Справа № 820/12584/14
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 р. Справа № 820/12584/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 07.08.2014р.
по справі № 820/12584/14

за позовом ОСОБА_1

до Директора Департаменту охорони
зодров'я Харківської обласної
адміністрації

про визнання неправомірною
бездіяльності,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського
окружного адміністративного суду з
позовом, в якому просить суд визнати
неправомірною бездіяльність
відповідача по ненаданню відповіді на
клопотання позивача від 15.05.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що в порушення Закону України
"Про інформацію" та Закону України "Про
звернення громадян" відповідачем не
надано відповідь на клопотання
позивача від 15.05.2014 року.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 07.08.2014 року
в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

ОСОБА_1, не погоджуючись з вказаним
рішенням суду, в апеляційній скарзі
вказує, що рішення прийнято з
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
07.08.2014 року та прийняти нову, якою
визнати неправомірною бездіяльність
директора Департаменту охорони
здоров`я Харківської обласної
державної адміністрації по ненаданню
відповіді на клопотання ОСОБА_1 від
15.05.2014р.

Представник позивача та позивач в
судовому засіданні підтримали доводи
викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, був повідомлений належним
чином.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, правильність застосування
судом першої інстанції норм чинного
законодавства, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що ОСОБА_1 звернулась до
директора Департаменту охорони
здоров'я Харківської обласної
державної адміністрації Галацан О.В. із
клопотанням щодо створення
клініко-експертної комісії для
проведення перевірки правильності
лікування її сина ОСОБА_4 та про належне
надання йому медичної допомоги (а.с.5).

В матеріалах справи міститься лист
відповідача від 22.05.2014 року за вих. №
02-57/1021, яким позивача повідомлено, що у
зв'язку з перебуванням голови
Клініко-експертної комісії
Департаменту охорони здоров'я
Харківської обласної державної
адміністрації у відпустці, засідання
комісії заплановано на 20.06.2014 року.

Згідно листа відповідача від 23.06.2014
року за вих. № 02-57/1273 позивача
повідомлено про те, що її звернення
розглянуто на засіданні
Клініко-експертної комісії
Департаменту охорони здоров'я
Харківської обласної державної
адміністрації, та направлено протокол
від 20.06.2014 року № 5 засідання зазначеної
комісії.

Положеннями ч. 1 статті 1 Закону України
"Про звернення громадян" встановлено,
що громадяни України мають право
звернутися до органів державної влади,
місцевого самоврядування, об'єднань
громадян, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, засобів масової інформації,
посадових осіб відповідно до їх
функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Згідно статті 3 Закону України "Про
звернення громадян", під зверненнями
громадян слід розуміти викладені в
письмовій або усній формі пропозиції
(зауваження), заяви (клопотання) і
скарги. Заява (клопотання) - звернення
громадян із проханням про сприяння
реалізації закріплених Конституцією
та чинним законодавством їх прав та
інтересів або повідомлення про
порушення чинного законодавства чи
недоліки в діяльності підприємств,
установ, організацій незалежно від
форм власності, народних депутатів
України, депутатів місцевих рад,
посадових осіб, а також висловлення
думки щодо поліпшення їх діяльності.

Відповідно до ст.. 15 Закону України "Про
звернення громадян", органи державної
влади, місцевого самоврядування та їх
посадові особи, керівники та посадові
особи підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, об'єднань громадян, до
повноважень яких належить розгляд заяв
(клопотань), зобов'язані об'єктивно і
вчасно розглядати їх, перевіряти
викладені в них факти, приймати рішення
відповідно до чинного законодавства і
забезпечувати їх виконання,
повідомляти громадян про наслідки
розгляду заяв (клопотань). Відповідь за
результатами розгляду заяв (клопотань)
в обов'язковому порядку дається тим
органом, який отримав ці заяви і до
компетенції якого входить вирішення
порушених у заявах (клопотаннях)
питань, за підписом керівника або
особи, яка виконує його обов'язки.
Рішення про відмову в задоволенні
вимог, викладених у заяві (клопотанні),
доводиться до відома громадянина в
письмовій формі з посиланням на Закон і
викладенням мотивів відмови, а також із
роз'ясненням порядку оскарження
прийнятого рішення.

Положеннями статті 18 Закону України
"Про звернення громадян" встановлено,
що громадянин, який звернувся із заявою
чи скаргою до органів державної влади,
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій незалежно від
форм власності, об'єднань громадян,
засобів масової інформації, посадових
осіб, має право: особисто викласти
аргументи особі, що перевіряла заяву чи
скаргу, та брати участь у перевірці
поданої скарги чи заяви; знайомитися з
матеріалами перевірки; подавати
додаткові матеріали або наполягати на
їх запиті органом, який розглядає заяву
чи скаргу; бути присутнім при розгляді
заяви чи скарги; користуватися
послугами адвоката або представника
трудового колективу, організації, яка
здійснює правозахисну функцію,
оформивши це уповноваження у
встановленому законом порядку;
одержати письмову відповідь про
результати розгляду заяви чи скарги;
висловлювати усно або письмово вимогу
щодо дотримання таємниці розгляду
заяви чи скарги; вимагати
відшкодування збитків, якщо вони стали
результатом порушень встановленого
порядку розгляду звернень.

Згідно статті 19 Закону України "Про
звернення громадян" органи державної
влади і місцевого самоврядування,
підприємства, установи, організації
незалежно від форм власності,
об'єднання громадян, засоби масової
інформації, їх керівники та інші
посадові особи в межах своїх
повноважень зобов'язані: об'єктивно,
всебічно і вчасно перевіряти заяви чи
скарги; на прохання громадянина
запрошувати його на засідання
відповідного органу, що розглядає його
заяву чи скаргу; письмово повідомляти
громадянина про результати перевірки
заяви чи скарги і суть прийнятого
рішення.

Строки розгляду звернення визначені
статтею 20 Закону України "Про звернення
громадян", якою встановлено, що
звернення розглядаються і вирішуються
у термін не більше одного місяця від
дня їх надходження, а ті, які не
потребують додаткового вивчення, -
невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти
днів від дня їх отримання. Якщо в
місячний термін вирішити порушені у
зверненні питання неможливо, керівник
відповідного органу, підприємства,
установи, організації або його
заступник встановлюють необхідний
термін для його розгляду, про що
повідомляється особі, яка подала
звернення. При цьому загальний термін
вирішення питань, порушених у
зверненні, не може перевищувати сорока
п'яти днів. На обґрунтовану письмову
вимогу громадянина термін розгляду
може бути скорочено від встановленого
цією статтею терміну. Звернення
громадян, які мають встановлені
законодавством пільги, розглядаються у
першочерговому порядку.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що факт
направлення позивачу відповідачем
листів підтверджено наявною в
матеріалах справи копією витягу з
журналу вихідної кореспонденції.

Проте, колегія суддів не погоджується з
даним висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Вказана копія витягу з журналу
вихідної кореспонденції, на яку
посилається суд першої інстанції, не
може вважатися належним доказом,
оскільки він являє собою загальний
зошит з не пронумерованими та
непрошитими сторінками, крім того
навіть не має назви, що це саме він є
журналом вихідної кореспонденції
Департаменту охорони здоров`я
Харківської обласної державної
адміністрації.

Відповідач не надав будь яких інших
доказів щодо надіслання чи вручення
відповіді на клопотання.

Також, позивач у клопотанні щодо
створення клініко-експертної комісії
для проведення перевірки правильності
лікування її сина ОСОБА_4 та про належне
надання йому медичної допомоги просила
завчасно повідомити її про час та місце
розгляду її заяви з метою особистої
участі та ознайомленням з матеріалами
справи, на що згідно ст.. 18 Закону
України "Про звернення громадян" має
право.

Проте, на її звернення про проведення
перевірки правильності лікування її
сина ОСОБА_4 в умовах Міської клінічної
лікарні швидкої та невідкладної
медичної допомоги ім..проф. О.І.
Мєщанінова м. Харкова директор
Департаменту охорони здоров`я
Харківської обласної державної
адміністрації повідомив тільки
заплановану дату засідання комісії
Департаменту охорони здоров`я
Харківської обласної державної
адміністрації, а саме: 20.06.2014р., без
зазначення часу та місця засідання, що
є неналежним повідомленням. Фактично в
належному обсязі клопотання
(звернення) позивачки не розглянуто.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови про
часткове задоволення позову.

Позов підлягає задоволенню частково, в
зв'язку з тим, що в даному випадку
бездіяльність відповідача полягає в
неналежному змісту відповіді та її не
належному доведенні до позивача.

Відповідно до ст.. 94 КАС України колегія
суддів стягує з державного бюджету
України мито по сплаті судового збору
за подачу позову до суду першої
інстанції та за подачу апеляційної
скарги.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п.
4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити
частково.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 07.08.2014р. по
справі № 820/12584/14 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність
директора Департаменту охорони
здоров`я Харківської обласної
державної адміністрації при наданні
відповіді на клопотання ОСОБА_1 від
15.05.2014року.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з
державного бюджету України витрати по
сплаті судового збору у розмірі 73 грн. 08
коп. та 36 грн.54 коп.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Григоров
А.М.Судді(підпис) (підпис) Подобайло З.Г.
Тацій Л.В. Повний текст постанови
виготовлений 23.09.2014 р.