Справа № 183/3639/14
Суддя: Городецький Д. І.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/3639/14
№ 2-а/183/210/14
П О С Т А Н О В А

іменем України

14.08.2014 року

Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі

судді Городецького Д.І.

розглянувши в м. Новомосковську в
порядку скороченого провадження
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Департаменту соціального
захисту населення Дніпропетровської
державної адміністрації про визнання
дій (бездіяльності) неправомірними,
стягнення сум разової грошової
допомоги,

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до .
Департаменту соціального захисту
населення Дніпропетровської державної
адміністрації про визнання дій
(бездіяльності) неправомірними,
стягнення сум разової грошової
допомоги.

В обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_1 посилався на те, що він має
статус учасника бойових дій.

Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» від 25.12.1998 року № 367-XIV, стаття 12
зазначеного закону доповнено частиною
5, відповідно до якої йому, як учаснику
бойових дій, щорічно, до 5 травня,
повинна надаватися разова грошова
допомога в розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком.

Мінімальна пенсія за віком з 01 січня 2014
року, у відповідності до Закону України
від 16.01.2014 року «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» встановлена в
розмірі 949,00 грн.

Позивач зазначив, що в 2014 році йому
повинна бути виплачена разова грошова
допомога в розмірі 4 745 грн. (949 грн. х 5)

Всупереч вимог вищезазначеного Закону,
йому не в повному обсязі нарахована та
виплачена разова грошова допомога за
2014 рік, сплачено фактично 795 грн.

Позивач зазначає, що відповідно до
рішень Конституційного суду України №
10-рп2008 від 22 травня 2008 року і № 26-рп2008 р.
від 27.11.2008 року, Конституційний суд
України визначив, що відповідно до ч.3
ст. 22, ст. 64 Конституції України, право
громадян на соціальний захист, інші
соціально-економічні права можуть бути
обмежені, у тому числі зупиненням дії
законів(їх окремих положень), лише в
умовах воєнного або надзвичайного
стану на певний строк.

В зв'язку з вищенаведеним, в позовній
заяві позивач ОСОБА_1 просив суд
визнати протиправними дії відповідача
в частині виплати йому, як учаснику
бойових дій разової допомоги до дня 5
травня в 2014 році в розмірі, меншому, ніж
визначено ст. 12 Закону України ««Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», стягнути з
відповідача на його користь
заборгованість недоплаченої разової
грошової допомоги за 2014 рік в сумі 3 950
грн.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до переконання, що вимоги
ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, з
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
учасником бойових дій, що
підтверджується відповідним
посвідченням від 23 червня 2005 року..

Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» від 25.12.1998 року № 367-XIV, стаття 12
зазначеного закону доповнено частиною
5, відповідно до якої йому, учасникам
бойових дій, щорічно, до 5 травня,
повинна надаватися разова грошова
допомога в розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком.

Мінімальна пенсія за віком з 01 січня 2014
року, у відповідності до Закону України
від 16.01.2014 року «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» встановлена в
розмірі 949,00 грн.

Судом встановлено, що позивачу в 2014
році виплачена разова грошова допомога
в розмірі 795 грн.

У відповідності до ст. 3 Конституції
України, права і свободи людини та їх
гарантії визначають зміст та
спрямованість діяльності держави,
держава відповідає перед людиною за
свою діяльність, утвердження і
забезпечення прав і свобод людини, що є
головним обов'язком держави;

На підставі ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України;

Ст. 22 Конституції України,
конституційні права та свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані;

У відповідності до ст. 46 Конституції
України, громадяни мають право на
соціальний захист у випадках,
передбачених законом;

Згідно до вимог до ст. 48 Конституції
України, кожен має право на достатній
життєвий рівень для себе та для своєї
сім'ї, що включає достатнє харчування,
одяг, житло;

Ст. 55 Конституції України зазначає, що
права, свободи людини і громадянина
захищаються судом, кожному
гарантується право на оскарження в
суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб, кожен має право
будь-якими незабороненими законом
засобами захищати свої права і свободи
від порушень і протиправних посягань;

На підставі ст. 55 Конституції України,
конституційні права і свободи людини і
громадянина не можуть бути обмежені,
крім випадків, передбачених
Конституцією України;

Рішенням Конституційного суду України
від 26.12.2011 року № 1-422011, щодо
відповідності Конституції України п.4
розділу 7 «Прикінцевих положень»
Закону України «Про державний бюджет
України на 2011 рік», визначено, що
Кабінет Міністрів України є органом,
який забезпечує проведення державної
політики у соціальній сфері.

Пунктом 6-7 Прикінцевих положень Закону
України «Про державний бюджет України
на 2014 рік», встановлено, що норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (Відомості Верховної Ради
України, 1992 р., № 13, ст. 178 із наступними
змінами), статей 5 та 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
(Відомості Верховної Ради України, 2005
р., № 4, ст. 94 із наступними змінами),
Закону України"Про індексацію грошових
доходів населення" (Відомості
Верховної Ради України, 2003 р., № 15, ст. 111
із наступними змінами), статей 14, 22, 37 та
43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" (Відомості Верховної Ради
України, 1992 р., № 29, ст. 399 із наступними
змінами), пункту "ж" частини першої
статті 77Основ законодавства України
про охорону здоров'я (Відомості
Верховної Ради України, 1993 р., № 4, ст. 19
із наступними змінами), статей 12, 13, 14, 15
та 16 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" (Відомості
Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425
із наступними змінами), статті 43
Гірничого закону України (Відомості
Верховної Ради України, 1999 р., № 50, ст. 433
із наступними змінами), статей 6-1, 6-2, 6-3
та 6-4 Закону України"Про жертви
нацистських переслідувань" (Відомості
Верховної Ради України, 2000 р., № 24, ст. 182
із наступними змінами) застосовуються
у порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України, виходячи
з наявних фінансових ресурсів бюджетів
усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.

16 квітня 2014 року Кабінетом Міністрів
України була прийнята постанова за № 102
«Деякі питання виплати у 2014 році
разової допомоги, передбаченої
Законами України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» і «Про жертви нациських
переслідувань», відповідно до якої,
встановлено, що у 2014 році виплата
разової грошової допомоги до 5 травня,
передбаченої Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» проводиться в
таких розмірах: учасникам бойових дій -
795 грн.

Як встановлено судом, позивачу
виплачена разової грошової допомоги до
5 травня в 2014 році в сумі 795 грн., тому,
підстав для задоволення позову немає.

Керуючись ст.2,11,69,71,94,104,158-159,162,163,183-2 КАС
України; ст.ст. 3,19,22,46,48,55 Конституції
України, Законом України «Про
державний бюджет України на 2104 рік»,
Законом України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту",

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Департаменту соціального захисту
населення Дніпропетровської державної
адміністрації про визнання дій
(бездіяльності) неправомірними,
стягнення сум разової грошової
допомоги - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

СУДДЯ
Д.І. Городецький