Справа № 803/1801/14
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

803/1801/14

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року

Справа № 803/1801/14

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Каленюк Ж.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Комунального підприємства "Любомльське житлово-комунальне господарство" до Любомльського відділення Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Любомльське житлово-комунальне господарство" (далі – КП "Любомльське житлово-комунальне господарство") звернулося з позовом до Любомльського відділення Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області (далі - Любомльське відділення Ковельської ОДПІ) про скасування рішення від 24 липня 2014 року № 000543310.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що зазначеним рішенням до нього застосовано штраф у сумі 2314,73 грн. за несвоєчасне перерахування єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування за квітень 2014 року та нараховано пеню у сумі 46,29 грн.

Крім того, позивач зазначив, що виписки з банку по рахунку позивача свідчать, що на такому рахунку станом на 20 травня 2014 року були наявні кошти у сумі, достатній для сплати єдиного внеску за квітень 2014 року.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Зважаючи на те, що від сторін надійшли письмові клопотання про розгляд справи за відсутності їхніх представників (а.с.35, 37), то за правилами частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю з таких мотивів і підстав.

Як встановлено судом, позивач є платником єдиного внеску відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування". Згідно і вказаною нормою платникам єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Абзац перший частини п`ятої статті 9 зазначеного Закону передбачає, що сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.

Згідно з частиною восьмою статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платники єдиного внеску, в тому числі позивач, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця. Днем сплати єдиного внеску у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів вважається, - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів (пункт 1 частини десятої статті 9 цього Закону).

Отже, з урахуванням вимог частини восьмої статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" позивач єдиний внесок за квітень 2014 року зобов’язаний сплатити до 20 травня 2014 року.

24 липня 2014 року Любомльським відділенням Ковельської ОДПІ прийнято рішення № 000543310 про застосування до позивача штрафних санкцій у сумі 2314,73 грн. та нарахування пені у сумі 46,29 грн. за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску (а.с.5) відповідно до розрахунку штрафу та пені (а.с.33).

КП "Любомльське житлово-комунальне господарство" оскаржило рішення від 24 липня 2014 року № 000543310 до Любомльського відділення Ковельської ОДПІ. Однак за результатами розгляду первинної скарги вказане рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення (а.с.6).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував те, що оскаржуване рішення прийняте Любомльським відділенням Ковельської ОДПІ як суб’єктом владних повноважень, а тому при вирішенні даного спору воно перевірялось судом на відповідність вимогам частини третьої статті 2 КАС України.

Пунктом 6 частини першої статті 13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачено право органів доходів і зборів застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом. Так відповідно до частини десятої та пункту 2 частини одинадцятої статті 25 цього Закону за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, орган доходів і зборів накладає на платника єдиного внеску штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум; на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Водночас, правомірність рішення відповідача як суб’єкта владних повноважень визначається не лише наявністю у нього повноважень, визначених Законом, а й використанням повноваження з метою, з якою воно надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На думку суду, відповідач, заперечуючи про позову, не довів правомірність свого рішення 24 липня 2014 року № 000543310 про застосування до позивача штрафу та нарахування пені, зокрема, його рішення є необґрунтованим (прийняте без урахування усіх обставин), непропорційним (не передбачає необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення).

До такого висновку суд дійшов перевіряючи обставини виконання позивачем як платником єдиного внеску встановленого пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" обов’язку в частині забезпечення своєчасної сплати такого внеску за квітень 2014 року.

Матеріали справи свідчать, що позивач зі свого боку забезпечив сплату єдиного внеску за квітень 2014 року, як того вимагає частина восьма статті 9 вказаного Закону. Такою дією з його боку є подання 20 травня 2014 року платіжного доручення.

Згідно із пунктом 1.30 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача. Пунктом 22.4 статті 22 цього Закону передбачено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

У платіжному дорученні від 20 травня 2014 року у графі "Одержано банком" не проставлено ніякої дати, відтак датою подання такого платіжного доручення до УДКСУ у Любомльському районі є саме 20 травня 2014 року (а.с.6).

Згідно з частиною другою статті 55 Бюджетного кодексу України захищеними видатками Державного бюджету України визначаються видатки загального фонду, зокрема, на нарахування на заробітну плату (єдиний внесок для позивача нараховується на заробітну плату згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування").

Суд вважає, що кошти, призначені для сплати єдиного внеску за квітень 2014 року, не були перераховані на рахунок органу доходів і зборів із вини УДКСУ у Любомльському районі, оскільки позивач повністю виконав свої обов’язки зі сплати єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування за квітень 2014 року, а відтак несвоєчасне їх списання та надходження на рахунки відповідача не пов’язані із діями позивача.

Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" встановлено, що у разі порушення банком, що обслуговує отримувача, строків завершення переказу цей банк зобов’язаний сплатити отримувачу пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. В цьому випадку платник не несе відповідальності за прострочення перед отримувачем (частина дванадцята статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування").

Тобто, зазначений Закон передбачає, що у разі вчинення платником єдиного внеску усіх дій, пов’язаних зі сплатою єдиного внеску, у межах строків, встановлених законом для його сплати, то такий платник звільняється від відповідальності, якщо переказ коштів здійснено несвоєчасно з вини банку (у даному випадку – з вини органу Казначейства).

Із змісту статті 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що КП "Любомльське житлово-комунальне господарство" своєчасно, до закінчення граничного строку сплати, подало платіжне доручення на перерахування єдиного соціального внеску, кошти для його сплати були в наявності, що свідчить про належне виконання позивачем зобов’язань зі сплати єдиного соціального внеску в порядку та у строки визначені чинним законодавством України.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. Приймаючи постанову у даній справі суд виходить з наданих повноважень, визначених пунктом 1 частини другої статті 162 КАС України, та враховує, що позивач оскаржує в судовому порядку правовий акт індивідуальної дії, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню шляхом прийняття постанови про визнання протиправним та скасування рішення відповідача 24 липня 2014 року № 000543310.

Оскільки позов підлягає задоволенню, то відповідно до частини першої статті 94 КАС України на користь позивача слід присудити з Державного бюджету України судовий збір у сумі 182,70 грн., сплачений згідно з платіжним дорученням від 03 вересня 2014 року №61 за ставками і правилами, визначеним Законом України "Про судовий збір" (а.с.2).

Керуючись статтями 2, 71, статтями 122, 160, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Любомльського відділення Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області від 24 липня 2014 року № 000543310.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ж.В. Каленюк