Справа № 823/2724/14
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 року
справа № 823/2724/14

м. Черкаси

13 год. 20 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.

за участю секретаря судового засідання
Цаплі І.Ю.,

представника позивача - ОСОБА_1 - за
довіреністю,

представника відповідача - Руденка І.С.
- за довіреністю,

представника відповідача - Хижняк Л.П. -
за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси адміністративну
справу за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до державної
податкової інспекції у м. Черкасах
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, вимоги
про сплату боргу та рішення,

встановив:

09 вересня 2014 року до суду з позовною
заявою звернулася фізична
особа-підприємець ОСОБА_4, в якій
просить визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення №, №
від 03.09.2014, вимогу про сплату богу
(недоїмки) від 03.09.2014 №Ф- та
рішення від 03.09.2014 №.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що
оскаржувані рішення базуються на акті
планової документальної невиїзної
перевірки від 11.08.2014 року №
186/23-01-17-01/НОМЕР_1 з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2010 по
31.12.2012. Позивач вважає, що висновки акту
відповідача є необґрунтованими, а
податкові повідомлення-рішення, вимога
про сплату боргу та рішення є
протиправними та такими, що підлягають
скасуванню.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просив суд визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення, вимогу про
сплату боргу та рішення.

Представники державної податкової
інспекції у м. Черкасах Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області проти задоволення позову
заперечували з підстав, викладених у
письмових запереченнях.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, оцінивши їх в сукупності,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини,на яких ґрунтується
позов, судом встановлено наступне.

В період з 15.07.2014 по 28.07.2014
уповноваженими представниками
відповідача проведено документальну
планову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_4,
реєстраційний номер НОМЕР_1 щодо
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків і
зборів за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013
року, дотримання законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками, правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування з 01.01.2011
року по 31.12.2013 року, виконання вимог
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року.

За результатами перевірки складений
акт від 11.08.2014 року № 186/23-01-17-01/НОМЕР_1,
згідно з висновками якого встановлено
порушення позивачем вимог податкового
законодавства, зокрема:

- п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 року № 2755-VI із
змінами та доповненнями, в результаті
несвоєчасного подання податкової
декларації про майновий стан і доходи
за період з 01.01.2012 року по 30.09.2012 року;

- п. 44.6 ст. 44, п. 121.1 ст. 121, п. 177.10 ст. 177, пп..
296.1.1 ст. 296.1 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 року № 2755-VI, в результаті
незабезпечення зберігання первинних, а
також інших документів з питань
обчислення і сплати належних сум
податків (внеску) протягом
установлених строків їх зберігання
та/або ненадання платником оригіналів
документів чи їх копій за період, що
перевірявся, в тому числі по звітних
(податкових) періодах - 2011, 2012 року;

- п. 138.1, п. 138.2 ст. 138, п. 177.2, пп. 177.5.3 п. 177.5
ст. 177 Податкового кодексу України, в
результаті чого визначено суму
податкових зобов'язань з податку на
доходи фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності за період,
що перевірявся на суму 107892 грн. 86 коп., в
тому числі по звітних (податкових)
періодах: 2011 рік - 58618 грн. 64 коп.; 2012 рік -
80235 грн. 56 коп.; 2013 рік - 27657 грн. 30 коп.;

- пп. 164.2.2 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168,
п. 171.2 ст. 171, п. 176.2 «а» ст. 176 Податкового
кодексу України, в результаті чого
визначено суму податкових зобов'язань
з податку на доходи фізичних осіб при
виплаті платникам податків доходів за
період, що перевірявся на суму 119 грн. 34
коп.;

- п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість у період, що
перевірявся на загальну суму 286740 грн.;

- пп. 1.2 п. 1 ст. 7 та абз. 3 п. 8 ст. 9 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 року
№ 2464-VI, в результаті чого донараховано
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
загальну суму 115981 грн. 47 коп.

На підставі акту перевірки від 11.08.2014
року № 186/23-01-17-01/НОМЕР_1 відповідачем
винесені наступні рішення:

- податкове повідомлення-рішення від 03
вересня 2014 року № про збільшення
суми грошового зобов'язання ФОП ОСОБА_4
з податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів в сумі 175536
грн. 22 коп., з них за основним платежем
140429 грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями 35107 грн. 22 коп.;

- податкове повідомлення-рішення від 03
вересня 2014 року № про збільшення
суми грошового зобов'язання ФОП ОСОБА_4
з податку на доходи фізичних осіб в
сумі 208309 грн. 38 коп., з них за основним
платежем 166511 грн. 50 коп. та за штрафними
(фінансовими) санкціями 41797 грн. 88 коп.;

- вимога про сплату недоїмки від 03
вересня 2014 року Ф- зі сплати суми
недоїмки з єдиного внеску, штрафів та
пені на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 115981 грн. 47
коп.;

- рішення про застосування штрафних
санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахуванного єдиного внеску від 03
вересня 2014 року № в сумі 9894 грн. 05
коп.

Cудом встановлено, що за перевіряємий
період позивач мав взаємовідносини з
ПП «Авітех», ТОВ ВТФ «Авіас», Черкаська
філія «Укравтозапчастина», ФОП
«ОСОБА_5».

На підтвердження господарських
відносин з контрагентами позивачем
надані первинні документи, зокрема
договори, податкові та видаткові
накладні, фіскальні чеки,
товарно-транспортні накладні (а.с. 50-251
том І, 1-101 том ІІ).

Представники відповідача, заперечуючи
проти задоволення позову, зазначили, що
в ході проведення перевірки позивачем
надані товарно-транспортні накладні не
в повному обсязі, подорожні листи для
перевірки не надані, а надані для
перевірки товарно-транспортні
накладні не відповідають Правилам
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні, затверджених
наказом Мінтрансу України від 14.10.1997
№363.

Суд вважає висновок відповідача
безпідставним, з огляду на наступне.

Факт здійснення господарських
операцій між контрагентами
підтверджується наданими суду
первинними документами.

Окрім того, позивачем виконано вимоги
статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність" щодо документального
оформлення фактів здійснення
господарських операцій та дотримано
вимог статті 198 Податкового кодексу
України, надано всі передбачені діючим
законодавством України документи, в
тому числі податкові накладні,
складені у відповідності до п. 201.1
статті 201 Податкового кодексу України
особами, які зареєстровані як платники
податку у порядку, передбаченому
статтею 183 цього Кодексу.

З огляду на зазначене суд вважає
безпідставними посилання відповідача
на відсутність фактичного здійснення
господарських операцій.

Крім того представник позивача
зазначив, що 28.10.2013 ДПІ у м. Черкасах
проведено зустрічну звірку ФОП ОСОБА_4
щодо зобов'язань за червень 2013 року, про
що складено довідку №54/1701/НОМЕР_1.
Висновками даної довідки
документально підтверджено здійснення
господарських операцій з
контрагентами у червні 2013 року.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає
наступне.

Правові засади регулювання,
організації, ведення бухгалтерського
обліку та фінансової звітності в
Україні визначаються Законом України
від 16 липня 1999 року № 996-ХІV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.99 № 996-ХІV
встановлено вимоги до первинних
документів, які є підставою для
бухгалтерського та податкового обліку.
Згідно з даною нормою, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Та обставина, що ФОП ОСОБА_4 правомірно
сформувала податкові зобов'язання,
може підтвердитись: податковими
накладними, видатковими накладними,
специфікаціями, фіскальними чеками та
банківськими виписками по рахунку.

Згідно вимог п. 3 ст. 5 та п. 1 ст. 7
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники відносин у сфері
господарювання здійснюють свою
діяльність у межах встановленого
правового господарського порядку,
додержуючись вимог законодавства.

Господарські операції між ФОП ОСОБА_4
та ПП «Авітех», ТОВ ВТФ «Авіас»,
Черкаською філією
«Укравтозапчастина», ФОП ОСОБА_5
фактично здійснені та оформлені
належним чином.

Крім того, перевіркою не встановлено
факт безтоварності господарської
операції з придбання позивачем товару
(робіт, послуг) у вищезгаданих
контрагентів (ПП «Авітех», ТОВ ВТФ
«Авіас», Черкаська філія
«Укравтозапчастина», ФОП ОСОБА_5.).

Зазначене надало позивачу підстави для
формування податкового кредиту
внаслідок придбання вказаних робіт
(послуг) у відповідних податкових
періодах.

У акті перевірки від 11.08.2014 року №
186/23-01-17-01/283490112 ревізором не
заперечується факт надання до
перевірки первинних бухгалтерських
документів як доказу правомірного
віднесення ФОП ОСОБА_4 до складу витрат
суми витрат на придбання ПММ та інших
матеріалів, наведені вище, однак
ревізор вважає, що платником податків
порушено вимоги їх ведення та
оформлення.

Крім того, в акті перевірки ревізором
зазначено, що показники податкової
звітності, сформовані в порушення
вимог пп. 138.10.2, п. 138.10 ст. 138, п. 177.2, пп.
177.5.3 п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу
України, не можуть бути підставою для
формування валових витрат та не
знаходять відображення в
господарській діяльності платника.

Суд зауважує, що проведення будь-якої
господарської операції товариства
фіксується та підтверджується
первинними документами, на основі яких
і ведеться бухгалтерська звітність. У
свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 3
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» від 16.07.99 р. № 996-ХІУ на даних
бухгалтерської звітності базуються
фінансова, податкова та інші види
звітності. Тобто первинні документи є
основою і для податкового обліку.

Згідно з п.138.2 ст. 138 Податкового кодексу
України, витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом
цього Кодексу.

Згідно з пп. 139.1.9 п. 139.1 ст.139 Податкового
кодексу України, не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового
кодекс України у встановлено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодекс) ) чи не підтвердженні митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу).

Судом також враховано правову позицію,
викладену в інформаційному листі
Вищого адміністративного суду України
від 2 червня 2011 р. № 742/11/13-11, згідно з
якою з метою встановлення факту
здійснення господарській операції,
формування витрат для цілей визначення
об'єкта оподаткування податку на
прибуток або податкового кредиту з
податку на додану вартість судам
належать з'ясовувати, зокрема,
обставини щодо руху активів у процесі
здійснення господарської операції,
установлення спеціальної, податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції, установлення
зв'язку між фактом придбання товарів,
послуг, спорудженням основних фондів,
імпортом товарів, послуг, понесених
інших витрат і господарською
діяльністю платника податків.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Представники податкового органу не
надали суду належних доказів, які б
підтверджували обґрунтованість
висновків перевірки та правомірність
оскаржуваних податкових повідомлень -
рішень.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що податкові
повідомлення-рішення №, №
від 03.09.2014, прийняті державною
податковою інспекцією у м. Черкасах
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області необґрунтовано, без
урахування усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішень, а тому
підлягають скасуванню.

Також суд зазначає, що так як ФОП ОСОБА_4
не було занижено оподаткований дохід
(обставини наведені вище), що у свою
чергу виключає занижено суму єдиного
внеску в розмірі 115981 грн. 47 коп. та
нарахуванню ФОП ОСОБА_4 штрафних
санкцій з є в розмірі 9894 грн. 05 гр, а тому
позовні вимоги щодо визнання
протиправною та скасування вимоги про
сплату богу (недоїмки) від 03.09.2014
№Ф- та визнання протиправним та
скасування рішення від 03.09.2014 №
підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Таким чином, з урахуванням положень
Закону України «Про судовий збір» та
положень Кодексу адміністративного
судочинства України суд повертає
судовий збір, сплачений позивачем, у
повному обсязі.

Керуючись статтями 56, 58, 86, 94, 159, 162, 163, 254
КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 03.09.2014.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 03.09.2014.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу про сплату богу (недоїмки) від
03.09.2014 №Ф-.

Визнати протиправним та скасувати
рішення від 03.09.2014 №.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
судовий збір у розмірі 487 (чотириста
вісімдесят сім) грн 20 коп., сплачений
згідно платіжного доручення №ПН 941722
від 08.09.2014.

Постанова набирає законної сили
відповідно до вимог статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Черкаський окружний
адміністративний суд у строки та
порядку, передбачені статтями 185-187
цього Кодексу.

Суддя
В.П. Тимошенко

Повний текст складений та підписаний 24
вересня 2014 року