Справа № 826/13850/13-а
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Донець В.А.
Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Кучми А.Ю.

суддів:
Аліменка В.О., Карпушової
О.В.,

при секретарі:
Козловій І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06.11.2013 у справі за адміністративним
позовом Київського міського центру
зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення
коштів, -

В С Т А
Н О В И Л А:

Київський міський центр зайнятості
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
безпідставно отриманої допомоги по
безробіттю в розмірі 4086,99 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06.11.2013 вищевказаний адміністративний
позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
відповідач подала апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального права, та ухвалити нову,
якою у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а оскаржувана постанова
суду - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202
КАС України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про необхідність задоволення позовних
вимог, однак колегія суддів не
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
звернулася до Голосіївського
районного центру зайнятості із заявою
від 22.04.2013 про надання їй статусу
безробітного з виплатою допомоги по
безробіттю.

Наказом Голосіївського районного
центру зайнятості № НТ130415 від 15.04.2013
відповідачу надано статус
безробітного. Наказом № НТ130422 від
22.04.2013 ОСОБА_2 призначено виплату
допомоги по безробіттю.

Наказом Голосіївського районного
центру зайнятості № НТ130620 від 20.06.2013
відповідачу припинено виплату
допомоги по безробіттю в зв'язку з
призначенням виплати безробітному на
підставі документів, що містять
неправдиві відомості, припинено
реєстрацію безробітної у зв'язку з
встановленням факту подання особою
недостовірних даних та документів, на
підставі яких прийнято рішення про
надання їй статусу безробітного,
призначення виплати матеріального
забезпечення на випадок безробіття,
вирішено повернути кошти у
встановленому порядку за період з
22.04.2013 по 05.06.2013 в розмірі 4086,99 грн.

На підставі наказу Голосіївського
районного центру зайнятості № 70 від
20.06.2013, відповідачу наслано лист № 20-4683
від 21.06.2013 з пропозицією повернути
протягом 15 календарних днів з моменту
отримання листа отриману допомогу по
безробіттю за період з 22.04.2013 по 05.06.2013 в
розмірі 4086,99 грн.

Відповідно до довідки Голосіївського
районного центру зайнятості б/н від
20.06.2013 розмір виплаченої відповідачу
допомоги по безробіттю, що підлягає
поверненню, становить 4086,99 грн.

П. 2 частини першої Закону України «Про
зайнятість населення», який набрав
чинності з 01.01.2013 (Закон, ВР України, від
05.07.2012, N 5067-VI) дане визначення терміну
безробітний - особа віком від 15 до 70
років, яка через відсутність роботи не
має заробітку або інших передбачених
законодавством доходів як джерела
існування, готова та здатна приступити
до роботи.

Частиною першою ст. 43 Закону визначено
коло осіб, які можуть взагалі набути
такий статус.

Так, статусу безробітного може набути:

1) особа працездатного віку до
призначення пенсії (зокрема на
пільгових умовах або за вислугу років),
яка через відсутність роботи не має
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів, готова та
здатна приступити до роботи;

2) інвалід, який не досяг встановленого
статтею 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсійного віку та
отримує пенсію по інвалідності або
соціальну допомогу відповідно до
законів України «Про державну
соціальну допомогу інвалідам з
дитинства та дітям-інвалідам» та «Про
державну соціальну допомогу особам,
які не мають права на пенсію, та
інвалідам»;

3) особа, молодша 16-річного віку, яка
працювала і була звільнена у зв'язку із
змінами в організації виробництва і
праці, зокрема припиненням або
перепрофілюванням підприємств,
установ та організацій, скороченням
чисельності (штату) працівників.

З огляду на зміст цієї статті, колегія
суддів вважає, що наявність запису про
державну реєстрацію відповідача в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців на
час подання заяви про отримання
статусу безробітного не є доказом
здійснення зловживань з боку
відповідача та подання нею неправдивих
даних з метою отримання допомоги по
безробіттю, оскільки набути такий
статус може працездатна особа, яка не
має заробітку або інших передбачених
законодавством доходів.

В матеріалах справи відсутні будь-які
докази отримання ОСОБА_2 заробітку або
інших доходів як джерела існування на
момент подачі заяви про надання
статусу безробітного, що свідчить про
необгрунтованість позовних вимог, так
як відповідач на час подання заяви
входила до кола осіб, які можуть набути
статус безробітного, передбаченого
частиною першою ст. 43 Закону, ВР
України, від 05.07.2012, N 5067-VI та подала
правдиві відомості щодо відсутності
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів.

Проаналізувавши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції невірно надана правова
оцінка обставинам справи, а тому
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду -
скасуванню.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А
Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 06.11.2013 - скасувати
та постановити нову, якою у задоволенні
позову Київського міського центру
зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення
коштів відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядок і строки,
визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий-суддя:
А.Ю. Кучма

Судді:
В.О. Аліменко

О.В. Карпушова

Головуючий суддя

Кучма А.Ю.

Судді:

Аліменко В.О.

Карпушова О.В.