Справа № 815/3152/13-а
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/3152/13-а

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Токмілова Л. М.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: судді доповідача -
головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Жука С.І., Лук'янчук О.В.,

секретар - Загоруйко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу
приватного виробничо-комерційного
підприємства "Дукат" на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 27 червня 2013 року у справі за
адміністративним позовом приватного
виробничо-комерційного підприємства
"Дукат" до Державної податкової
інспекції у м. Южному Одеської області
Державної податкової служби
(правонаступник Державна податкова
інспекція у м. Южному Головного
управління Міндоходів Одеської
області) про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року приватне
виробничо-комерційне підприємство
"Дукат" звернулось з адміністративним
позовом про визнання протиправним та
скасування податкових
повідомлень-рішень № та №
від 10.12.2012 року.

В обґрунтування позовних вимог
зазначалось, що покладені відповідачем
в основу акту перевірки висновки про
відсутність проведення господарських
відносин із контрагентом ТОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж» здійснені
без належного аналізу характеру
конкретної угоди, її товарності та
реальності.

При цьому, представник позивача вважав,
що висновки акту Державної податкової
інспекції у м. Южному Одеської області
ДПС, на підставі якого прийняті
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, не відповідають
фактичним обставинам
фінансово-господарської діяльності
позивача. Представник позивача
зазначав, що наявність у платника
податку податкових накладних, виданих
йому постачальником товару та інших
первинних документів, оформлених з
дотриманням вимог чинного
законодавства, є достатньою підставою
для визначення податкового кредиту.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 27 червня 2013
року в задоволенні адміністративного
позову було відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою
суду приватне виробничо-комерційне
підприємство "Дукат" подало апеляційну
скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що
рішення судом першої інстанції
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим просить його скасувати
та ухвалити нову постанову, якою
адміністративний позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про
наявність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що
в період з 13.11.2012 року по 19.11.2012 року
старшим державним податковим
ревізором-інспектором відділу
податкового контролю ДПІ у м. Южному
Одеської області Державної податкової
служби, інспектором податкової служби 1
рангу Ковальовою М.О., на підставі п. 75.1
ст. 75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст. 78, п.79.1 ст. 79, п.82.2
ст.82 Податкового кодексу України,
проведено позапланову невиїзну
документальну перевірку ПВКП "Дукат",
код за ЄДРПОУ 2435786 з питань дотримання
вимог податкового законодавства,
стосовно встановлення взаємовідносин
з ТОВ «Лугпромстройсантехмонтаж» за
період з 01.04.2011 року по 30.09.2011 року.

За результатами вказаної перевірки
відповідачем складено акт №
428/51/22-1007/24535786 від 26.11.2012 року про
результати позапланової
документальної невиїзної перевірки
ПВКП "Дукат", код за ЄДРПОУ 2435786 з питань
дотримання вимог податкового
законодавства, стосовно встановлення
взаємовідносин з ТОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж» за період
з 01.04.2011 року по 30.09.2011 року.

На підставі акту перевірки ДПІ у м.
Южному Одеської області Державної
податкової служби прийняті податкові
повідомлення-рішення від 10.12.2012 року №
за порушення вимог п.п.134.1.1 п.134.1
ст.134, п.138.2 ст.138 Податкового кодексу
України, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання по податку на
прибуток підприємств на загальну суму
140843 грн. із них: 140843 грн. - основний
платіж та 0 грн. - штрафна (фінансова)
санкція та № за порушення вимог
п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п.201.6, п.201.10 ст.201
Податкового кодексу України, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість на загальну суму 139876 грн. 25
коп. із них: 122473 грн. - основний платіж
та 17403 грн. 25 коп. - штрафна (фінансова)
санкція.

Вказані обставини сторонами не
заперечуються, підтверджуються
матеріалами справи, а отже є
встановленими.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив із
неможливості реального виконання
господарської операції між позивачем і
ТОВ «Лугпромстройсантехмонтаж», з
огляду на те, що позивачем не доведено
факту дійсності і легальності
оподаткованих операцій. Зокрема,
подані позивачем як докази своїх
позовних вимог первині фінансові та
бухгалтерські документи не є
достатніми для беззаперечного
твердження про дійсне виконання
господарських операцій з
контрагентами, тобто такими, що дають
право позивачу віднести відповідні
суми до податкового кредиту.

Проте, з таким висновком колегія суддів
не погоджується з огляду на наступне.

Так, за встановлених судом обставин,
фактичним предметом спору у справі, що
розглядається є правомірність рішень
податкового органу з приводу
реалізації права позивачем на
віднесення сум до податкового кредиту
та віднесення відповідних сум до
валових витрат з податку на прибуток
внаслідок укладення та виконання
договору підряду ТОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж».

Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів,
витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення
яких передбачено законодавством.

Платникам податків
забороняється формування показників
податкової звітності, митних
декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону
України від 16.07.99 N 996-XIV "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Отже, будь-які документи (у
тому числі договори, накладні, рахунки
тощо) мають силу первинних
документів лише в разі фактичного
здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в
разі фактичного здійснення
господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону
України від 16.07.99 N 996-XIV "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" господарською
операцією є дія або подія, яка
викликає зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі

підприємства.

Таким чином, визначальною
ознакою господарської операції є те,
що вона повинна спричиняти реальні
зміни майнового стану платника
податків.

Вимога щодо реальних змін
майнового стану платника податків як
обов'язкова ознака господарської
операції кореспондує з нормами
Податкового кодексу України.
Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до
підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
бухгалтерського обліку та нарахування
податку.

Водночас відповідно до пункту
198.3 статті 198 Податкового кодексу
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті)
та послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій
у необоротні капітальні активи), у
тому числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Тобто, необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні товарів
(послуг) сум податку на додану вартість
є факт придбання товарів та послуг із
метою їх використання в
господарській діяльності.

Таким чином, витрати для
цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток, а
також податковий кредит для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток
або податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але
недостовірних документів або сплати
грошових коштів.

З метою встановлення факту
здійснення господарської операції,
формування витрат для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або податкового
кредиту з податку на додану вартість
судам належить з'ясовувати, зокрема,
такі обставини: рух активів у процесі
здійснення господарської операції;
установлення спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції, встановлення
зв'язку між фактом придбання товарів
(послуг), спорудженням основних фондів,
імпортом товарів (послуг), понесенням
інших витрат і господарською
діяльністю платника податку.

При цьому в обов'язковому
порядку необхідно досліджувати
наявність господарської мети при
вчиненні відповідних дій платника
податку. Перевірці підлягають доводи
податкового органу, що свідчать про
відсутність ділової мети у діях
платника податку, зокрема у разі
подальшого продажу придбаного товару
нижче за ціну придбання; придбання
товарів (послуг) у посередників за
наявності прямих контактів з їх
виробниками; придбання послуг,
використання яких не може мати
позитивного впливу на результати
господарської діяльності платника
податку тощо.

Для з'ясування зазначених
обставин необхідно ретельно
перевіряти доводи податкових органів,
викладені в актах перевірки або
підтверджені іншими доказами. При
цьому згідно з частиною п'ятою статті
11 КАС України суд повинен
запропонувати особам, які беруть
участь у справі, подати докази або з
власної ініціативи витребувати докази,
яких, на думку суду, не вистачає.

Натомість відповідні відносини
у сфері оподаткування регулюються
підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4
Податкового кодексу України. Указана
норма встановлює презумпцію
правомірності рішень платника податку
в тому, що в разі якщо норма закону чи
іншого нормативно-правового акта,
виданого на підставі закону, або якщо
норми різних законів чи різних
нормативно-правових актів
припускають неоднозначне (множинне)
трактування прав та обов'язків
платників податків.

Зазначена норма поширюється
також і на кваліфікацію господарських
операцій з метою формування
платником податків витрат для
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток та/або
податкового кредиту з податку на
додану вартість. За змістом указаної
норми відповідні витрати і
податковий кредит вважаються
сформованими платником податків
правомірно, однак контролюючий орган
не позбавлений можливості довести
в установленому порядку факт
невідповідності задекларованих
наслідків господарської операції
платника податків у податковому обліку
фактичним обставинам.

При цьому з урахуванням норм
статей 61 та 44 Податкового кодексу
України саме на контролюючі органи
покладається обов'язок контролювати
правильність формування даних
податкового обліку платників
податків, у тому числі щодо
правильності складення та
достовірності первинних документів.

Оцінюватися при дослідженні
факту здійснення господарської
операції повинні відносини
безпосередньо між учасниками тієї
операції, на підставі якої сформовані
дані податкового обліку.

Як вбачається з установлених судами
обставин справи, валові витрати,
податковий кредит та від'ємне значення
з податку на додану вартість в
оспорюваних сумах були сформовані
позивачем за наслідками виконання
договорів на виконання підрядних
робіт № 1 від 04.04.2011 року та № 2 від 28.04.2011
року, укладеного між ПВКП "Дукат"
(Замовник) та ТОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж»
(Підрядник) (а.с. 33-36, 37-40, т.1).

Згідно п.2.1 ст.2 вказаних правочинів
зазначено, що на умовах Договору,
Замовник доручає, а Підрядник приймає
на себе виконання робіт по
реконструкції споруд (сміттєвих камер)
для збору та складуванню твердих
побутових відходів житлових будинків
III - го мікрорайону м. Южного та
відповідно до п.2.2 ст.2 Замовник приймає
на себе зобов'язання по оплаті
виконаних робіт згідно договору.

На підтвердження виконання пунктів цих
договорів позивачем надано податкові
декларації, податкові накладні,
виписки по рахункам, реєстр документів
по рахункам та розрахунки, акти
прийому виконаних будівельних робіт (
а.с.41-43, 44-53,89-92, 103-108, 190-205, т.1; а.с. 21-25,26-30,
31-36, 37-40, 41-44, т.2).

Так, зокрема, позивачем віднесено до
складу валових витрат та сформований
податковий кредит операції згідно
наступних документів:

- податкова накладна від 01.06.2011 року №169
на суму ПДВ 8540,5 грн., податкова накладна
від 01.06.2011 року №168 на суму ПДВ 14885 грн.,
податкова накладна від 11.07.2011 №573 на
суму ПДВ 23990грн., податкова накладна від
12.05.2011 року на суму ПДВ 29438,17 грн.,
податкова накладна від 19.08.2001 року №5381
на суму ПДВ 38344,75грн., податкова
накладна від 19.07.2011 №574 на суму ПДВ 7273,8
грн.;

- актів прийому - виконання будівельних
робіт за травень 2011 року, червень 2011
року, липень 2011 року, серпень 2011 року за
договорами підряду, складених за
формою. Затвердженою наказом
Мінрегіонбуду України від 04.12.2009 року
№554, відповідно до яких позивач прийняв
від ТОВ «Лугпромстройсантехмонтаж»
виконані будівельні роботи;

- довідок про вартість виконаних робіт,
актів звірки взаємних розрахунків та
банківських виписок про повний
розрахунок з контрагентом.

Вказані первинні документи містять усі
обов'язкові реквізити та необхідну
інформацію про зміст, обсяг, вартість
спірних операцій та їх учасників.

В матеріалах справи містяться копії
платіжних доручень, що підтверджують
факт сплати грошових коштів в повному
обсязі.

Зазначені копії платіжних документів
засвідчують факт виконання позивачем
зобов'язань по оплаті вартості робіт за
переліченими вище правочинами шляхом
перерахування безготівкових грошових
коштів. З огляду на приписи Закону
України "Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні" та Закону
України "Про запобігання та протидію
легалізації (відмиванню) доходів,
одержаних злочинним шляхом" операції
суб'єктів права з перерахування саме
безготівкових грошових коштів є
прозорими для контролю з боку Держави,
так як здійснюються виключно у
встановлений самою ж Державою спосіб -
через банківські установи. Наявні у
справі документи засвідчують, що
безготівкові кошти були списані з
рахунків позивача, тобто вибули з його
власності. Доказів повернення цих
коштів до позивача, наявності у
позивача та контрагента позивача
спільного інтересу щодо їх отримання
(що могло б мати місце в разі
пов'язаності цих осіб) в матеріалах
справи немає.

Крім того, відповідно до статті 1 Закону
України "Про ліцензування певних видів
господарської діяльності"
господарська діяльність - будь-яка
діяльність, у тому числі
підприємницька, юридичних осіб, а також
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, пов'язана
з виробництвом (виготовленням)
продукції, торгівлею, наданням послуг,
виконанням робіт. Ліцензія - документ
державного зразка, який засвідчує
право ліцензіата на провадження
зазначеного в ньому виду господарської
діяльності протягом визначеного
строку у разі його встановлення
Кабінетом Міністрів України за умови
виконання ліцензійних умов;

А відповідно до ст. 1 Закону
України від 06.09.2005 № 2806-IV "Про дозвільну
систему у сфері господарської
діяльності" документ дозвільного
характеру - дозвіл, висновок, рішення,
погодження, свідоцтво, інший документ,
який дозвільний орган зобов'язаний
видати суб'єкту господарювання у разі
надання йому права на провадження
певних дій щодо здійснення
господарської діяльності або видів
господарської діяльності та/або без
наявності якого суб'єкт господарювання
не може проваджувати певні дії щодо
здійснення господарської діяльності
або видів господарської діяльності.

Із вищенаведеного випливає, що
видача зазначених дозволів можливе
лише за умови наявності у суб'єкта
господарювання необхідних
технологічних ( матеріальних та
трудових ресурсів) можливостей для
здійснення відповідного виду
господарської діяльності.

Позивач - ПВКП «Дукат» є підприємством
основним видом діяльності якого є
будівельна діяльність на підставі
отриманої позивачем відповідної
ліцензії Одеської обласної державної
адміністрації від 26.11.2007 року (строк дії
ліцензії з 26.11.2007 року по 26.11.2012 р.) №
369637 серія АВ ( 84-85,т.1), а контрагент
позивача виконував спірні
господарські операції на підставі
ліцензії Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Луганській області Міністерства
регіонального розвитку та будівництва
України № 558208 серії АВ від 30.07.2010 року
та відповідного дозволу
Територіального управління
Держгірпромнагляду по Луганські
області на виконання робіт підвищеної
небезпеки № 185.11.09- 45.21.3 з терміном дії
30.03.2011 року по 30.03.2014 року ( а.с.177-181,182, т.1).

Також, в матеріалах справи містяться
повідомлення про взяття на облік Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань та повідомлення про взяття
на облік платника страхових внесків
Луганського міського центру
зайнятості від 20.07.2010 року ( а.с.185-189,
т.1).

Факт фізичного знаходження
працівників контрагента позивача на
вищезазначених об'єктах забудови
підтверджується журналом реєстрації
вступного інструктажу з питань охорони
праці, відповідно до якого
відповідальна особа ТОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж» пройшла
відповідний інструктаж з питань
охорони праці ПВКП «Дукат» ( а.с. 111,т.2).

Вищенаведені докази спростовують
доводи податкового органу щодо
відсутності у контрагента позивача
необхідних трудових та матеріальних
ресурсів, необхідних для реального
виконання спірних угод.

Внаслідок виконання спірних угод,
позивач виконав свої зобов'язання щодо
капітального ремонту 4-го поверху
будівлі поліклініки КЗ «Южненська
міська лікарня» та реконструкцію
споруд (сміттєвих камер ) для збору та
складуванню твердих побутових
відходів житлових будинків 111-го
мікрорайону м.Южного Одеської області
(вул. Хіміків,22-25, під'їзди, проспект
Леніна ,15-1,2,3,4 під'їзди, проспект
Леніна21-4 під'їзди, проспект Леніна 23-3,5
під'їзди на підставі договорів підряду
від 25.08.2010 року та від 10.11.2010 року (
а.с.206-211, 212-216,т.1), отже суд вважає, що
позивач результати отриманих послуг
за спірними договорами підряду,
застосував у власній господарській
діяльності, які спрямовані на реальне
настання наслідків, що обумовлені ними
по правочинах

Таким чином, доводи відповідача
стосовно порушення позивачем
приписів п.138.2 ст.138. пп.139.1.п.139.1 ст.139,
п.201.1ст.201 Податкового кодексу України
та неможливість встановити реальність
виконання господарської операції
(зв'язок між отриманим товаром позивача
та його фінансово-господарською
діяльністю) є безпідставним та
необґрунтованим.

А відтак, висновок суду першої
інстанції про непідтвердженність
спірних витрат позивача та
податкового кредиту не можна визнати
об'єктивним, у зв'язку з чим колегія
суддів вважає за необхідне скасувати
постанову суду першої інстанції та
задовольнити позов.

При цьому суд відхиляє доводи
представника відповідача щодо не
встановлення (відсутності)
місцезнаходження підприємства за
адресою відповідної реєстрації,
оскільки у матеріалах справи відсутнє
рішення відповідного органу в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців відповідно
до приписів статті 184 ПК України, ст. 19
Закону України від 15 травня 2003 року №
755-IV «Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців ».

Окрім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що сам факт
відсутності постачальника послуг за
юридичною адресою, неналежного
декларування ним податкових
зобов'язань, самі по собі не є
обставинами, які достовірно свідчать
про фіктивність здійснених
підприємством операцій. Вказані факти
не можуть бути проконтрольовані
платником, позаяк жодних передбачених
законом прав на перевірки цих фактів у
учасників господарської операції
немає

Доводи податкового органу про
наявність факту порушення
кримінальної справи відносно
директора ТОВ
«Лугпромстройсантехмонтаж» ОСОБА_2 за
ст.212 ч.3 КК України, за умови
відсутності вироку суду, не
спростовують вищенаведених висновків.

Надаючи оцінку правомірності дій та
рішень органів владних повноважень,
суд керується критеріями, закріпленими
у ст.2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури,
встановлюючи при цьому чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції при вирішенні справи,
неправильно застосовані норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, а також висновки суду не
відповідають обставинам справи, тому,
керуючись п. 3, 4 ч.1 ст. 202 КАС України,
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови, якою адміністративний позов
слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст.
202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ч. 5 ст. 254 КАС України,
колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу приватного
виробничо-комерційного підприємства
"Дукат" задовольнити, постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 27 червня 2013 року у справі №
815/3152/13-а - скасувати.

Ухвалити у справі нову постанову, якою
позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Южному Одеської області Державної
податкової служби № та №
від 10.12.2012 року.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складення
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Дата складення та підписання рішення в
повному обсязі -29 вересня 2014 року

Головуючий:
О.І. Шляхтицький

Суддя:
О.В. Лук'янчук

Суддя:
С.І. Жук