необхідних для цього
документів та відомостей.

Положеннями ч. 1 ст. 4 Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень" встановлено, що
виконання рішень суду про стягнення
коштів з державного підприємства або
юридичної особи здійснюється в
порядку, визначеному Законом України
"Про виконавче провадження", з
урахуванням особливостей,
встановлених цим Законом.

У разі якщо рішення суду про стягнення
коштів з державного підприємства або
юридичної особи не виконано протягом
шести місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження, його виконання
здійснюється за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень суду
(ч.2 ст.4 Закону України "Про гарантії
держави щодо виконання судових
рішень").

Як встановлено частиною 5 статті 4
Закону України "Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень"
протягом десяти днів з дня
встановлення державним виконавцем
факту наявності підстав для повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до пунктів 2 - 4, 9 частини
першої статті 47 Закону України "Про
виконавче провадження", крім випадків,
коли стягувач перешкоджає провадженню
виконавчих дій, але не пізніше строку,
встановленого частиною другою цієї
статті, керівник відповідного органу
державної виконавчої служби подає до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, документи та
відомості, необхідні для перерахування
стягувачу коштів, згідно з переліком,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, про що повідомляє в
установленому порядку стягувача.

У разі відсутності необхідних
документів та відомостей кошти
перераховуються на відповідний
рахунок Державної виконавчої служби
України, про порядок виплати коштів з
якого державний виконавець повідомляє
в установленому порядку стягувача не
пізніше наступного дня після
перерахування коштів.

Згідно з ч. 5 ст. 4 Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень" кошти, що надійшли на
відповідний рахунок Державної
виконавчої служби України,
перераховуються стягувачу протягом
десяти днів з дня надходження всіх
необхідних для цього документів та
відомостей.

Перерахування коштів за рішенням суду
здійснюється центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів, у
тримісячний строк з дня надходження
документів та відомостей, необхідних
для цього, з одночасним направленням
повідомлення про виплату коштів
державному виконавцю, державному
підприємству або юридичній особі (ч. 6
ст. 4 Закону України "Про гарантії
держави щодо виконання судових
рішень").

Державний виконавець протягом десяти
днів з дня отримання такого
повідомлення виносить постанову про
заміну стягувача на центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів, з
одночасним направленням повідомлення
такому органу (ч. 7 ст. 4 Закону України
"Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень").

Механізм виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників (далі -
рішення про стягнення коштів),
прийнятих судами, а також іншими
державними органами (посадовими
особами), які відповідно до закону
мають право приймати такі рішення,
унормовано Порядком виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 03.08.2011 р. № 845
(далі по тексту - Порядок № 845).

Пунктом 2 зазначеного Порядку
визначено, що безспірним списанням є
операції з коштами державного та
місцевих бюджетів, що здійснюються з
метою виконання Казначейством та його
територіальними органами (далі - органи
Казначейства) рішень про стягнення
коштів без згоди (подання) органів, що
контролюють справляння надходжень
бюджету, боржників, органів місцевого
самоврядування та/або державних
органів на підставі виконавчих
документів.

У відповідності до п.п. 24, 25 Порядку № 845
стягувачі, на користь яких прийняті
рішення про стягнення коштів з
рахунків боржника, подають до органу
Казначейства, в якому обслуговується
боржник, документи, зазначені у пункті 6
цього Порядку.

Безспірне списання коштів з рахунка
боржника здійснюється в
першочерговому порядку. Проведення
платежів за його платіжними
дорученнями здійснюється після
безспірного списання у разі наявності
коштів на рахунку.

З огляду на наведене, колегія суддів
зазначає, що Законом України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень", на який посилається
державна виконавча служба, а також
Порядком № 845 встановлено певний
механізм виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників -
державних підприємств, установ,
організацій, яким не передбачено
стягнення коштів з вказаних боржників
шляхом звернення стягувача або
державного виконавця до суду із заявою
або, відповідно, з поданням про зміну
способу і порядку виконання рішення.

За змістом вищевикладених норм, для
безспірного списання коштів з
Державного бюджету України на підставі
судового рішення стягувач або
державний виконавець повинні
звертатись безпосередньо до органу
Казначейства.

Отже, колегія суддів приходить до
висновку, що державній виконавчій
службі при зверненні до суду із заявою
про зміну способу і порядку виконання
постанови суду першої інстанції не
дотримано порядку виконання рішень
шляхом безспірного списання коштів
державного бюджету, встановленого
Закону України "Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень" та
Порядком № 845.

З огляду на викладене, у суду першої
інстанції були відсутні підстави для
задоволення заяви Відділу державної
виконавчої служби Кременчуцького
районного управління юстиції про зміну
порядку і способу виконання рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 202 КАС України
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, яке призвело до
неправильного вирішення питання, є
підставою для скасування ухвали суду
першої інстанції та прийняття нового
рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що ухвала
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
12.08.2013 року підлягає скасуванню з
прийняттям нової ухвали про відмову в
задоволенні заяви Відділу державної
виконавчої служби Кременчуцького
районного управління юстиції про зміну
порядку і способу виконання постанови
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
27.12.2010 року по справі №2а-7366/10 .

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 199, 202, 205, 206,
209, 263 Кодексу адміністративного
судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Кременчуцькому районі Полтавської
області - задовольнити.

Ухвалу Автозаводського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від
12.08.2013 року по справі № 2а-7366/10
скасувати.

Прийняти нову ухвалу, якою відмовити у
задоволенні заяви Відділу державної
виконавчої служби Кременчуцького
районного управління юстиції про зміну
порядку і способу виконання постанови
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
27.12.2010 року по справі № 2а-7366/10.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Жигилій С.П.Судді
Спаскін О.А. Перцова Т.С.