Справа № 806/1670/14
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гурін
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"18" вересня 2014 р.
Справа № 806/1670/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Моніча Б.С.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Хаюка С.М.,

при секретарі
Степанській А.В. ,

за участю

представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Радомишльський машинобудівний завод"
на постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "15" травня
2014 р. у справі за позовом Малинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області до
Публічного акціонерного товариства
"Радомишльський машинобудівний завод"
про стягнення податкового боргу ,-

ВСТАНОВИВ:

04.04.2014 року Малинська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області (далі - Малинська
ОДПІ) звернулась до Житомирського
окружного адміністративного суду із
позовом до Публічного акціонерного
товариства "Радомишльський
машинобудівний завод" (далі - ПАТ
"Радомишльський машинобудівний завод")
про стягнення податкового боргу в сумі
230612 грн. 18 коп.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 15.05.2014 р.
позов задоволено, стягнуто з рахунків у
банках обслуговуючих Публічне
акціонерне товариство "Радомишльський
машинобудівний завод", на користь
Державного бюджету України 230612 грн. 18
коп. податкового боргу.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
внаслідок неповного з'ясування
обставин справи. Просить прийняти нову,
якою у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити з огляду на наступне.

Як зазначено у позовній заяві, ПАТ
"Радомишльський машинобудівний завод"
перебуває на обліку в Малинській ОДПІ з
25 листопада 1993 року і є платником
податків і зборів. Станом на 31 березня
2014 року у ПАТ "Радомишльський
машинобудівний завод" існує
заборгованість у сумі 230612 грн. 18 коп., у
тому числі із плати за землю у сумі 74381
грн. 20 коп., у тому числі 56676 грн. 85 коп.
основний платіж і 17704 грн. 35 коп. пеня, з
податку на прибуток у сумі 11350 грн. 07
коп., у тому числі 11284 грн. 95 коп.
основний платіж та 65 грн. 12 коп. пеня, з
податку на додану вартість у сумі 144880
грн. 91 коп., у тому числі основний платіж
143735 грн. 93 коп. та 1144 грн. 98 коп. пеня.

Як свідчать матеріали справи ПАТ
"Радомишльський машинобудівний завод"
зареєстроване як юридична особа та
перебуває на обліку як платник
податків у Малинській ОДПІ (а.с.4-6).

Посилання відповідача в апеляційній
скарзі на те, що ПАТ " Радомишльський
машинобудівний завод" не могло
знаходитись на обліку позивача з 1993
року колегія суддів вважає
необґрунтованим.

Матеріали справи свідчать, що у липні
2012 року Акціонерне товариство
закритого типу "Радомишльський
машинобудівний завод" було перетворено
на Публічне акціонерне товариство
"Радомишльський машинобудівний завод",
що підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

Таким чином, зміна
організаційно-правової форми
товариства не дає підстав вважати, що
на обліку Малинської ОДПІ перебуває
неіснуючий суб'єкт господарювання,
який не має відношення до ПАТ
"Радомишльський машинобудівний завод".

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1.
статті 16 Податкового Кодексу України
платник податків зобов'язаний
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи.

Положеннями пункту 286.2 статті 286
Податкового кодексу України
передбачено, що платники плати за землю
(крім фізичних осіб) самостійно
обчислюють суму податку щороку станом
на 1 січня і не пізніше 20 лютого
поточного року подають відповідному
контролюючому органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями.

Відповідно до пункту 287.3 статті 287
Податкового кодексу України податкове
зобов'язання щодо плати за землю,
визначене у податковій декларації на
поточний рік, сплачується рівними
частками власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
заборгованість ПАТ "Радомишльський
машинобудівний завод" із плати за землю
утворилась на підставі узгоджених
податкових зобов'язань.

При цьому суд посилався на те, що
відповідачем отримані податкові
повідомлення-рішення, однак в
подальшому вони оскаржені не були в
зв'язку із чим визначені у них грошові
зобов'язання стали податковим боргом.

Колегія суддів не може погодитися з
такими висновками з огляду на наступне.

Спір стосовно стягнення податкового
боргу на підставі податкових
повідомлень-рішень № від 07.06.2012
року (а.с.22), № від 07.06.2012 року
(а.с.23), № від 07.06.2012 року (а.с.21),
№ від 07.06.2012 року (а.с.20), №
від 07.06.2012 року (а.с.19) вже вирішувався
судом, що слідує з постанови
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 30.07.2013 р.
(справа №0670/878/12).

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС
України, обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Стосовно інших повідомлень-рішень
колегія суддів вважає вказати на
наступне.

Відповідно до п.58.3 ст.58 Податкового
кодексу України вбачається, що
податкове повідомлення-рішення
вважається надісланим (врученим)
юридичній особі, якщо його передано
посадовій особі такої юридичної особи
під розписку або надіслано листом з
повідомленням про вручення; у разі коли
пошта не може вручити платнику
податків податкове
повідомлення-рішення через
відсутність за місцезнаходженням
посадових осіб, їх відмову прийняти
податкове повідомлення-рішення,
незнаходження фактичного місця
розташування (місцезнаходження)
платника податків або з інших причин,
податкове повідомлення-рішення
вважаються врученими платнику
податків у день, зазначений поштовою
службою в повідомленні про вручення із
зазначенням причин невручення.

Відповідно до п.п.3.5, 3.6, 3.7, 3.9, 4.1 Порядку
направлення органами державної
податкової служби податкових
повідомлень-рішень платникам податків
від 28.11.2012 року №1236 податкове
повідомлення-рішення після складання
не пізніше наступного робочого дня
передається структурному підрозділу,
до функцій якого входить реєстрація
вхідної та вихідної кореспонденції
органу державної податкової служби.
Вказаний структурний підрозділ у день
отримання податкового
повідомлення-рішення направляє
(вручає) податкове
повідомлення-рішення платнику
податків. При цьому корінець
податкового повідомлення-рішення
залишається в органі державної
податкової служби та долучається до
матеріалів перевірки або
безпосередньо до справи платника
податків. Податкове
повідомлення-рішення вважається
надісланим (врученим) платнику
податків - юридичній особі, якщо його
передано посадовій особі такої
юридичної особи під розписку або
надіслано листом з повідомленням про
вручення. Дата відправлення (вручення)
проставляється на корінці податкового
повідомлення-рішення:

а) посадовою особою платника податків -
юридичної особи (фізичною особою -
платником податків) або її законним
представником - у разі вручення
податкового повідомлення-рішення під
розписку;

б) працівником структурного
підрозділу, до функцій якого входить
реєстрація вхідної та вихідної
кореспонденції, або відповідальною
особою, визначеною керівником органу
державної податкової служби для
виконання таких функцій, у разі
надіслання листом з повідомленням про
вручення. При цьому повідомлення про
вручення прикріплюється до корінця
податкового повідомлення-рішення.

Після вручення (отримання інформації
про вручення) податкового
повідомлення-рішення платнику
податків структурний підрозділ, до
функцій якого входить реєстрація
вхідної та вихідної кореспонденції,
або відповідальна особа, визначена
керівником органу державної
податкової служби для виконання таких
функцій, передає корінець податкового
повідомлення-рішення з відміткою щодо
вручення платнику податків
структурному підрозділу, який його
склав (у разі направлення податкового
повідомлення-рішення листом з
повідомленням про вручення - разом із
таким повідомленням про вручення або
щодо невручення поштового
відправлення).

Встановлено, що на підтвердження
отримання відповідачем податкового
повідомлення-рішення від 29.10.2012 р.
№ надано поштове повідомлення
про вручення поштового відправлення,
яким підтверджено факт його отримання
(а.с.9).

Натомість щодо податкового
повідомлення-рішення від 05.11.2013 №
такі докази відсутні. Роздруківка з
офіційного інтернет-сайту
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта" в даному
випадку не є належним доказом такого
вручення, оскільки з неї неможливо
встановити, яке відправлення вручено і
чи містило воно в собі акт та податкове
повідомлення-рішення.

Наявний опис поштового відправлення
від 05.11.2013 року (а.с.13) не містить
відомостей по те, який штрих-кодовий
ідентифікатор був наклеєний на
відповідне поштове відправлення і чи
відповідає він зазначеному у витягу з
офіційного сайту.

Поштових повідомлень про вручення
поштових відправлень, які були б
належними та допустимими доказами, до
суду взагалі не подано.

Те саме стосується і поштових
повідомлень-рішень № від 05.11.2013
року, яким зобов'язано відповідача
сплатити штраф у сумі 11775 грн. 65 коп.,
№ від 05.11.2013 року, яким зобов'язано
відповідача сплатити штраф у сумі 3705
грн. 28 коп. за затримку сплати грошового
зобов'язання, № від 05.11.2013 року,
яким застосовано до ПАТ
"Радомишльський машинобудівний завод"
штрафну санкцію у розмірі 576 грн. 95 коп.
(а.с.13 зворот).

Тобто, в порушення вимог ст.71 КАС
України позивачем не надано належних
та допустимих доказів на підтвердження
факту направлення податковим органом і
отримання відповідачем оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень, а тому
відсутні правові підстави для
стягнення сум, зазначених у податкових
повідомленнях-рішеннях.

Згідно з абзацом 1 пункту 49.2 статті 49
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний за кожний
встановлений цим Кодексом звітний
період подавати податкові декларації
щодо кожного окремого податку,
платником якого він є, відповідно до
цього Кодексу незалежно від того, чи
провадив такий платник податку
господарську діяльність у звітному
періоді.

Відповідно до підпункту 49.18.2 пункту 49.18
статті 49 Податкового кодексу України
податкові декларації, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, подаються
за базовий звітний (податковий) період,
що дорівнює календарному кварталу або
календарному півріччю (у тому числі в
разі сплати квартальних або піврічних
авансових внесків) - протягом 40
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) кварталу (півріччя).

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
встановлено, що грошове зобов'язання
платника податків - сума коштів, яку
платник податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, що справляється з платника
податків у зв'язку з порушенням ним
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також санкції за
порушення законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пункту 54.1. статті 54
Податкового кодексу України крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
також виходив з того, що позивачем
самостійно були подані податкові
декларації з податку на прибуток
підприємства та податкові декларації з
податку на додану вартість (а.с.20-22, 29-36).

Зазначені декларації не містять
підписів та печаток позивача, а тому не
можуть бути належним та допустимим
доказом у справі, який свідчить, що
платником податку не сплачено
податковий борг, що виник внаслідок
самостійного подання ним цих
декларацій.

Твердження відповідача про те, що
зазначені декларації були подані як
електронна звітність не підтверджені
жодним належним доказом.

Також колегія суддів погоджується з
доводами відповідача про те, що на
підтвердження позовних вимог позивачу
слід було надати оригінали документів
суду першої інстанції, оскільки це
узгоджується з приписами ст.79 КАС
України.

Відповідно до пункту 57.3. статті 57
Податкового кодексу України у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2,
54.3.4-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього
Кодексу, платник податків зобов'язаний
сплатити нараховану суму грошового
зобов'язання протягом 10 календарних
днів, що настають за днем отримання
податкового повідомлення-рішення, крім
випадків, коли протягом такого строку
такий платник податків розпочинає
процедуру оскарження рішення
контролюючого органу.

Відповідно до абзацу 1 пункту 59.1 статті
59 Податкового кодексу України у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
контролюючий орган надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.5 статті 59
Податкового кодексу України у разі
якщо у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення. У
разі якщо після направлення (вручення)
податкової вимоги сума податкового
боргу змінилася, але податковий борг не
був погашений в повному обсязі,
податкова вимога додатково не
надсилається (не вручається).

Як вказав суд першої інстанції,
Малинською ОДПІ відповідно до положень
статті 59 Податкового кодексу України
на адресу ПАТ "Радомишльський
машинобудівний завод" направлено
податкову вимогу від 26 липня 2002 року №91
на суму 41386 грн. 00 коп. та надіслано
податкову вимогу від 20 серпня 2002 року
№2/103 на суму 41843 грн. 51 коп. про
необхідність сплатити грошове
зобов'язання, яке не було сплачено у
встановлені терміни (а.с.42-43).

Такі висновки суду першої інстанції не
відповідають обставинами справи.

Податкові вимоги надсилалися
відповідно до Закону України "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" від
21.12.2000 року №2181-ІІІ (в редакції, чинній
на час правовідносин, далі Закон 2181) і
стосувалися боргу, що виник на 2002 рік.

Частиною другою ст.99 КАС України до
31.07.2010 року було встановлено, що для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Виходячи з викладеного, позовні вимоги
органів державної податкової служби
України про стягнення податкового
боргу з платників податків повинні
пред'являтися протягом одного року з
моменту виникнення права на стягнення
податкового боргу.

Право на стягнення податкового боргу
виникає після надіслання (вручення)
контролюючим органом першої та другої
податкових вимог платникові податків.
Відносини, що виникають у процесі
надіслання (вручення) податкових вимог
платникові податків регулюються
пунктом 6.2 статті 6 Закону № 2181. При
цьому обставини, з настанням яких
податкова вимога вважається
надісланою (врученою) особі, визначені
підпунктом 6.2.4 пункту 6.2 статті 6 Закону
№ 2181.

Згідно з підпунктом 10.1.1 пункту 10.1
статті 10 Закону № 2181 стягнення коштів
та продаж інших активів платника
податків провадяться не раніше
тридцятого календарного дня з моменту
надіслання йому другої податкової
вимоги. Тому процедура фактичного
стягнення коштів платника податків має
виконуватися з урахуванням строку,
передбаченого підпунктом 10.1.1 пункту 10.1
статті 10 Закону № 2181. Проте наявність
такої процедури не перешкоджає
зверненню податковими органами до суду
із вимогою про стягнення податкового
боргу.

Саме після настання зазначених у
підпункті 6.2.4 пункту 6.2 статті 6 Закону
№ 2181 обставин виникає право на
звернення контролюючого органу із
позовом про стягнення податкового
боргу. Відповідно, з цього моменту
починається перебіг строку звернення
контролюючого органу з відповідним
позовом до адміністративного суду.

З 31.10.2010 року частиною другою ст.99
встановлено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

При визначенні строків звернення
податкових органів із позовом про
стягнення податкового боргу, що виник
після набрання чинності ПК України
(тобто після 01.01.2011 року) слід виходити з
пункту 102.4 статті 102 ПК України, яким
зазначено, що у разі якщо грошове
зобов'язання нараховане контролюючим
органом до закінчення строку давності,
визначеного у пункті 102.1 цієї статті,
податковий борг, що виник у зв'язку з
відмовою у самостійному погашенні
такого грошового зобов'язання, може
бути стягнутий протягом наступних 1095
календарних днів з дня виникнення
податкового боргу. Якщо платіж
стягується за рішенням суду, строки
стягнення встановлюються до повного
погашення такого платежу або
визначення боргу безнадійним.

З розрахунку податкового боргу станом
на 31.03.2014 року слідує, що до суми,
заявленої до стягнення, увійшов
податковий борг, що начебто став
узгодженим у 2012, 2013, 2014 роках. При цьому
пеня позивачем нарахована за період з
02.02.2009 року по 29.12.2013 року.

З огляду на встановлені законодавством
строки стягнення податкового боргу
колегія суддів не має підстав вважати,
що податковим органом дотримано вимог
ст.59 ПК України щодо виставлення
податкової вимоги стосовно боргу, який
виник у 2009 році та подальших роках.

Ні позовна заява, ні надані розрахунки
не містять інформації, про те яким
чином змінювалася (збільшувалася чи
зменшувалася) сума податкового боргу.

Навпаки виходячи з даних, наведених в
розрахунку, можна вважати, що сума
податкового боргу була погашена,
оскільки станом 20.08.2002 року вона
складала 41843,51 (згідно податкової
вимоги №2/103 від 20.08.2002 року), а станом на
31.03.2014 року вона складала 230612,18 грн.
(тобто до зазначеної суми ввійшов
виключно борг в сумі 230612,18 грн., що
начебто став узгодженим з 2012 року).

При цьому підпунктом 60.1.1 пункту 60.1
статті 60 Кодексу визначено, що
податкова вимога вважається
відкликаною у разі, якщо сума
податкового боргу була погашена
самостійно платником податків або
органом стягнення. Тому разом із
погашенням суми податкового боргу
раніше надіслана платникові податків
податкова вимога є відкликаною, а тому
не може бути підставою для вжиття
заходів із примусового стягнення
податкового боргу.

У зв'язку з цим у разі, якщо платником
податків податковий борг був
погашений, а через деякий час виник
знову, органу державної податкової
служби слід направити (вручити) йому
нову податкову вимогу, виходячи з
виникнення нового грошового
зобов'язання.

За таких обставин у позивача відсутнє
право на звернення до суду з позовом
про стягнення цього боргу.

Невідповідність висновків суду першої
інстанції обставинам справи, а так само
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання є підставою для скасування
судового рішення та ухвалення нового
рішення згідно ст.202 КАС України.

Оцінивши надані позивачем докази, які є
у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, як кожного
доказу окремо, так і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності колегія суддів
приходить до висновку, що позивачем не
доведено обґрунтованості заявлених
ним позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції скасовує рішення суду першої
інстанції та ухвалює нове - про відмову
в задоволенні позову.

В зв'язку із задоволенням апеляційної
скарги суд присуджує понесені судові
витрати на користь відповідача.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Радомишльський машинобудівний завод"
задовольнити, постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"15" травня 2014 р. скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позову відмовити.

Присудити на користь Публічного
акціонерного товариства
"Радомишльський машинобудівний завод"
з Державного бюджету України сплачений
за подання апеляційної скарги судовий
збір в розмірі 913,50 грн. (згідно
квитанції ТВБВ №100005/066 "Ощадбанк" від
06.08.2014 р.)

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання її в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Б.С. Моніч

судді: (підпис)
І.Ф.Бондарчук

(підпис)
С.М.Хаюк

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення
виготовлено "23" вересня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Малинська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області
пл.Соборна,10,м.Малин,Житомирська
область,11603

3- відповідачу/відповідачам: Публічне
акціонерне товариство "Радомишльський
машинобудівний завод"
вул.Самоплавського,29,м.Радомишль,Житом
ирська область,12201

4-третій особі: представник Пасічник
Анатолій Йосипович АДРЕСА_1, 10008

- ,