Справа № 806/3756/14
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року
Житомир справа № 806/3756/14

категорія 10.4.1

Суддя Житомирського окружного
адміністративного суду Липа В.А.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Житомирського міського центру
зайнятості до Садківської сільської
ради, за участю третьої особи: ОСОБА_1
про стягнення 19578,57 грн.,-

встановив:

У серпні 2014 року Житомирський міський
центр зайнятості звернувся до
адміністративного суду з позовом, у
якому просить стягнути з Садківської
сільської ради кошти, виплачені як
допомога по безробіттю ОСОБА_1 у сумі
19578,57 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в
період з 02.07.2013 року по 12.03.2014 року в
Житомирському міському центрі
зайнятості перебувала на обліку та
отримувала допомогу по безробіттю
ОСОБА_1 Згідно розпорядження
Садківської сільської ради
Житомирського району Житомирської
області від 18 лютого 2014 року № 4/к, на
підставі рішення Житомирського
районного суду від 17.02.2014 року, ОСОБА_1
поновлено на посаді секретаря
Садківської сільської ради з 03 червня
2013 року. У зв'язку із поновленням на
роботі ОСОБА_1, відповідно до п. 1 ч. 4 ст.
35 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", відповідач має
відшкодувати центру зайнятості кошти,
виплачені як допомога по безробіттю в
сумі 19578,57 грн.

Представник позивача подав заяву про
розгляд справи в порядку письмового
провадження.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
судового засідання повідомлений
вчасно та належним чином. Про причини
неявки до суду не повідомив,
заперечення на адміністративний позов
не подав.

ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася,
про час та місце судового засідання
повідомлена вчасно та належним чином.
Надала до суду заяву про розгляд справи
без її участі.

Зважаючи на відсутність перешкоди для
розгляду справи у судовому засіданні
та приймаючи до уваги відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
суд вважає за можливе розглянути
справу у письмовому провадженні,
відповідно до частини 6 статті 128 КАС
України, на підставі наявних у ній
доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про обґрунтованість
позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала
в Садківській сільській раді на посаді
секретаря.

Згідно розпорядження Садківського
сільського голови № 31 від 03 червня 2013
року її було звільнено із займаної
посади на підставі п. 5 статті 50 Закону
України "Про місцеве самоврядування".

02 липня 2013 року Житомирським міським
центром зайнятості надано ОСОБА_1
статус безробітної та призначено
виплату допомоги по безробіттю з 02.07.2013
року.

Рішенням Житомирського районного суду
Житомирської області від 17.02.2014 року
поновлено ОСОБА_1 на посаді секретаря
Садківської сільської ради
Житомирського району Житомирської
області з 03 червня 2013 року.

Розпорядженням Садківської сільської
ради Житомирського району
Житомирської області від 18.02.2014 року №
4/к на підставі рішення Житомирського
районного суду від 17.02.2014 року ОСОБА_1
поновлено на посаді секретаря
Садківської сільської ради з 03 червня
2013 року. У зв"язку з цим, Житомирським
міським центром зайнятості на адресу
Садківської сільської ради
Житомирського району направлено
претензію від 29.04.2014 року за № 4316 про
повернення суми виплаченої ОСОБА_1
допомоги по безробіттю в розмірі 19578,57
грн.

На час розгляду справи в суді, вказану
суму коштів відповідачем не повернено.

Відповідно до Конституції України та
Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування розроблений
Закон України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття", який визначає
правові, фінансові та організаційні
засади загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття (далі - Закон).

Згідно із частиною 1 статті 3 Закону,
законодавство про страхування на
випадок безробіття складається з Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, цього Закону,
Закону України "Про зайнятість
населення" та інших
нормативно-правових актів, що
регулюють відносини у сфері
страхування на випадок безробіття, а
також міжнародних договорів України,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

У відповідності до статті 1 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" та згідно частини 1
статті 4 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", роботодавці:
підприємства, установи та організації,
інші юридичні особи, утворені
відповідно до законодавства України,
незалежно від форми власності, виду
діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, зазначеним у витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), у
тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами.

Частиною 3 Розділу VIII Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" встановлено, що функції
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття, які здійснювалися органами
державної служби зайнятості
відповідно до цього Закону, починаючи з
2013 року покладаються на центральний
орган виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції, та його
територіальні органи.

Згідно частини 1 статті 18 Закону
України "Про зайнятість населення",
Державна служба зайнятості
складається з державного центру
зайнятості Міністерства праці та
соціальної політики України, центру
зайнятості Автономної Республіки Крим,
обласних, Київського та
Севастопольського міських, районних,
міськрайонних, міських і районних у
містах центрів зайнятості, центрів
організації професійного навчання
незайнятого населення і центрів
професійної орієнтації населення,
інспекцій по контролю за додержанням
законодавства про зайнятість
населення.

У відповідності із вимогами статті 2
Закону, страхування на випадок
безробіття здійснюється за принципами,
серед іншого, цільового використання
коштів страхування на випадок
безробіття.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону,
право на матеріальне забезпечення на
випадок безробіття (далі -
забезпечення) та соціальні послуги
мають застраховані особи.

Нормами частини 1 статті 7 Закону
визначено, що видами забезпечення за
цим Законом є допомога по безробіттю, у
тому числі одноразова її виплата для
організації безробітним
підприємницької діяльності.

Частиною 1 статті 31 Закону встановлено,
що виплата допомоги по безробіттю
припиняється у разі поновлення
безробітного на роботі за рішенням
суду.

Відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" наказом Міністерства праці
та соціальної політики України від
20.11.2000 року за №307 затверджено Порядок
надання допомоги по безробіттю, у тому
числі одноразової її виплати для
організації безробітними
підприємницької діяльності, який,
визначає механізм призначення, виплати
допомоги по безробіттю, у т. ч.
одноразової для організації
безробітними підприємницької
діяльності, та обчислення страхового
стажу.

Згідно із пунктом 5.5 розділу 5 Порядку
надання допомоги по безробіттю, у тому
числі одноразової її виплати для
організації безробітними
підприємницької діяльності виплата
допомоги по безробіттю припиняється у
разі поновлення безробітного на роботі
за рішенням суду (з дня поновлення на
роботі).

Пункт 1 ч. 4 ст. 35 Закону визначає, що із
роботодавця утримуються: сума
виплаченого забезпечення та вартості
наданих соціальних послуг
безробітному у разі поновлення його на
роботі за рішенням суду.

Відповідно до частини 1 статті 34 Закону,
Фонд загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття має право стягувати
з роботодавця суму страхових коштів та
вартість соціальних послуг, наданих
безробітному в разі поновлення його на
роботі за рішенням суду.

У розрізі наведених правових положень
суд вважає, що підставою для
відшкодування Фонду (територіальним
органам державної служби зайнятості)
роботодавцем суми виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг безробітному є
безпосередньо сам факт поновлення
останнього на роботі за рішенням суду,
що мало місце у даному випадку.

Статтею 39 встановлено, що спори, що
виникають із правовідносин за цим
Законом, вирішуються в судовому
порядку.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 за
рішенням суду, у зв'язку з її незаконним
звільненням з посади секретаря
Садківської сільської ради, поновлено
на роботі, а Садківською сільською
радою Житомирського району, тобто
роботодавцем, в добровільному порядку
не повернуто Житомирському міському
центру зайнятості виплачену ним
допомогу по безробіттю в розмірі 19578,57
грн., суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
вважає їх такими, що підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 86,128,158-163, 167, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

постановив:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Садківської сільської ради
на користь Державного бюджету в особі
Житомирського міського центру
зайнятості кошти в сумі 19578,57 грн.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
В.А.
Липа