Справа № 2-а-3551/11/2218
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-3551/11/2218
Головуючий у 1-й інстанції: Салоїд Н. М.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сапальова Т.В.

судді: Боровицький О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
м.Хмельницькому Хмельницької області
на постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 02 березня 2011 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
м.Хмельницькому Хмельницької області
про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2011 року позивач звернулася до
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області з позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
Хмельницькому районі Хмельницької
області про визнання протиправними
діяння відповідача; зобов'язання
відповідача нарахувати та виплатити у
повному обсязі позивачу як дитині
війни щомісячну державну соціальну
допомогу - 30 % надбавку до пенсії, що
передбачено ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
починаючи з 09.07.2007 року по 31.12.2010 року, а
також нараховувати і виплачувати 30 %
надбавку до пенсії як дитині війни у
повному розмірі в подальшому.

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 02 березня 2011 року позов
задоволено частково, а саме: визнано
дії відповідача неправомірними;
зобов'язано відповідача здійснити
нарахування та щомісячну виплату
позивачу підвищення до пенсії в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
починаючи з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та
з 22.05.2008 року по 31.12.2010 року, з
урахуванням раніше проведених виплат.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати постанову суду першої
інстанції та відмовити в задоволені
позовних вимог позивачу.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, вважає, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити частково з
наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи,
позивач є пенсіонером за віком та має
статус дитини війни відповідно до
статті 1 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни".

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" особам,
що належать до соціальної категорії
громадян "діти війни", з 01.01.2006 року
відповідач повинен був нараховувати та
виплачувати щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений статтею 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №
1058, згідно якої мінімальна пенсія за
віком дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

На момент звернення позивача до суду,
нарахування доплати до її пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень статті 6
вищезазначеного Закону, відповідачем
не здійснено, у зв'язку з чим вона
звернулася до суду за захистом своїх
прав.

Всупереч статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
позивачу щомісячне підвищення до
пенсії виплачувалось відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "Про
соціальний захист дітей війни" має вищу
юридичну силу в порівняні з постановою
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року № 530. Отже, відповідач
неправомірно виплачував щомісячне
підвищення до пенсії в меншому розмірі,
ніж це передбачено статтею 6
зазначеного Закону.

Виходячи з приписів частини 2 статті 152
Конституції України та дати ухвалення
рішень Конституційним Судом України,
колегія суддів погоджується з
висновками суду щодо наявності у
відповідача обов'язку нараховувати та
сплачувати позивачу доплату до пенсії,
передбачену статтею 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни".

Проте, колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
вважає за необхідне вказати на те, що
суд першої інстанції, дійшовши
обґрунтованого висновку про
законність вимог позивача на
перерахунок та виплату щомісячної
державної соціальної допомоги як
дитині війни відповідно до ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", помилково застосував норми
процесуального права. Так,
задовольняючи позов в частині
проведення перерахунку та виплати
пенсії позивачу відповідно до ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", суд першої інстанції
необґрунтовано визначив період часу,
за який порушене право підлягає
відновленню, задовольняючи здійснити
перерахунок та виплату соціальної
допомоги за період з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2010
року.

Враховуючи строки звернення до суду,
визначені ч. 1, 2 ст. 99 КАС України, право
позивача на проведення перерахунку та
виплати йому державної соціальної
допомоги як дитині війни у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком, підлягає
захисту за період з 26.07.2010 року,
оскільки позов подано до суду 26.01.2011
року.

В той же час, колегія суддів звертає
увагу, що судове рішення має бути
наслідком чинного правового
регулювання. Воно не може обмежувати
волю законодавчого органу в
майбутньому змінювати правове
регулювання суспільних відносин.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач просить захистити її порушене
право відповідно до діючого
законодавства в подальшому, тому
колегія суддів дійшла висновку, що
правильним способом захисту
порушеного права позивача, який
відповідає вимогам чинного
законодавства, є зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок та
виплату позивачу підвищення до пенсії
по день припинення такого права.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції має право скасувати
її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до пункту 4 частини 1
статті 202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги
положення ст. 195 КАС України, яким суду
апеляційної інстанції надано право
перегляду рішень суду першої інстанції
в межах доводів апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що постанова
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нової
постанови про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
м.Хмельницькому Хмельницької області
задовольнити частково.

Постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 02 березня 2011 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
м.Хмельницькому Хмельницької області
про перерахунок пенсії, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України у Хмельницькому районі
Хмельницької області щодо відмови в
перерахунку та виплаті ОСОБА_2
державної соціальної допомоги як
дитині війни у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у Хмельницькому районі
Хмельницької області перерахувати та
виплачувати ОСОБА_2 державну соціальну
допомогу як дитині війни в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком за період з
26 липня 2010 року по день припинення
такого права, з урахуванням проведених
виплат.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.