Справа № 1320/29/12, 2а-453/48/13
Суддя: Улицький В.З.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 р.
Справа № 876/6246/14

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді:
Улицького В.З.

суддів:
Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

при секретарі судового засідання:
Дутка І.С.

позивача:
ОСОБА_1

представника відповідача:
Драга О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Сколівського
районного суду Львівської області від
04.10.2013 року у справі за позовом ОСОБА_1
до управління Пенсійного фонду України
у Сколівському районі Львівської
області про перерахунок пенсії та
проведення відповідних виплат,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2012 року позивач звернувся до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України у
Сколівському районі Львівської
області про перерахунок пенсії та
проведення відповідних виплат.

Позивач позовні вимоги мотивував тим,
що з 2008 року отримує пенсію зі
зниженням пенсійного віку відповідно
до Тимчасової Угоди між Урядом України
і Урядом Російської Федерації, якою
передбачено, що громадяни, які
працювали не менше 15 календарних років
у районах Крайньої Півночі та
місцевостях, які прирівняні до районів
Крайньої Півночі не менше 20 років
незалежно від місця їх постійного
проживання мають пенсію за віком,
зокрема чоловіки по досягненні 55 років
і при стажі роботи не менше 25 років.
Вважає що при призначенні пенсії
відповідач не зарахував йому всі роки,
які він працював у районах Крайньої
Півночі, відповідно пенсія
виплачується йому у неповному розмірі,
а тому він звернувся до відповідача з
позовом про перерахунок пенсії, у
проведені якого позивачу було
відмовлено. Просив позов задоволити.

Постановою Сколівського районного
суду Львівської області від 04.10.2013 року
у задоволені позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції
оскаржив ОСОБА_1. Вважає, що оскаржувана
постанова прийнята з помилковим
застосуванням норм матеріального та
процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав викладених у
апеляційній скарзі. Просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову, якою адміністративний
позов задоволити.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу апелянта слід залишити без
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім, випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухваленим відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачу до поданої ним заяви від 02.04.2008
року призначено пенсію зі зниженням
пенсійного віку з 20.01.2008 року згідно
Тимчасової Угоди між Урядом України і
Урядом Російської Федерації від 15.01.1993
року, якою передбачено, що громадяни,
які працювали не менше 15 календарних
років у районах Крайньої Півночі та
місцевостях, які прирівняні до районів
Крайньої Півночі не менше 20 років
незалежно від місця їх постійного
проживання мають пенсію за віком,
зокрема чоловіки по досягненні 55 років
і при стажі роботи не менше 25 років.

Визначення права на пільгову пенсію за
віком, обчислення стажу цій категорії
громадян проводиться календарно за
весь наявний період роботи, в тому
числі і з врахуванням стажу в районах
Крайньої Півночі та місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі, після 01.01.1991 року. За роботу в
цих районах після 01.01.1991 року частина
пенсії призначається і виплачується
органами Російської Федерації на
підставі формулярів та документів,
поданих органами Пенсійного фонду
України.

З матеріалів справи вбачається, що
управлінням Пенсійного фонду України в
Сколівському районі Львівської
області заповнено та передано формуляр
про обчислення та виплату частини
пенсії до Пенсійного фонду України.

Проте, рішенням комісії управління
Пенсійного фонду Російської Федерації
у м. Петропавловськ - Камчатському
Камчатського краю з питань реалізації
пенсійних прав громадян від 1603.2010 року
№19 ОСОБА_1 відмовлено в обчислені
частини пенсії у відповідності до
Тимчасової Угоди між Урядом України і
Урядом Російської Федерації від 15.01.1993
року через відсутність
документального підтвердження стажу
роботи протягом 15 календарних років в
районах Крайньої Півночі.

Згідно п.5 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
Інструкцією про порядок надання пільг
особам, які працювали в районах
Крайньої Півночі та місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі, період роботи до 01.01.1991 року
зараховується до стажу роботи в
порядку і на умовах, передбачених
раніше чинним законодавством, тобто до
01.01.1991 року.

Порядок надання пільг особам, які
працювали в районах Крайньої Півночі
та місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, був визначений
Указом Президії Верховної Ради СРСР
від 10.02.1960 року «Про впорядкування
пільг для осіб, працюючих в районах
Крайньої Півночі та місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі» та від 26.09.1967 року «Про
розширення пільг для осіб, які працюють
в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі», а також Інструкцією
про порядок надання пільг,
затвердженою постановою Держкомпраці
і Президії ВЦРПС від 16.12.1967 року №530/П-28.

Робота в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, з 01.03.1960 року
зараховується до стажу в полуторному
розмірі при умові, що працівник мав
право на пільги, встановлені ст.5 Указу
Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960
року «Про впорядкування пільг для осіб,
працюючих в районах Крайньої Півночі
та місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі» та уклав письмовий
строковий договір про роботу на
Крайній Півночі та місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі.

Пільгове обчислення стажу роботи
відповідно до п.7 Порядку надання та
оформлення документів для призначення
пенсії відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», затвердженого
постановою Правління Пенсійного фонду
України від 25.11.2005 року №22-1,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 27.12.2005 року №1566/11846
проводиться на підставі письмового
договору, в якому обумовлено термін дії
договору та пільги, що надавались
працівнику або на підставі інших
документів, які стверджують право на
пільги працівників, що працювали
районах Крайньої Півночі чи
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі.

Разом з тим, апеляційний суд звертає
увагу, що письмовий договір, незважаючи
на неодноразові прохання управління
Пенсійного фонду України у
Сколівському районі Львівської
області, позивачем не надавався.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної
інстанції переконаний, що судом першої
інстанції надано належну оцінку
наявним у справі доказам, а їх достатня
кількість та взаємний зв'язок у
сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для відмови у
задоволені позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів
не вбачає підстав для скасування
постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи
апеляційної скарги являються
безпідставними та необґрунтованими та
не спростовують висновків суду першої
інстанції, правова оцінка доказів дана
вірно, а відтак у задоволенні
апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Сколівського
районного суду Львівської області від
04.10.2013 року у справі №1320/29/2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів з
моменту набрання нею законної сили
може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
В. Улицький

Судді:
Р. Гулид

С. Кузьмич

Повний текст ухвали виготовлено та
підписано 25.09.2014 року