Справа № 607/12311/14-а
Суддя: Процько Я. В.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.09.2014 Справа №607/12311/14-а Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області в складі

головуючого судді Процько Я.В.,

при секретарі Костиник О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Тернополі
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Тернопільської міської ради про
визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась в суду з
адміністративним позовом до
Тернопільської міської ради про
визнання протиправним та скасування її
рішення № 411 від 23 квітня 2014 року яким
відмовлено у передачі їй, тобто
позивачці, у приватну власність
житлового приміщення АДРЕСА_1 і
зобов'язання виконавчого комітету
Тернопільської міської ради передати
їй у власність дане приміщення. В
обґрунтування вказаних вимог зазначає,
що вона обіймала посаду
інженера-програміста на
Тернопільському державному заводі
«Сатурн». Там вона пропрацювала 12 років
та була звільнена з роботи за згодою
сторін. Як спеціалісту заводу їй була
надана вказана кімната в гуртожитку, де
вона проживає по сьогоднішній день. 14
лютого 2014 року вона звернулась до
Тернопільського міського голови з
заявою оформити передачу їй у приватну
власність вищевказаного житлового
приміщення, однак спірним рішенням у
цьому їй було відмовлено. Вказані дії
органу місцевого самоврядування
вважає незаконними та такими, що
порушують вимоги Конституції України,
міжнародних правових актів, ч. 1 ст. 4, ч.
10 ст. 8 Закону України «Про забезпечення
реалізації житлових прав мешканців
гуртожитків» та ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 2 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду». Окрім цього,
посилаючись на судову практику
зазначає, що вона не використовувала
житлові чеки, а тому права на
безоплатну приватизацію не втратила. В
подальшому судом було здійснено заміну
первинного відповідача на належного -
виконавчий комітет Тернопільської
міської ради.

У судовому засіданні представник
відповідача проти задоволення позову
заперечила, зазначивши, що вважає
оскаржуване рішення законним та
обґрунтованим.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до переконання, що у
задоволенні позову слід відмовити з
огляду на таке.

З довідки № 104, виданої 14 лютого 2014 року
директором Тернопільським державним
науково-технічним підприємством
«Промінь» вбачається, що позивачка з 17
квітня 1987 року до 17 лютого 1999 року
працювала на Тернопільському
державному заводі «Сатурн»
(правонаступником якого є ТДНТП
«Промінь»). В період роботи на заводі її
було поселено в гуртожиток по АДРЕСА_1,
який перебував на балансі
підприємства, де вона проживає по
сьогоднішній день.

17 лютого 2014 року позивачка звернулась
до Тернопільського міського голови
Надала С.В. з заявою в якій просить
оформити передачу в приватну вказаного
житлового приміщення.

Як вбачається з витягу протоколу № 5, 09
квітня 2014 року з цього питання
відбулося засідання комісії із
забезпечення житлових прав мешканців
гуртожитків, де вирішено рекомендувати
виконавчому комітету Тернопільської
міської ради відмовити у передачі у
власність займаного ОСОБА_1 приміщення
у зв'язку з наявністю у неї іншого
житла.

23 квітня 2014 року виконавчим комітетом
Тернопільської міської ради було
винесене рішення № 411 «Про
затвердження протоколу засідання
міської комісії із забезпечення
житлових прав мешканців гуртожитків»
яким затверджено протокол № 5
засідання комісії із забезпечення
житлових прав мешканців гуртожитків
від 09 квітня 2014 року.

Зазначаючи про незаконність вказаного
рішення позивачка вказує, що право на
приватизацію житлового приміщення
АДРЕСА_1 вона здобула на підставі ч. 1 ст.
4 Закону України «Про забезпечення
реалізації житлових прав мешканців
гуртожитків».

Такі її твердження до уваги судом не
беруться, оскільки відповідно до
частини 1 ст. 1 вказаного Закону України,
сфера його дії поширюється на громадян,
у тому числі військовослужбовців і
працівників Національної гвардії
України, Служби безпеки України,
Державної прикордонної служби України,
Збройних Сил України та інших
утворених відповідно до законів
України військових формувань, осіб
рядового і начальницького складу та
працівників Міністерства внутрішніх
справ України, Державної
кримінально-виконавчої служби України,
Державної служби спеціального зв'язку
та захисту інформації України, осіб
рядового і начальницького складу
служби цивільного захисту,
рятувальників та членів їхніх сімей,
які не мають власного житла, більше
п'яти років на законних підставах
зареєстровані за місцем проживання у
гуртожитках та фактично проживають у
них.

Як вбачається з копії інформації з
реєстру прав власності на нерухоме
майно № 19942694, сформованої 03 квітня 2014
року реєстраційною службою
Тернопільського міського управління
юстиції Тернопільської області,
позивачці на праві приватної власності
належить двохкімнатна квартира по
АДРЕСА_2, що також стверджується копією
свідоцтва на спадщину за законом,
виданим 12 квітня 2007 року державним
нотаріусом Теребовлянської державної
нотаріальної контори Сторожук В.М. та
зареєстрованим в реєстрі за № 494.

Отож дія Закону України «Про
забезпечення реалізації житлових прав
мешканців гуртожитків» не
розповсюджується на ОСОБА_1, позаяк у
неї є власне житло.

ЇЇ посилання на те, що у вказаній
квартирі проживає її брат, як і те, що ця
нерухомість розміщена в м. Теребовля, а
не у Тернополі визнані судом
неспроможними, оскільки факт
проживання у помешканні іншої людини
не позбавляє позивачку права власності
на нього та на його використання. Щож до
покликань ОСОБА_1 на те, що відмова у
приватизації кімнати у гуртожитку
порушує її право на вільний вибір місця
проживання то такі її пояснення
сприймаються судом критично, так як
спірним рішенням органу місцевого
самоврядування не зобов'язано її
проживати, або не проживати в тому чи
іншому місці, а лише в межах наданих
законом повноважень вирішено питання
про передання у приватну власність
житла.

Таким чином судом встановлено, що
оскаржуване рішення ґрунтується на
вимогах закону і при його винесені
орган місцевого самоврядування діяв в
межах наданих йому повноважень Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», а тому підстав немає для його
скасування та зобов'язання відповідача
вчинити дії по передачі житла.

Керуючись ст.ст. 158, 159, 160, 163, 167 КАС
України, ст. 1 Закону України «Про
забезпечення реалізації житлових прав
мешканців гуртожитків», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В позові ОСОБА_1 до виконавчого
комітету Тернопільської міської ради
про визнання незаконним рішення № 411
від 23 квітня 2014 року про відмову у
передачі в приватну власність
житлового приміщення АДРЕСА_1 та
зобов'язання передати його їй у
приватну власність - відмовити.

На винесену постанову може бути подана
апеляційна скарга до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Тернопільський міськрайонний
суд протягом 10 діб.

Головуючий суддяЯ. В. Процько