Справа № 802/3335/14-а
Суддя: Жернаков Михайло Володимирович
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 вересня 2014 р.
Справа № 802/3335/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Жернакова М. В.,

секретаря судового засідання:
Дмитрука В. В..

представників позивача:
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача:
Міровського В. А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4

до: Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області

про: визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернувся
ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4, позивач) з
адміністративним позовом до
Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області (далі - Вінницька ОДПІ ГУ
Міндоходів у Вінницькій області,
відповідач) про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення від 29.08.2014
№ НОМЕР_1.

На думку позивача, висновки акта
документальної планової виїзної
перевірки від 21.08.2014 № 2234/1701/НОМЕР_1
ґрунтуються на припущеннях,
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення прийняте
всупереч нормам чинного податкового
законодавства, а тому підлягає
скасуванню.

В судовому засіданні представники
позивача адміністративний позов
підтримали з підстав, зазначених в
позовній заяві, та просили
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти адміністративного
позову заперечив та просив відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд установив такі фактичні обставини.

У період з 05.08.2014 по 18.08.2014 Вінницька
ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій
області провела документальну планову
виїзну перевірку ФОП ОСОБА_4 щодо
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків і
зборів за період з 01.01.2013 по 31.12.2013,
дотримання законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками, правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
виконання вимог валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2013 по
31.12.2013.

За результатами перевірки складений
акт від 21.08.2014 № 2234/1701/НОМЕР_1,
відповідно до висновків якого
встановлено порушення ФОП ОСОБА_4 п. 198.6
ст. 198 Податкового кодексу
України (далі - ПК України).

Вказаний акт став підставою для
прийняття податкового
повідомлення-рішення від 29.08.2014 №
НОМЕР_1, яким позивачу збільшено
грошове зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 6974 грн. та
застосовано штрафну санкцію у розмірі
1743,50 грн.

Не погодившися з висновками акта
перевірки та податковим
повідомленням-рішенням, прийнятим за
результатами перевірки, позивач
звернувся до суду з цим
адміністративним позовом.

Визначаючися щодо позовних вимог, суд
виходив з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Вінницька ОДПІ ГУ Міндоходів у
Вінницькій області є органом державної
влади і, відповідно, її рішення повинні
відповідати вимогам ст.ст. 20 та 21 ПК
України. Право контролюючого органу на
проведення перевірки підлягає
законодавчим обмеженням та
реалізується з дотриманням порядку,
встановленого законом. Так, відповідно
до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75 ПК
України контролюючі мають право
проводити перевірки платників
податків (планові або позапланові,
виїзні або невиїзні) в порядку,
встановленому цим Кодексом.

Під час перевірки інспектор Вінницької
ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій
області зробив висновок про порушення
ФОП ОСОБА_4 п. 198.6 ст. 198 ПК України, у
результаті чого донараховано ПДВ в
загальній сумі 6974 грн.

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК
України податковий кредит - це сума, на
яку платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1.7 Порядку факти
виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та повною мірою, з
посиланнями на первинні або інші
документи, які зафіксовані в обліку та
підтверджують наявність зазначених
фактів.

Крім того, згідно з п.п. 2.3.2.2 Порядку в
разі встановлення перевіркою порушень
податкового законодавства за кожним
відображеним в акті фактом порушення
необхідно:

чітко викласти зміст порушення з
посиланням на конкретні пункти і
статті законодавчих актів, що порушені
платником податків, зазначити період
(місяць, квартал, рік) діяльності
платника податків та операцію, в
результаті якої здійснено це
порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення платника податків
або його законних представників щодо
встановлених порушень;

зазначити первинні документи, на
підставі яких вчинено записи з обліку,
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів, та докази, що підтверджують
наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних
документів або ненадання їх чи інших
документів, що підтверджують факт
порушення, зазначити інші докази, що
достовірно підтверджують наявність
факту порушення;

В обґрунтування висновку про порушення
позивачем вимог п. 198.6 ст.198 Податкового
кодексу України відповідач обмежився
лише складанням таблиці, де
відображені дані щодо задекларованих
та встановлених під час проведення
перевірки сум податкового кредиту
(розділ 2.5.2 «Податковий кредит»). У цій
таблиці зазначено відхилення
задекларованих сум податкового
кредиту від сум, установлених під час
перевірки в розмірі 6974 грн., в тому
числі: за січень 2013 року - 1229 грн., за
лютий 2013 року - 860 грн. та за серпень 2013
року - 4885 грн. Жодних даних про первинні
документи, на підставі яких вчинені
записи з обліку, що підтверджують
наявність факту порушення або перелік
відсутніх первинних документів, або
ненаданих для перевірки первинних та
інших документів, що підтверджують
факт порушення, в акті не наведені.

Висновок про порушення п. 198.6 ст. 198 ПК
України базується на твердженні, що до
складу податкового кредиту з ПДВ
включено придбання товару, що не
підтверджено податковими накладними
за січень 2013 року - 1229,90 грн., лютий 2013
року - 860 грн., серпень 2013 року - 4885,20 грн.

На запитання суду стосовно того, чим
керувався відповідач, зазначаючи про
відсутність таких податкових
накладних, представник відповідача в
судовому засіданні надати відповіді не
зміг. Заперечення представника
відповідача в судовому засіданні
базувалися лише на припущеннях щодо
ненадання до перевірки вказаних
податкових накладних.

Суд звертає увагу, що констатація
фактів порушень законодавства, що
ґрунтується лише на сумнівах та
припущеннях, є неприпустимою під час
складанні офіційного документу
контролюючого органу (акту перевірки).

Відповідно до п. 6 Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого наказом ДПА України від
21.12.2010 року № 984, факти виявлених
порушень податкового, валютного та
іншого законодавства контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
викладаються в акті документальної
перевірки чітко, об'єктивно та в повній
мірі, із посиланням на первинні або
інші документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

У спростування висновків
контролюючого органу представник
позивача надала накладну рахунок;
накладну; податкові накладні; платіжні
доручення; видаткові накладні; тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються вимоги
та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
При цьому, частиною 2 ст. 71 КАС України
зазначено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач доказів наявності обставин,
які підтверджують факт порушення
позивачем вимог податкового
законодавства, суду не надав. Таким
чином, позовні вимоги про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
29.08.2014 № НОМЕР_1 суд вважає
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Визначаючись щодо розподілу судових
витрат у справі, суд виходив з такого.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено,
що якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України "Про
судовий збір" під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Водночас пунктом 21 ч. 1 ст. 5 Закону
України "Про судовий збір" визначено, що
від сплати судового збору звільняються
органи доходів і зборів, - у справах,
пов'язаних з питаннями, що стосуються
повноважень цих органів. Тобто
відповідач звільнений від сплати
судового збору.

Відповідно до платіжного доручення №
243 від 09.09.2014 позивач сплатив судовий
збір у розмірі 182,70 грн., що становить 10%
розміру ставки судового збору за
позовну вимогу майнового характеру.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення рішення
Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області від 29.08.2014 № , прийняте
щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_4.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 (реєстраційний номер НОМЕР_1)
судовий збір у розмірі 182 (сто
вісімдесят дві) грн. 70 (сімдесят) коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Жернаков Михайло
Володимирович