Справа № 643/8959/14-а
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2014 р.Справа № 643/8959/14-аКолегія суддів
Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Бершова Г.Є. , Старостіна В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Московському районі м.
Харкова на ухвалу Московського
районного суду м. Харкова від
07.07.2014р. по справі № 643/8959/14-а

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в Московському районі м.
Харкова

до ОСОБА_1

про стягнення суми переплаченої
пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Управління Пенсійного фонду
України в Московському районі м.
Харкова (далі - УПФУ в Московському
районі м. Харкова), звернувся до
Московського районного суду м. Харкова
з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач)
про стягнення суми переплаченої
пенсії.

Ухвалою Московського районного суду м.
Харкова від 07.07.2014 року позов залишено
без розгляду.

Не погодившись з оскаржуваною ухвалою
суду першої інстанції, позивачем
подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті оскаржуваної ухвали норм
матеріального та процесуального права,
позивач просить ухвалу Московського
районного суду м. Харкова від 07.07.2014
року скасувати.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги позивач, зокрема, посилається на
порушення судом першої інстанції
приписів ст.ст. 99, 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ч. 15 ст. 106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Представники сторін у судове засідання
апеляційної інстанції не з'явилися, про
дату, час та місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином.

На підставі п.2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про залишення позову
без розгляду, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем подано
адміністративний позов з пропуском
строку, встановленого ст. 99 КАС України
для звернення до суду, та не подано
клопотання про поновлення пропущеного
строку для звернення до суду.

Колегія суддів не може погодитися з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

У відповідності до частин першої та
другої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, справа адміністративної
юрисдикції (далі - адміністративна
справа) - переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Як встановлено частиною 1 статті 17 КАС
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на правовідносини,
що виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Згідно з ч. 2 ст. 21 КАС України вимоги про
відшкодування шкоди, заподіяної
протиправними рішеннями, діями чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень або іншим порушенням прав,
свобод та інтересів суб'єктів
публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Зі змісту наведених норм вбачається, що
адміністративними судами можуть
розглядатися вимоги про відшкодування
шкоди лише за наявності таких умов:
вимоги мають стосуватись шкоди,
завданої лише суб'єктом владних
повноважень; такі вимоги мають бути
поєднанні з вимогою про визнання
протиправними рішення, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи,
спірні відносини склалися з приводу
відшкодування із відповідача суми
переплати пенсії, що виникла внаслідок
зловживань з боку пенсіонера.

Відповідно до положень частини першої
статті 50 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Статтею 102 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" визначено, що пенсіонери
зобов'язані повідомляти органу, що
призначає пенсії, про обставини, що
спричиняють зміну розміру пенсії або
припинення її виплати. У разі
невиконання цього обов'язку і
одержання у зв'язку з цим зайвих сум
пенсії пенсіонери повинні
відшкодувати органу, що призначає
пенсії, заподіяну шкоду.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" виплата пенсій
здійснюється з коштів Пенсійного фонду
України.

Пенсійний фонд України є самостійною
фінансово-банківською системою, не
входить до складу державного бюджету
України, формується за рахунок коштів,
що відраховуються підприємствами і
організаціями (в тому числі й тими, що
використовують працю громадян за
угодами цивільно-правового характеру)
на заходи соціального страхування за
тарифами, диференційованими залежно
від небезпечності, шкідливості,
тяжкості робіт та стану інших умов
праці, страхових внесків громадян, які
займаються підприємницькою
діяльністю, обов'язкових страхових
внесків громадян, а також коштів
державного бюджету України.

Таким чином, даний спір фактично
стосується відшкодування шкоди,
заподіяної УПФУ в Московському районі
м. Харкова внаслідок допущених, на
думку позивача, зловживань з боку
відповідача, що потягло надмірну
виплату пенсії.

Зважаючи на те, що у даному спорі
відповідач не є суб'єктом владних
повноважень, і позовні вимоги не
поєднані із вимогою про визнання
протиправними рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, судом першої інстанції не
перевірено, чи є спір щодо стягнення
переплати пенсії публічно-правовим, а
отже чи підлягає вирішенню у
відповідності з положеннями Кодексу
адміністративного судочинства
України, в тому числі щодо строків
звернення до суду.

Аналогічну правову позицію викладено у
постанові Верховного Суду України від
18 червня 2013 року (реєстраційний номер
рішення 32532884), яка у відповідності до
статті 244-2 Кодексу адміністративного
судочинства України є обов'язковою для
врахування судом.

Колегія суддів зазначає, що Постановою
Пленуму Вищого адміністративного суду
від 14.02.2014 року № 2 "Про внесення змін до
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 20
травня 2013 року № 8 "Про окремі питання
юрисдикції адміністративних судів"
виключено з Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду від 20.05.2013 року
№ 8 пункт 16.2, згідно з яким вирішення
спорів щодо стягнення надміру
виплачених коштів було віднесено до
юрисдикції адміністративних судів.

Згідно п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 204 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами для скасування ухвали суду,
яка перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направлення
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи та порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

З огляду на викладені обставини та,
враховуючи, що судом першої інстанції
не вирішувалось питання про відкриття
провадження у справі, а позов залишено
без розгляду на стадії вирішення
питання про відкриття провадження у
справі, проте застосовано до даних
правовідносин норми КАС України,
ухвала підлягає скасуванню із
направленням справи до суду першої
інстанції для продовження розгляду зі
стадії вирішення питання про відкриття
провадження.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 199,
ст.ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова
задовольнити частково.

Ухвалу Московського районного суду м.
Харкова від 07.07.2014р. по справі № 643/8959/14-а
скасувати.

Справу за позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова до
ОСОБА_1 про стягнення
суми переплаченої пенсії направити до
суду 1 інстанції для продовження
розгляду справи зі стадії вирішення
питання про відкриття провадження у
справі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц
А.О.Судді(підпис) (підпис) Бершов Г.Є.
Старостін В.В.