Справа № 808/4857/14
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року (14 год. 45 хв.)Справа №
808/4857/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Лазаренка М.С.,

при секретарі судового засідання
Ємельяновій А.С.,

за участю представників сторін:

від позивача: Кравченко С.І.;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовною заявою: Приватного
акціонерного товариства «Запорізький
асфальтобетонний завод»

до: Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізький області

про: визнання протиправними та
незаконними дій та визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду (далі
- суд) надійшов адміністративний позов
Приватного акціонерного товариства
«Запорізький асфальтобетонний завод»
(далі - ПрАТ «ЗАБЗ», позивач) до
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізький області (далі - ДПІ у
Жовтневому районі м. Запоріжжя,
відповідач), в якому позивач просить
суд:

- визнати протиправними та незаконними
дії відповідача, які полягають у
проведенні документальної
позапланової невиїзної перевірки ПрАТ
«ЗАБЗ» код 03327144 на підставі п.п. 20.1.4 п.
20.1 ст. 20 та п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 розділу II, п
79.1., п.79.2. ст.79 Податкового кодексу
України від 02.12.2010р №2755-VI, в результаті
якої було складено акт від 23.06.2014
№162/15/03327144, як такі що здійснені з
порушенням законодавства України;

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 14 липня 2014 року винесене
відповідачем, яким позивачу визначено
суму податкового зобов'язання у
вигляді штрафу в розмірі 18 000,00 грн. за
несвоєчасну сплату платежу з податку
на прибуток;

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 14 липня 2014 року винесене
відповідачем, яким позивачу визначено
суму податкового зобов'язання у
вигляді штрафу в розмірі 13 868,00 грн. за
несвоєчасну сплату платежу з податку
на прибуток.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що позапланова документальна
невиїзна перевірка ПрАТ «ЗАБЗ»
проведена без наявності підстав,
визначених статтями 77 або 78
Податкового кодексу України. Вказує, що
позивач не отримував жодного
повідомлення про призначення та
проведення перевірки, а також копію
наказу про проведення перевірки. З
огляду на викладене, позивач вважає, що
перевірка проведена з порушенням
пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу
України, а отже і податкові
повідомлення-рішення, винесені на
підставі цієї перевірки є такими, що
винесені з порушенням діючого
законодавства України.

У судове засідання з'явився
представник позивача Кравченко С.І.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином. Матеріали справи
містять письмові заперечення на позов
(вх. №32435 від 26.08.2014) в яких, зокрема,
зазначено, що Наказ на проведення
перевірки разом із повідомленням про
проведення перевірки своєчасно
надсилались позивачу та отримані ним,
що підтверджується відповідними
матеріалами. Також зазначає, що у
результаті несвоєчасної сплати
відповідачем податкових зобов'язань у
строки, встановлені законодавством,
фахівцями податкової інспекції було
встановлено порушення пункту 57.1 статті
57 Податкового кодексу України. Вказує,
що податкові повідомлення-рішення,
прийняті за результатами перевірки,
відповідають нормам закону. На
підставі зазначеного вище, у
задоволенні позову просив відмовити.

Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України), якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Згідно з частиною першою статті 41 КАС
України, суд під час судового розгляду
адміністративної справи здійснює
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу. У разі неявки у
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

З урахуванням приписів частини шостої
статті 12, частини першої статті 41,
частини шостої статті 128 КАС України,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось,
справу розглянуто в порядку письмового
провадження.

Проаналізувавши наявні матеріали та
фактичні обставини справи, дослідивши
і оцінивши надані докази в їх
сукупності, суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
12.06.2014 в.о. начальника ДПІ А.М.
Пужай-Череда видано Наказ №415, яким
наказано головному державному
ревізору-інспектору сектору податку на
прибуток відділу оподаткування та
контролю об'єктів і операцій Романенко
Анні Володимирівні провести
документальні позапланові невиїзні
перевірки з питання своєчасності
сплати сум узгодженого податкового
зобов'язання з податку на прибуток по
підприємствам, зазначеним у додатку до
наказу на підставі підпункту 75.1.2
пункту 75.1 статті 75, пункту 79.1, пункту 79.2
статті 79 Податкового кодексу України з
23.06.2014 тривалістю 5 робочих днів.

12.06.2014 було складено повідомлення, яким
ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя
повідомляло позивача про проведення з
23 червня 2014 року тривалістю 5 робочих
днів за адресою: м. Запоріжжя, вул.
Леппіка, 34, к.1, каб. 8 документальної
позапланової невиїзної перевірки з
питання своєчасності сплати сум
узгодженого податкового зобов'язання з
податку на прибуток.

23.06.2014 на підставі підпункту 20.1.4 пункту
20.1 статті 20 та підпункту 75.1.2 пункту 75.1
статті 75 розділу II, пункту 79.1, пункту 79.2
статті 79 Податкового кодексу України №
2755-VI від 02.12.2010 (зі змінами та
доповненнями) головним податковим
ревізором-інспектором сектору податку
на прибуток відділу оподаткування та
контролю об'єктів і операцій Романенко
Анною Володимирівною у приміщенні ДПІ
у Жовтневому районі м.Запоріжя ГУ
Міндоходів у Запорізькій області за
адресою: 69063, м.Запоріжжя, вул. Леппіка, 34
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку за звітний
податковий період: 2013 рік.

За результатами перевірки складений
акт документальної позапланової
невиїзної перевірки з податку на
прибуток від 23.06.2014 від 162/15/03327144 згідно
з висновками встановлено порушення
позивачем пункту 57.1 статті 57
Податкового Кодексу України, внаслідок
несвоєчасності сплати податкового
зобов'язання з податку на прибуток.
Відповідальність за порушення правил
сплати (перерахування) податку на
прибуток передбачена статтею 126
Податкового кодексу України.

На підставі висновків акту перевірки
відповідачем винесені податкові
повідомлення-рішення:

- № від 14.07.2014, яким позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання у вигляді штрафу в розмірі
18 000,00 грн. за несвоєчасну сплату
платежу з податку на прибуток;

- №1 від 14.07.2014, яким позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання у вигляді штрафу в розмірі
18 000,00 грн. за несвоєчасну сплату
платежу з податку на прибуток.

Позивач, не погоджуючись з діями
податкового органу щодо проведення
перевірки та складеними за її
наслідками податковими
повідомленнями-рішенням звернувся до
суду з вказаним позовом.

Суд вбачає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до статі 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК
України контролюючі органи мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки
проводяться контролюючими органами в
межах їх повноважень виключно у
випадках та у порядку, встановлених цим
Кодексом, а фактичні перевірки - цим
Кодексом та іншими законами України,
контроль за дотриманням яких покладено
на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1
статті 75 Податкового кодексу України
документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків.

Документальна планова перевірка
проводиться відповідно до
плану-графіка перевірок.

Не є предметом документальної планової
перевірки питання трансфертного
ціноутворення, визначені статтею 39
цього Кодексу.

Документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
контролюючого органу і проводиться за
наявності хоча б однієї з обставин,
визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
за місцезнаходженням платника
податків чи місцем розташування
об'єкта права власності, стосовно якого
проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
в приміщенні контролюючого органу.

Документальна позапланова перевірка
здійснюється за наявності обставин,
встановлених пунктом 78.1 статті 78 ПК
України.

Згідно з пунктом 78.4 статті 78
Податкового кодексу України про
проведення документальної
позапланової перевірки керівник
контролюючого органу приймає рішення,
яке оформлюється наказом. Право на
проведення документальної
позапланової перевірки платника
податків надається лише у випадку, коли
йому до початку проведення зазначеної
перевірки вручено під розписку копію
наказу про проведення документальної
позапланової перевірки.

Статтею 79 Податкового кодексу України
передбачено, що документальна невиїзна
перевірка здійснюється у разі
прийняття керівником контролюючого
органу рішення про її проведення та за
наявності обставин для проведення
документальної перевірки, визначених
статтями 77 та 78 цього Кодексу.
Документальна невиїзна перевірка
здійснюється на підставі зазначених у
підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього
Кодексу документів та даних, наданих
платником податків у визначених цим
Кодексом випадках, або отриманих в
інший спосіб, передбачений законом.
Документальна позапланова невиїзна
перевірка проводиться посадовими
особами контролюючого органу виключно
на підставі рішення керівника
контролюючого органу, оформленого
наказом, та за умови надіслання
платнику податків рекомендованим
листом із повідомленням про вручення
або вручення йому чи його
уповноваженому представнику під
розписку копії наказу про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки та письмового повідомлення
про дату початку та місце проведення
такої перевірки. Виконання умов цієї
статті надає посадовим особам
контролюючого органу право розпочати
проведення документальної невиїзної
перевірки. Присутність платників
податків під час проведення
документальних невиїзних перевірок не
обов'язкова. Перевірка платника
податків з питань повноти нарахування
і сплати податків та зборів під час
здійснення контрольованих операцій
здійснюється з урахуванням
особливостей, визначених статтею 39
цього Кодексу.

Суд не приймає до уваги твердження
позивача про те, що він не був
повідомленим про проведення перевірки
оскільки як вбачається з реєстру
відправлених листів, наданих
представником відповідача, 13.06.2014 наказ
на проведення перевірки разом із
повідомленням про проведення
перевірки були направлені на адресу
ПрАТ «ЗАБЗ» (вул. Гончарова, буд 20, м.
Запоріжжя, 69095). Зазначені документи
були вручені уповноваженому
представнику позивача Мансуровій
17.06.2014, що підтверджується підписом на
повідомленні про вручення поштового
відправлення.

Як вбачається з матеріалів справи,
наказ на проведення перевірки
позивачем не оскаржувався.

Окрім того, слід зазначити, що вчинення
дій суб'єктом владних повноважень є
способом реалізації наданої суб'єкту
владних повноважень компетенції.
Здійснення дії являє собою процес
реалізації наданих законом функцій
суб'єкту владних повноважень. Самі по
собі дії не тягнуть за собою будь-яких
правових наслідків для особи. Правові
наслідки для позивача несе акт
індивідуальної дії - постанови,
рішення, податкові повідомлення -
рішення. Саме вони мають вплив на його
права та інтереси.

Виходячи із завдань Кодексу
адміністративного судочинства
України, як то захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства,
судовий захист права може бути
здійснений лише за умови наявності
порушення для фізичної особи прав (чи
інтересів).

З огляду на вищевикладене, суд
зазначає, що вимоги позивача в цій
частині не підлягають задоволенню
через відсутність порушення прав діями
відповідача, а обраний позивачем
спосіб захисту в цій частині не
відповідає об'єкту порушеного права.

Щодо оскарження податкових
повідомлень-рішень слід зазначити
наступне.

Стаття 67 Конституції України
передбачає, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК
України передбачено обов'язок
платників податків сплачувати податки
та збори у строки та в розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

За приписом пункту 46.1 статті 46 ПК
України, податкова декларація,
розрахунок (далі - податкова
декларація) - документ, що подається
платником податків (у тому числі
відокремленим підрозділом у випадках,
визначених цим Кодексом) контролюючому
органу у строки, встановлені законом,
на підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.
Митні декларації прирівнюються до
податкових декларацій для цілей
нарахування та/або сплати податкових
зобов'язань. Додатки до податкової
декларації є її невід'ємною частиною.

Відповідно до пункту 41.20 статті 41
Податкового кодексу України якщо
останній день строку подання
податкової декларації припадає на
вихідний або святковий день, то
останнім днем строку вважається
операційний (банківський) день, що
настає за вихідним або святковим днем.

Згідно з абзацом 14 пункту 57.1 статті 57
Податкового кодексу України податкова
декларація та розрахунок щомісячних
авансових внесків за базовий звітний
(податковий) рік подаються протягом 60
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) року.

З урахуванням викладеного, граничний
термін подання податкової декларації
за базовий (звітній) рік у 2014 році
випадає на 01.03.2014.

Як вбачається з матеріалів справи,
03.03.2014 позивачем до ДПІ у Жовтневому
районі м. Запоріжжя було подано
декларацію з податку на прибуток
№ від 03.03.2014.

Згідно з підпунктом 14.1.156 Податкового
кодексу України, податкове
зобов'язання - сума коштів, яку платник
податків, у тому числі податковий
агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк).

Відповідно до абзацу 1 пункту 57.1 статті
57 Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відтак, граничний термін сплати
самостійно визначеного грошового
зобов'язання по декларації № від
03.03.2014 є 11.03.2014.

Приписами пункту 126.1 статті 126
Податкового кодексу України
передбачено, що у разі якщо платник
податків не сплачує узгоджену суму
грошового зобов'язання та/або
авансових внесків з податку на
прибуток підприємств протягом строків,
визначених цим Кодексом, такий платник
податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів
включно, наступних за останнім днем
строку сплати суми грошового
зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків
погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних
днів, наступних за останнім днем строку
сплати суми грошового зобов'язання, - у
розмірі 20 відсотків погашеної суми
податкового боргу.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
передбачено, що грошове зобов'язання
платника податків - сума коштів, яку
платник податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, що справляється з платника
податків у зв'язку з порушенням ним
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також санкції за
порушення законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Як вбачається з акту перевірки та не
заперечується позивачем, податкові
зобов'язання за декларацією №
від 03.03.2014 сплачувались:

- 10.04.2014 (із затримкою на 30 днів) у
розмірі 180000,00 грн. З огляду на
несвоєчасну сплату зобов'язання
відповідачем застосована штрафна
санкція у розмірі 10 відсотків
погашеної суми податкового боргу у
розмірі 18000 грн.;

- 17.06.2014 (із затримкою на 98 днів) у
розмірі 69343,00 грн. З огляду на
несвоєчасну сплату зобов'язання
відповідачем застосована штрафна
санкція у розмірі 20 відсотків
погашеної суми податкового боргу у
розмірі 18000 грн.

Таким чином, у зв'язку з тим, що суми
податкового зобов'язання узгодженні
але своєчасно позивачем не сплачені,
суд приходить до висновку, що
відповідачем правомірно застосовані
штрафні санкції.

Згідно з частиною першою статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
КАС України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, враховуючи викладене вище, слід
зазначити, що відповідач виконав
покладений на нього обов'язок щодо
доказування правомірності прийнятих
ним податкових повідомлення-рішення
від 14 липня 2014 року № та № , а
тому адміністративний позов
Приватного акціонерного товариства
«Запорізький асфальтобетонний завод»
не підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 5 частини першої 161
КАС України під час прийняття
постанови суд вирішує: як розподілити
між сторонами судові витрати.

Судом встановлено, що адміністративний
позов Приватного акціонерного
товариства «Запорізький
асфальтобетонний завод» містив
одночасно вимоги майнового та
немайнового характеру.

Відповідно до приписів підпункту 1
пункту 3 частини другої статті 4 Закону
України «Про судовий збір» за подання
до адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру встановлено ставку судового
збору в розмірі 2 відсотків розміру
майнових вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати; немайнового
характеру - 0,06 розміру мінімальної
заробітної плати. Згідно частини
третьої статті 4 Закону України «Про
судовий збір» під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги. Відповідно до положень статті 7
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» встановлено з 1 січня
мінімальну заробітну плату в місячному
розмірі 1218,00 грн.

Відповідно до частини третьої статті 6
Закону України «Про судовий збір» за
подання позовної заяви, що має
одночасно майновий і немайновий
характер, судовий збір сплачується за
ставками, встановленими для позовних
заяв майнового та немайнового
характеру.

Як вбачається з матеріалів справи,
платіжне доручення № 472 від 06.08.2014 на
суму 73,08 грн. є доказом сплати судового
збору за немайнові вимоги.

За майнові вимоги позивач, згідно
платіжного доручення № 4 від 23 липня 2014
року сплатив судовий збір в розмірі 182,70
грн., що становить 10 відсотків ставки
судового збору, а відтак решта суми
судового збору підлягає стягненню з
позивача пропорційно до відхиленої
частини вимог.

З огляду на вищевикладене, суд вважає
за необхідне стягнути з Приватного
акціонерного товариства «Запорізький
асфальтобетонний завод» на користь
Державного бюджету України 90 відсотків
розміру ставки судового збору за
подання до адміністративного суду
позову майнового характеру.

На підставі вищевикладеного та
керуючись статтями 2, 4, 7-12, 14, 70, 71, 86, 94, 98,
158-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Приватного
акціонерного товариства «Запорізький
асфальтобетонний завод» відмовити
повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Запорізький
асфальтобетонний завод» (69095, місто
Запоріжжя, вулиця Гончарова, будинок
№20; код в ) на користь
Державного бюджету України суму
судового збору в розмірі 1644 (одна
тисяча шістсот сорок чотири) грн. 30
(тридцять) коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
М.С.
Лазаренко