Справа № 569/7361/14-а
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"15" вересня 2014 р.
Справа № 569/7361/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Охрімчук І.Г.

суддів:
Зарудяної Л.О.

Кузьменко Л.В.

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Рівне
Рівненської області на постанову
Рівненського міського суду
Рівненської області від "07" липня 2014 р. у
справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Рівне Рівненської області про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

В травні 2014р. ОСОБА_3 звернулась до суду
з позовом про визнання дій Управління
Пенсійного фонду України в м.Рівне
Рівненської області неправомірними та
зобов'язання останнього здійснити
перерахунок та виплату позивачу пенсії
державного службовця з урахуванням
фактично отриманих сум матеріального
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та сум
виплат, пов'язаних з індексацією
заробітної плати відповідно до
довідок від 22.04.2014р. №10-1560 та №10-561,
починаючи з 23.04.2014р.

Постановою Рівненського міського суду
Рівненської області від 07.07.2014р. позов
задоволено. Визнано неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України в
м.Рівне Рівненської області.
Зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплату позивачу пенсії
державного службовця додатково
включивши до вже врахованого заробітку
для обчислення пенсії фактично
отримані матеріальну допомогу на
оздоровлення, матеріальну допомогу на
вирішення соціально-побутових питань
та сум виплат, пов'язаних з індексацією
заробітної плати відповідно до довідок
від 22.04.2014р. №10-1560, №10-1561, виходячи з 80%
заробітної плати державного службовця,
починаючи з 23.04.2014р.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, відповідач звернувся до суду
з апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову суду скасувати та
прийняти нову, якою відмовити ОСОБА_3 в
задоволенні позовної заяви. На думку
скаржника, матеріальна допомога на
вирішення соціально-побутових питань,
матеріальні допомога на оздоровлення,
суми виплат, пов'язаних з індексацією
заробітної плати не є складовими
заробітної плати, відповідно не можуть
враховуватися при обчисленні пенсії
державного службовця.

З врахуванням приписів статей 196,197 КАС
України, розгляд апеляційної скарги
здійснюється судовою колегією в
порядку письмового провадження.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 195 КАС України, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 08.05.2014р. ОСОБА_3
звернулася до Управління Пенсійного
фонду України в місті Рівне з заявою
про перерахунок та виплату їй пенсії з
урахуванням матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань,
матеріальної допомоги на оздоровлення
та сум виплат, пов'язаних із
індексацією заробітної плати.

Відповідно до листа від 14.05.2014р. №183/13
Управлінням Пенсійного фонду України в
місті Рівне у перерахунку пенсії
ОСОБА_3 було відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
висновки Управління Пенсійного фонду в
місті Рівне про те, що матеріальна
допомога та допомога на оздоровлення,
що має систематичний характер, суми
виплат, пов'язаних з індексацією
заробітної плати працівників, надана
всім або більшості працівників, на які
нараховувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, однак,
які не включається до складу
заробітної плати державного службовця,
не враховується при обчисленні розміру
його пенсії, є наслідком порушення
правил застосування норм права
відповідачем, надання переваги
положенням Законів України "Про
державну службу" та "Про оплату праці",
які щодо спірних відносин є загальними.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Статтею 37 Закону України "Про державну
службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ
(далі - Закон № 3723-ХІІ) передбачено, що
на одержання пенсії державних
службовців мають право особи, які
досягли встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок - не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців, -
незалежно від місця роботи на час
досягнення пенсійного віку. Пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків від сум їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування. За
кожний повний рік роботи понад 10 років
на державній службі пенсія
збільшується на один відсоток
заробітку, але не більше 90 відсотків
заробітної плати.

Відповідно до ст.33 Закону №3723-ХІІ
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок. Умови оплати праці
державних службовців, розміри їх
посадових окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

У частині першій статті 1 Закону
України "Про оплату праці" від 24
березня 1995 року № 108/95 ВР (далі - Закон №
108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата
- це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону № 108/95-ВР визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

У відповідності до ч.2 ст.33 Закону №
3723-XII заробітна плата державних
службовців складається з посадових
окладів, премій, доплати за ранги,
надбавки за вислугу років на державній
службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення, допомога для
вирішення соціально-побутових питань,
а також виплати, пов'язані із
індексацією заробітної плати
працівників входили до системи оплати
праці державного службовця.

Статтею 66 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" від 5 листопада 1991 року №
1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) врегульовано
види оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Згідно з ч.1 ст.66 Закону № 1788-XII до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування"
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (далі -
Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно до п.2.3.3 ст.2 Інструкції по
статистиці заробітної плати,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від
13.01.2004р. №5, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 27.01.2004
року за №114/8713, матеріальна допомога, що
має систематичний характер, надана
всім або більшості працівників (на
оздоровлення, у зв'язку з екологічним
станом) входить до складу фонду оплати
праці.

Згідно Закону України "Про індексацію
грошових доходів населення" №1282-ХІІ
від 03.07.1991 року передбачено, що об'єктом
індексації грошових доходів населення
є в тому числі заробітна плата,
підстави для індексації грошових
доходів населення наявні у разі, коли
величина індексу споживчих цін
перевищила поріг індексації, який
установлюється в розмірі 101 відсотка,
те що індексація грошових доходів
працюючого населення проводиться за
основним місцем роботи.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що надбавки, запроваджені
нормативно-правовими актами,
матеріальна допомога належать до
додаткових видів грошового
забезпечення й приймаються в
розрахунок при нарахуванні пенсії лише
особам, які отримували такі надбавки
під час перебування на державній
службі та були звільнені зі служби
після їх запровадження.

Колегія суддів вважає обґрунтованим
висновок суду першої інстанції, що
матеріальна допомога на оздоровлення
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Колегія суддів прийшла до висновку, що
суд першої інстанції, дослідивши в
судовому засіданні надані сторонами
по справі докази, обґрунтовано
задовольнив позовні вимоги.

Із наданих довідок вбачається , що на
зазначені в ній виплати нараховувались
страхові внески, а тому матеріальна
допомога на оздоровлення, допомога для
вирішення соціально-побутових питань,
а також виплати, пов'язані із
індексацією заробітної плати
працівників входили до системи оплати
праці державного службовця і повинні
бути враховані при призначені пенсії.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки постанову судом першої
інстанції винесено відповідно до
позовних вимог з правильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права і суд дав
правильну оцінку обставинам справи, то
колегія суддів апеляційної інстанції
не знаходить підстав, які могли б
призвести до зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції у даній
справі.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому її
потрібно залишити без задоволення, а
постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Рівне
Рівненської області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
міського суду Рівненської області від
"07" липня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
І.Г. Охрімчук

судді: (підпис)
Л.О. Зарудяна

(підпис)
Л.В. Кузьменко

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3
АДРЕСА_1,33000

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
м.Рівне Рівненської області
вул.Відінська,41,м.Рівне,33018

4-третій особі: - ,