Справа № 2а-5797/11
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 вересня 2014 року Справа №
9104/123064/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області на постанову Любешівського
районного суду Волинської області від
17 жовтня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Любешівському районі
Волинської області про зобов'язання
провести перерахунок та виплату
доплати до пенсії та додаткової
щомісячної пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 09.09.2011 року звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Любешівському районі
Волинської області в якому просив
зобов'язати відповідача провести
нарахування і виплату як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає у зоні
гарантованого добровільного
відселення підвищення до пенсії в
розмірі двох мінімальних заробітних
плат передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 39
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 01.01.2008 року по
даний час та як особі, яка віднесена до
категорії 3 додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю в розмірі 25%
мінімальної пенсії за віком
передбаченої ч. 2 ст. 51 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за
вказаний період з врахуванням ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

Постановою Любешівського районного
суду Волинської області від 17 жовтня 2011
року (прийнятою в порядку скороченого
провадження) позов задоволено
частково, зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області здійснити перерахунок та
виплату позивачу як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає у зоні
гарантованого добровільного
відселення підвищення до пенсії в
розмірі двох мінімальних заробітних
плат передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 39
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 23.12.2010 року по 22.07.2011 року
включно з врахуванням ст. 53 Закону
України «Про державний бюджет України
2010 рік», Закону України «Про державний
бюджет України на 2011 рік» та виплачених
сум, та як особі, яка віднесена до
категорії 3 додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю в розмірі 25%
мінімальної пенсії за віком
передбаченої ст. 51 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за
вказаний період із врахуванням ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум, в
задоволені решти позовних вимог
відмовлено, постанову допущено до
негайного виконання.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області оскаржило його в апеляційному
порядку, вважає, що постанова суду
першої інстанції прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
відповідно до ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до категорії 3, додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається у розмірі 25 процентів
мінімальної пенсії за віком (редакція
до внесення змін Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких інших
законодавчих актів»). Нормами розділу II
Закону України «Про Державний бюджет
України па 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
передбачалось, зокрема, внесення змін
до Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Згідно ст. 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
особам, віднесеним до категорії 3,
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, призначається в
розмірі 10 процентів прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність. Рішенням
Конституційного суду України визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними),
положення статті 67 розділу І пунктів 2-4.
6-8. 10-18, підпункту 7 пункту 19. пунктів 20-22.
24-34. підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів
36-100 розділу II «Внесення змін до деяких
законодавчих актів України» та пункту 3
розділу III «Прикінцеві положення»
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України».
З метою наступного врегулювання
порядку та розміру виплати додаткової
пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю
громадянам, віднесеним до категорій 1, 2,
3, 4 Кабінет Міністрів України прийняв
постанову від 28.05.2008 року № 530 «Деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян», відповідно до
якої здійснюється обчислення пенсій
передбачених Законом України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Вище
зазначеною постановою встановлено
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, щомісячну
додаткову пенсію за шкоду заподіяну
здоров'ю, відповідно до Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» категорії
3, в розмірі 10 відсотків від
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Відносно надбавки до пенсії
непрацюючим в зоні гарантованого
добровільного відселення пенсіонерам,
визначеної ч. 2 ст. 39 Закону України «Про
статус та соціальних захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», суд першої
інстанції не взяв до уваги внесені
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
в Закон України «Про статус та
соціальних захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» зміни, а саме провадити
доплату в порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністром
України. Постановою Кабінету Міністрів
України від 26.07.96 р. № 836 «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» визначено розмір надбавки
в сумі 10,50 тис. крб. та згідно Указу
Президента України від 25.08.96 р. № 762/96
«Про грошову реформу» ця сума на
сьогодні переведена і становить 10 грн.
50 коп..

Також апелянт зазначає, що суд першої
інстанції не врахував що п. 7 ч. І Закону
України «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» від 14 червня 2011, який набрав
чинності 19 червня 2011 року Прикінцеві
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
доповнено пунктом 4, яким встановлено,
що у 2011 році норми і положення статей 39,
50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.
Тобто, Кабінету Міністрів України
надано право встановлювати порядок та
розміри соціальних виплат для даних
категорій громадян. З цього приводу
Вищий адміністративний суд України у
листі від 22.07.2011 р. № 1091/11/13-11 дає
рекомендації, що у випадку наявності
двох рівнозначних нормативних актів,
які регулюють спірні правовідносини,
застосування підлягає ухвалений
пізніше в час відносно попереднього
пормативно-правовий акт, якщо
неконституційність жодного з них не
встановлена.

На підставі вище викладеного, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та відмовити в задоволені
позовних вимог повністю.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього кодексу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія судів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є непрацюючим пенсіонером та
потерпілим від Чорнобильської
катастрофи третьої категорії

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 39 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають у зоні посиленого
радіоекологічного контролю
підвищуються у розмірі однієї
мінімальної заробітної плати, а
відповідно до ст. 51 цього ж Закону
особам, віднесеним до категорії 4,
щомісячно призначається додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 15 процентів мінімальної пенсії
за віком. Вказані розміри підвищення до
пенсії та додаткової пенсії зазнали
змін, що відбулись відповідно до п.п.9,
п.п.13 п.28 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», який
набрав чинності 01 січня 2008 року. Проте,
рішенням Конституційного Суду України
№10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано
неконституційними та такими, що
втратили чинність з дня ухвалення
вказаного рішення, а тому, дані статті
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» залишились чинними в
первинній редакції.

Відповідач виплачував позивачу
підвищення до пенсії та додаткову
пенсію в розмірах, передбачених
постановами Кабінету Міністрів
України від 28 травня 2008 року №530 «Деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян» та від 26 липня 1996
року № 836 «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», що є
значно меншими.

Виходячи з принципу пріоритетності
законів над підзаконними актами при
визначенні позивачу розмірів
підвищення до пенсії, застосуванню
підлягають ст.ст. 39, 51 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а не
згадані вище постанови уряду, оскільки
останні істотно звужують обсяг раніше
встановлених законом прав.

Відповідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», мінімальний розмір
пенсії за віком встановлюється в
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність
визначеного законом, при цьому, вірно
вважав, що положення ч. 3 ст. 28 згаданого
Закону не є перешкодою для
застосування мінімального розміру
пенсії за віком для обчислення інших
пенсій чи доплат, пов'язаних з
мінімальною пенсією за віком, оскільки
чинним законодавством не встановлено
іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Згідно ч. 3 ст. 67 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», в разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорії, та
розмір щомісячної компенсації сім'ям
за втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Розглядаючи спір суд першої інстанції
не застосував вимоги ч. 2 ст. 99 КАС
України згідно якої для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод чи інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який обчисляється з дня коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів, а згідно ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із розглядуваним позовом (09.09.2011 року),
відсутність заяви та поважних причин
для поновлення строку, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги в частині з 01.01.2008 року
по 08.03.2011 року включно слід залишити без
розгляду.

Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» від 14 червня 2011 року N
3491-VI, Прикінцеві положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким
установлено, що у 2011 році норми і
положення ст. 39 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог Закону України від 14
червня 2011 року № 3491-VI «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» Кабінетом
Міністрів України прийнято постанову
від 6 липня 2011 року № 745 «Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
чинності 23 липня 2011 року. Вказані зміни
в законодавстві неконституційними не
визнавались.

Відтак, ст. ст. 39, 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» підлягає
застосуванню до набрання чинності
зазначеною постановою Кабінету
Міністрів України, тобто по 22 липня 2011
року включно.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає що відповідач зобов'язаний
провести перерахунок та виплату
підвищення до пенсії та додаткової
пенсії, відповідно до ст. 39, 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з 09.03.2011 року по 22.07.2011 року.

З врахуванням вище наведеного судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги являються суттєвими і складають
підстави для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, а також має місце
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст. 160, ч. 10 ст. 183-2, ст.197, п. 3 ч. 1
ст. 198, ст. 202, ст. 203, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області задовольнити частково,
скасувати постанову Любешівського
районного суду Волинської області від
17 жовтня 2011 року у справі № 2а-5797/11.

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Любешівському районі
Волинської області перерахувати та
виплатити ОСОБА_1, як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає у зоні
гарантованого добровільного
відселення підвищення до пенсії у
розмірі двох мінімальної заробітної
плати, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 39
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та як особі, яка віднесена
до категорії 3, додаткової пенсії за
шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 25%
мінімальної пенсії за віком,
передбаченої ст. 51 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
09 березня 2011 року по 22 липня 2011 року
включно та з врахуванням ст. 28 Закону
України «Про загальнообов`язкове
державне пенсійне страхування» та
виплачених сум.

Позовні вимоги за період з 01.01.2008 року
по 08.03.2011 року включно залишити без
розгляду.

В задоволені решти позовних вимог
відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин