Справа № 159/4829/14-а
Суддя: Миронюк М. Г.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/4829/14-а
Провадження № 2-а/159/202/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
24 вересня 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області

в складі : головуючого Миронюка М.Г.,

при секретарі Гусар Т.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Ковельського
міськрайонного суду справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Ковельської
міської Ради про скасування постанови
в адміністративній справі та закриття
провадження у справі, -

В С Т А Н О В
И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з
адміністративним позовом до
виконавчого комітету Ковельської
міської Ради про скасування постанови
в адміністративній справі та закриття
провадження у справі.

Позивач обґрунтувала свої позовні
вимоги тим, що відповідач
(адміністративна комісія при
виконавчому комітеті Ковельської
міської ради) своєю постановою № 42 від
30 липня 2014 року неправомірно притягнув
її до адміністративної
відповідальності, передбаченої ч. 2 ст.
156 КУпАП, та наклав адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 500
грн. за те, що вона 27 червня 2014 року,
перебуваючи на своєму робочому місці в
магазині "Савана", продала
неповнолітнім пиво.

Позивач вказує на те, що твердження
про продаж нею двом неповнолітнім
дівчатам слабоалкогольних напоїв
(пива) не відповідає дійсності,
оскільки зазначені неповнолітні особи,
які зустрілись з працівниками
правоохоронних органів вже поза межами
магазину, в якому вона працює, не були
її покупцями. Вказує, що в той день,
приблизно в час, який вказаний в
протоколі, дійсно зайшли двоє дівчат,
але разом з ними був присутній чоловік,
якому на вигляд років 35-40. Вказаний
чоловік підійшов до холодильної
вітрини, яка знаходиться у вільному
доступі для кожного покупця, та
самостійно її відкривши, дістав дві
пляшки пива, які вказані в протоколі
про адміністративне правопорушення. В
подальшому цей чоловік поставив пиво
на прилавок та розрахувався за нього.
Тобто, в даному випадку покупцем пива
для неї, як для продавця, була
повнолітня особа - чоловік. Після
проведення розрахунку чоловік сказав
дівчатам, що вони можуть забирати пиво.
Дівчата забрали з прилавка пиво та
вийшли разом з цим чоловіком з
магазину. Через декілька хвилин до
магазину зайшли працівники міліції та
звинуватили її у продажу пива
неповнолітнім. На її пояснення щодо
обставини продажу пива працівники
міліції не звернули уваги, а всі
документи, які були складені
працівниками міліції вона підписала
без застережень, оскільки на неї
чинився тиск, хоча на той момент вона
вважала, що адміністративного
правопорушення не вчиняла.

Вказуючи на ряд порушень норм
матеріального та процесуального права,
допущених відповідачем при розгляді
справи про адміністративне
правопорушення, позивач в своєму
адміністративному позові просила
скасувати вказану постанову в справі
про адміністративне правопорушення та
закрити провадження в справі в зв'язку
з відсутністю в її діях складу
адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні позивач свої
позовні вимоги підтримала повністю з
підстав, викладених в позовній заяві,
просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, однак до суду
надійшло письмове заперечення
відповідача проти даного позову, в
якому зазначається, що адміністративна
комісія, до компетенції якої
відноситься розгляд справ про
адміністративні правопорушення даної
категорії, діяла відповідно до чинного
законодавства, зокрема відповідно до
вимог КУпАП. Вважає, що протокол про
адміністративне правопорушення було
складено на законних підставах, а
оскаржувану постанову винесено
уповноваженим органом у відповідності
до чинного законодавства. Твердження
позивача в адміністративному позові є
необ'єктивними та надуманими з метою
уникнути адміністративної
відповідальності, а сам позов є
безпідставним, оскільки позивач сама
визнала факт вчинення правопорушення,
про що зазначено в протоколі про
адміністративне правопорушення,
розгляд справи відбувався з її участю,
при винесенні постанови було враховано
всі обставини справи та належним чином
оцінено наявні докази. Відповідач
просив суд в задоволенні позову
відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
показання свідка, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази та з'ясувавши
обставини справи, вважає, що позов
підставний та підлягає до о
задоволення.

Відповідно до вимог ч.1, ч.2 ст. 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Позивачем наведено ряд обставин,
якими вона обґрунтовує свою
непричетність до вчинення
адміністративного правопорушення та
порушення відповідачем норм
процесуального та матеріального права.

Так постановою № 42
адміністративної комісії при
виконавчому комітеті Ковельської
міської ради від 30 липня 2014 року
позивача притягнуто до
адміністративної відповідальності,
передбаченої ч. 2 ст. 156 КУпАП, та
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі 510 грн.

Як вбачається з цієї постанови,
суть правопорушення полягає в тому, що
зі змісту протоколу вбачається, що 27
червня 2014 року, близько 15 год. 45 хв.,
ОСОБА_1 перебуваючи на своєму робочому
місці в якості продавця магазину
"Савана" (по вул. Вітовського, 41 в м.
Ковелі), продала неповнолітнім ОСОБА_2
(ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2)
дві пляшки пива "Славутич ICE Mix Cuba Libre" 18%,
алкоголь не менше 6,0 об., вартістю 7 грн.
50 коп., чим порушила правила торгівлі
пивом, алкогольними напоями і
тютюновими виробами.

В даній постанові фактично відсутня
вступна, описова та мотивувальна
частина, суть правопорушення не
сформульована, не викладено пояснення
та доводи особи, яка притягується до
відповідальності, постанова не містить
посилання на докази, які свідчать про
вчинення особою адміністративного
правопорушення та які спростовують
позицію позивача, не вказано висновок
про винність особи у вчиненні
адміністративного правопорушення.

Зокрема, адміністративна комісія,
виносячи оскаржувану постанову,
належним чином не сформулювала суть
правопорушення, яке було нею
встановлене під час розгляду справи, а
в своїй постанові вказала,що "Зі змісту
протоколу встановлено, що…". Таке
формулювання є явно недостатнім ,
оскільки не дає відповіді на те, що було
встановлено адміністративною
комісією.

Зміст постанови повинен
відповідати вимогам, встановленим
статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема,
необхідно зазначити докази, на яких
базується висновок про вчинення особою
адміністративного правопорушення.

Вимогами ст. 251 КУпАП встановлено
перелік доказів в справі про
адміністративні правопорушення.

Як вбачається з копій матеріалів
справи про притягнення позивача до
адміністративної відповідальності,
зокрема з копії протоколу про
адміністративне правопорушення від
27.06.2014 року, будь-які речі не вилучались.

Оскільки позивачу ставиться у вину
продаж слабоалкогольного напою (пива)
неповнолітнім особам, то сам цей напій
мав би бути вилучений як предмет
адміністративного правопорушення чи
основний речовий доказ. Однак
відомості про такий речовий доказ, як в
протоколі про адміністративне
правопорушення, так і в оскаржуваній
постанові, відсутні.

27.06.2014 року працівниками міліції
були відібрані письмові пояснення від
ОСОБА_3, та ОСОБА_2, як від неповнолітніх
осіб, яким було здійснено реалізацію
алкогольного напою.

Разом з тим дані пояснення мали б
бути відібрані в присутності законних
представників неповнолітніх, чи в
присутності педагога. Однак, з цих
пояснень вбачається, що при відібранні
пояснень у зазначених осіб законні
представники або педагоги присутні не
були, що є грубим порушенням при
провадженні справи про
адміністративне правопорушення.

За таких обставин суд визнає
письмові пояснення ОСОБА_3, та ОСОБА_2
від 27.06.2014 року неналежними та
недопустими доказами вчинення
позивачем даного адміністративного
правопорушення.

Як вбачається з письмового
пояснення ОСОБА_1 в протоколі про
адміністративне правопорушення та з її
окремого письмового пояснення від
27.06.2014 року, остання фактично визнала
факт вчинення правопорушення.

Однак, як вбачається з письмового
заперечення позивача від 30.07.2014 року,
при розгляді справи про
адміністративне правопорушення свою
вину у вчиненні цього правопорушення
вона не визнала на надала інші
пояснення щодо подій, які відбувались
27.06.2014 року в приміщенні магазину
"Савана".

В оскаржуваній постанові жодним
чином не відображено пояснення
позивача, як особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності, та
докази, якими спростовується це
пояснення

Таким чином, в даному випадку
письмові пояснення позивача від 27.06.2014
року, як особи яка притягується до
відповідальності, не можуть бути
єдиним доказом вчинення ним
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, оскільки
вчинення такого правопорушення
категорично нею заперечується і це
заперечення не спростоване
відповідачем в ході розгляду справи
про адміністративне правопорушення.

В ході судового розгляду справи
свідок ОСОБА_4 підтвердила, що події
27.06.2014 року відбувались саме так, як про
це вказано позивачем в письмовому
запереченні та в позовній заяві.

В суду не має підстав ставити під
сумнів факти, якіповідомлені даним
свідком. Даних про її
заінтересованість в результаті
розгляду справи не встановлено .

Будь-які інші докази, передбачені
ст. 251 КУпАП, в підтвердження обставин,
викладених в постанові, до матеріалів
справи про адміністративне
правопорушення не додані, в
оскаржуваній постанові не вказані.

За таких обставин суд вважає , що
вина ОСОБА_1 у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, не
доведена, а тому оскільки
адміністративне законодавство не
передбачає дану обставину підставою,
що виключає провадження у справі, тому
провадження у справі щодо ОСОБА_1 слід
закрити на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУ п АП.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 7 КУпАП України,
ніхто не може бути підданий заходу
впливу в зв'язку з адміністративним
правопорушенням інакше як на
підставах і в порядку, встановлених
законом. Провадження в справах про
адміністративні правопорушення
здійснюється на основі суворого
додержання законності. Застосування
уповноваженими на те органами і
посадовими особами заходів
адміністративного впливу провадиться
в межах їх компетенції, у точній
відповідності з законом.

Суд встановив, що відповідач при
винесенні оскаржуваної постанови не
застосовував норми ст.ст. 33, 252, 280 КУпАП,
оскільки оцінку доказів вчинення
правопорушення не проводив, не
досліджував інших обставин, які мають
значення для правильного вирішення
справи, чим допустив процесуальних
порушення, якими були порушені права
особи, що притягується до
адміністративної відповідальності.

справі про адміністративне
правопорушення та накладення
адміністративного стягнення.

Доводи та твердження відповідача
в письмовому запереченні не
підтверджені належними доказами та
жодним чином не спростовують висновків
суду.

З огляду на кількість та характер
допущених відповідачем порушень при
винесенні оскаржуваної постанови, така
постанова не може вважатись законною.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС
України, у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень.

Суд, обираючи спосіб захисту
порушеного права позивача, вважає, що
для відновлення останнього необхідним
і достатнім є визнання протиправною та
скасування вказаної вище постанови в
справі про адміністративне
правопорушення, закриття провадження в
справі про адміністративне
правопорушення, що позивач і просить.

Таким чином суд повно,
всесторонньо та об'єктивно дослідивши
наявні в матеріалах справи докази,
прийшов до висновку, що постанову № 42
від 30 липня 2014 року, винесену
відповідачем, в справі про
адміністративне правопорушення про
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності,
передбаченої ч. 2 ст. 156 КУпАП, у виді
штрафу в розмірі 510 грн. слід визнати
протиправною та скасувати цю
постанову, а провадження по справі про
адміністративне правопорушення -
закрити.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 10, 11, 41, 71, 72, 86, 99,
100, 102, ч. 6 ст. 128, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 171-2 КАС
України, на підставі ст.ст. 7, 9, 33, п. 1 ст.
247, ст.ст. 251, 252, 280, 287, п. 3 ч. 1 ст. 288, 289
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Ковельської
міської Ради про скасування постанови
в адміністративній справі та закриття
провадження у справі задовольнити
повністю.

Постанову адміністративної комісії
при виконавчому комітеті Ковельської
міської Ради від 30.07.2014 року № 42 у
справі про адміністративне
правопорушення, передбачене ст. 156 ч.2
Куп АП згідно якої на ОСОБА_1
накладено адміністративне стягнення в
сумі 510,00 гривень скасувати та
провадження у справі закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено
та підписано 29 вересня 2014 року.

Головуючий:М. Г. Миронюк