Справа № 736/1323/14
Суддя: Кутовий Ю. С.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 736/1323/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2014 року
м.
Корюківка

Корюківський районний суд
Чернігівської області у складі:

головуючої судді Кутового Ю.С.,

при секретарі Луцук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі судових засідань суду
у м. Корюківка адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до відділу ДВС
Корюківського РУЮ в Чернігівській
області про визнання дій відповідача
неправомірними, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду з позовом
до відділу ДВС Корюківського РУЮ в
Чернігівській області обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що постановою
Корюківського районного суду № 2-а-5318/11
було постановлено зобов'язати
Управління ПФ України в Корюківському
районі Чернігівської області
здійснити нараховувати та виплачувати
ОСОБА_1 недоплачену суму основної
державної пенсії по інвалідності в
розмірі не нижче 6 (шести) мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком
відповідно до ч. 4 ст.49, ч. 4 ст. 54, ч. 1 ст.50,
ст.67 ЗУ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, з урахуванням
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, з 12 листопада
2010 року з відрахуванням вже виплачених
сум.

На підставі вказаної постанови
позивачкою було отримано виконавчий
лист та пред'явлено його до виконання
до відділу ДВС Корюківського РУЮ в
Чернігівській області. 18.07.2011 державний
виконавець ВДВС Корюківського РУЮ
Баглай Г.А. виніс постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
27920110, а 12 квітня 2012 року не маючи на це
законний підстав, оскільки постанова
Корюківського районного суду від 31
травня 2011 року №2-а-5318/2011 станом на
12.04.2012 не виконана в повному обсязі,
Баглай Г.А. виніс постанову про
закінчення виконавчого провадження ВП
№27920110 на підставі п.11 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про
виконавче провадження». З даною
постановою позивачка не згодна, вважає,
що не було законних підстав для
закінчення виконавчого провадження за
п.11 ч.1 ст.49, ст. 50 ЗУ «Про виконавче
провадження» якими керувався старший
державний виконавець. Своєю постановою
відповідач позбавив стягувачку права
повторної подачі для виконання до
виконавчої служби виконавчого листа за
№2-а-5318. Позивачка просить суд поновити
їй строк звернення з адміністративним
позовом, як такий що порушено з
поважних причин, оскільки копію
постанови, винесену державним
виконавцем про закінчення виконавчого
провадження ВП №27920110 від 01.07.2014 було
відправлено відповідачем простою
кореспонденцією поштове відправлення
датоване згідно штемпеля відділення
поштового зв'язку - 10 вересня 2014 року, а
отримано позивачем (стягувачем) - 12
вересня 2014 року; визнати протиправними
дії суб'єкта владних повноважень - ВДВС
Корюківського РУЮ в Чернігівській
області при винесенні постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 01.07.2014 ВП № 27920110 та скасувати
протиправну постанову. Зобов'язати
ВДВС Корюківського РУЮ в Чернігівській
області в трьохденний строк, як це
передбачено законодавством відновити
виконавче провадження по виконавчому
листу № 2-а-5318/11 виданого 31 травня 2011
року на підставі постанови
Корюківського районного суду.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не
з'явилась, надала заяву про розгляд
справи без її участі, просить заявлені
позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання представник
відповідача, ВДВС Корюківського РУЮ в
Чернігівській області не з'явився,
надав заяву в якій просить справу
розглянути без його участі, позовні
вимоги не визнає.

Як встановлено судом, постановою
Корюківського районного суду № 2-а-5318/11
було постановлено зобов'язати
Управління ПФ України в Корюківському
районі Чернігівської області
здійснити нараховувати та виплачувати
ОСОБА_1 недоплачену суму основної
державної пенсії по інвалідності в
розмірі не нижче 6 (шести) мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком
відповідно до ч. 4 ст.49, ч. 4 ст. 54, ч. 1 ст.50,
ст.67 ЗУ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, з урахуванням
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, з 12 листопада
2010 року з відрахуванням вже виплачених
сум.

На підставі вказаної постанови
позивачкою було отримано виконавчий
лист та пред'явлено його до виконання
до відділу ДВС Корюківського РУЮ в
Чернігівській області 18.07.2011 державний
виконавець ВДВС Корюківського РУЮ
Баглай Г.А. виніс постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
27920110, а 12 квітня 2012 року не маючи на це
законний підстав, оскільки постанова
Корюківського районного суду від 31
травня 2011 року №2-а-5318/2011 станом на
12.04.2012 не виконана в повному обсязі,
Баглай Г.А. виніс постанову про
закінчення виконавчого провадження ВП
№27920110 на підставі п.11 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про
виконавче провадження». З даною
постановою позивачка не згодна, вважає,
що не було законних підстав для
закінчення виконавчого провадження за
п.11 ч.1 ст.49, ст. 50 ЗУ «Про виконавче
провадження» якими керувався старший
державний виконавець. Своєю постановою
відповідач позбавив стягувачку права
повторної подачі для виконання до
виконавчої служби виконавчого листа за
№2-а-5318.

Ухвалою від 01 жовтня 2014 року позивачці
поновлено строк звернення до суду.

Суд дослідивши матеріали справи,
вважає за необхідне задовольнити
позовну заяву з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 14 КАС України,
постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначаються Законом України «Про
виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вжити заходів
примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно із ч.1 ст. 27 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 75 Закону України «Про
виконавче провадження» після
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим документом, що зобов'язує
боржника вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення, державний
виконавець перевіряє виконання
рішення не пізніше ніж на наступний
день після закінчення строку,
встановленого ч.2 ст. 25 цього Закону для
самостійного виконання рішення. Якщо
рішення підлягає негайному виконанню,
його виконання перевіряється не
пізніше наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження. У
разі невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до ст. 89 цього Закону і не пізніше п'яти
робочих днів з дня його накладення
повторно перевіряє стан виконання
рішення.

Згідно із п.1.5 «Інструкції про
проведення виконавчих дій»,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 15.12.1999 року №74/5 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 15.12.1999 року за №865/4158 (далі -
Інструкція), державний виконавець
уживає заходів примусового виконання,
якщо боржник не виконує добровільно
рішення у встановлений виконавцем
строк. Заходами примусового виконання
рішень, зокрема, є: звернення стягнення
на грошові кошти боржника, звернення
стягнення на інші види майна боржника.
За наявності даних про кошти та інші
цінності боржника, що знаходяться на
рахунках і вкладах та на зберіганні в
банках чи інших кредитних установах, на
них накладається арешт, про що
виноситься постанова державного
виконавця (п.5.1.3 Інструкції), а
відповідно до п.5.1.1 Інструкції
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його виявленні (шляхом
надіслання запитів до органів
державної податкової інспекції,
банків, дорожньої автомобільної
інспекції, бюро технічної
інвентаризації, нотаріату тощо), описі,
арешті, вилученні та примусовій
реалізації.

Згідно із п.2 ч.1 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження»
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

Як вбачається із резолютивної
частини постанови суду від 31 травня 2011
року, що викладена у виконавчому листі,
судом ухвалена постанова
зобов'язального характеру, яка не
передбачає можливість звернення
стягнення на майно чи кошти боржника. У
той же час, застосування державним
виконавцем положень п.11 ч.1 ст. 49, ст. 50
Закону України «Про виконавче
провадження», як підставу закінчення
виконавчого провадження та повернення
виконавчого документа, можлива лише
при виконанні рішень майнового
характеру, зокрема про стягнення
грошових коштів або про звернення
стягнення на майно. А як вбачається із
змісту оскаржуваної постанови
державним виконавцем закінчено
виконавче провадження не у зв'язку з
тим, що постанову суду без участі
боржника виконати не можливо, а у
зв'язку з відсутністю коштів на
рахунках боржника - УПФУ в
Корюківському районі Чернігівської
області для даного виду виплат та не
передбачення їх в кошторисних видатках
та в Державному бюджеті України.

Таким чином, у державного виконавця
Левченка М.О. ВДВС Корюківського РУЮ В
Чернігівській області під час
виконання постанови суду № 2-а-5318/11, не
було законних підстав для закінчення
виконавчого провадження та повернення
виконавчого листа саме з підстав,
передбачених п.11 ч.1 ст. 49, 50 Закону
України «Про виконавче провадження».

За таких підстав, суд вважає, що позовні
вимоги позивача підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. 11, п.11 ч.1 ст. 49, ст.50 Закону
України «Про виконавче провадження»,
ст.ст. 11, 12, 71, 158-163, 167, 186 КАС України,
суд,-

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 до відділу ДВС
Корюківського РУЮ в Чернігівській
області про визнання дій відповідача
неправомірними - задовольнити.

Визнати протиправною і скасувати
постанову державного виконавця ВДВС
Корюківського РУЮ в Чернігівській
області Левченка М.О. про закінчення
виконавчого провадження від 01.07.2014 ВП №
27920110.

Зобов'язати ВДВС Корюківського РУЮ в
Чернігівській області відновити
виконавче провадження ВП № 27920110, яке
було відкрите на підставі виконавчого
листа №2-а-5318/11 від 31.05.2011.

Звільнити сторони від сплати судового
збору відповідно законодавства і ці
витрати віднести за рахунок держави.

Копію постанови виготовленої у повному
обсязі надати сторонам по справі.

На постанову суду протягом десяти днів
з дня її проголошення може бути подана
апеляційна скарга. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Ю. С. Кутовий