Справа № 2-а-4065/11/0206
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-4065/11/0206
Головуючий у 1-й інстанції: Медяна Ю.В.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сапальова Т.В.

судді: Боровицький О. А. Граб Л.С.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Замостянського районного
суду м.Вінниці від 28 липня 2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
в Замостянському районі м.Вінниця про
перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2011 року позивач звернувся до
Замостянського районного суду
м.Вінниці з позовом до Управління
Пенсійного фонду в Замостянському
районі м.Вінниці про визнання дій
відповідача неправомірними;
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду в Замостянському районі
м.Вінниці провести перерахунок
позивачу державної пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
01.01.2010 року по 01.04.2011 року; зобов'язання
відповідача здійснити виплату
державної та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно
до Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за період з 01.01.2010 року по
01.04.2011 року, а також нараховувати і
виплачувати пенсію у повному розмірі в
подальшому.

Постановою Замостянського районного
суду м.Вінниці від 28 липня 2011 року позов
задоволений частково: визнано
протиправними дії відповідача;
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду в Замостянському районі
м.Вінниці здійснити перерахунок пенсії
позивачу відповідно до ст. ст. 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
починаючи з 22 грудня 2010 року по 01 квітня
2011 року, з урахуванням розміру
мінімальної пенсії та мінімального
розміру пенсії, який для інваліда ІІ
групи не може бути нижчим 8 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії,
яка особам, віднесеним до 1 категорії,
інвалідам ІІ групи становить 75 %
мінімальної пенсії за віком, з
урахуванням положень ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", та
провести відповідні виплати з
урахуванням різниці, яка була
виплачена у цей період. В решті позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить змінити
постанову Замостянського районного
суду м.Вінниці від 28.07.2011 року та
задовольнити позовні вимоги поза
межами шестимісячного строку
звернення до суду.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, позивач віднесений
до категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
категорії 1, є інвалідом ІІ групи,
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду в Замостянському
районі м.Вінниці та отримує пенсію на
підставі Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", і відповідно має право на
виплату державної пенсії і додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю як
особі, що постраждала від наслідків
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
інваліду ІІ групи, передбачених ст.ст.
50, 54 цього Закону.

Позивач звернувся до Управління
Пенсійного фонду в Замостянському
районі м.Вінниці з письмовою заявою про
перерахунок пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю як особі, віднесеній до 1
категорії, інваліду ІІ групи
відповідно до положень Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Управління Пенсійного фонду в
Замостянському районі м.Вінниці
відмовило позивачу в перерахунку
пенсії з огляду на відсутність підстав
для такого перерахунку, вказавши, що
його пенсію обчислено відповідно до
норм чинного законодавства.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач має статус особи, яка
постраждала внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС, віднесений до 1
категорії і є інвалідом ІІ групи по
захворюванню, пов'язаному з наслідками
аварії на ЧАЕС.

Таким чином, позивач має право на
отримання державної та додаткової
пенсії в розмірі, передбаченому ст.ст.
50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", в межах шестимісячного
строку звернення до суду.

Визначаючись щодо заявленого позову,
суд першої інстанції також керувався
Рішенням Конституційного суду України
від 22.05.2008 року №10-рп/2008, яким визнані
нечинними положення пункту 28 розділу
ІІ Закону України "Про Держаний бюджет
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", зокрема,
до статей 50 та 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

В Рішенні Конституційного суду України
зазначено, що внесення змін до законів
України, зупинення їх дії чи скасування
при прийнятті Законів України про
Державний бюджет України на
відповідний рік, який не має вищої
юридичної сили стосовно інших законів,
є неприпустимим оскільки вказані дії
створюють колізії в законодавстві, що
призводить до обмеження прав та свобод
людини і громадянина.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 Закону України
"Про Конституційний Суд України" якщо
акти або їх окремі положення
визнаються такими, що не відповідають
Конституції України
(неконституційними), вони оголошуються
не чинними і втрачають чинність від дня
прийняття Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

У ст. 74 зазначеного Закону
передбачено, що Конституційний Суд
України може вказати на
преюдиціальність свого рішення при
розгляді судами загальної юрисдикції
позовів у зв'язку з правовідносинами,
що виникли внаслідок дії
неконституційного акта.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги
позивача, колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
також вважає за необхідне зазначити
про таке.

Відповідно до статті 49 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян потерпілих внаслідок
Чорнобильської катастрофи" пенсія
особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4,
встановлюється у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

У статті 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян потерпілих
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
визначено підстави та умови
призначення державних пенсій особам,
віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з
втратою годувальника, в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів ІІ групи,
щодо яких встановлено зв'язок із
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими 8-ми мінімальних пенсій за
віком.

Згідно зі статтею 50 цього Закону
особам, віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема, інвалідам ІІ групи у розмірі
75% мінімальної пенсії за віком.

Враховуючи викладене, колегія суддів
суду апеляційної інстанції вважає
обґрунтованим висновок суду першої
інстанції про наявність у позивача
права на перерахунок пенсії в розмірі,
передбаченому ст.ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, визначені,
зокрема, Рішенням Конституційного Суду
України №12-рп/98 від 09.07.1998 р., Закон
України "Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" має вищу
юридичну силу відносно постанов
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року № 530, від 16.07.2008 року № 654.

Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92
Конституції України виключно законами
України визначаються основи
соціального захисту, форми і види
пенсійного забезпечення.

В такому випадку посилання відповідача
на акти Кабінету Міністрів України в
обґрунтування проведених виплат не
відповідають чинному правовому
регулюванню спірних правовідносин.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правомірно визначився з
межами захисту порушеного права
позивача, враховуючи строк звернення
до адміністративного суду,
передбачений ч. 1, 2 ст. 99 КАС України,
встановивши, що право позивача на
перерахунок і виплату пенсії у розмірі
відповідно до вищевказаних норм
підлягає захисту з 22.12.2010 року, оскільки
позов поданий до суду 22.06.2011 року.

Посилання позивача на ч. 2 ст. 46 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» в якій
зазначено, що нараховані суми пенсії,
не отримані з вини органу, що призначає
і виплачує пенсію, виплачуються за
минулий час без обмеження будь-яким
строком з нарахуванням компенсації
втрати частини доходів є
безпідставними, оскільки необхідною
передумовою виплати пенсії є її
нарахування, і лише в такому випадку
пенсії, не одержані своєчасно з вини
органів пенсійного фонду, підлягають
виплаті за минулий час без обмеження
строку.

Виходячи із встановленого
законодавством порядку пенсійного
забезпечення осіб, що втратили
працездатність, колегія суддів дійшла
висновку, що суд першої інстанції
обґрунтовано вказав на протиправність
дій органу Пенсійного фонду України в
Замостянському районі м. Вінниці
відносно позивача. Крім того, при
вирішенні спору суд правильно
врахував, що задоволення позовних
вимог в частині зобов'язання
відповідача проводити перерахунок
пенсії в подальшому суперечить змісту
законодавства, оскільки судове рішення
має бути наслідком чинного правового
регулювання. Воно не може обмежувати
волю законодавчого органу в
майбутньому змінювати правове
регулювання суспільних відносин.

Таким чином, апеляційна інстанція
дійшла висновку про правомірність
доводів суду першої інстанції щодо
наявності у позивача права на
перерахунок та виплату з 22.12.2010 р.
державної пенсії як особі, що
постраждала від наслідків
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
інваліду ІІ групи, відповідно до ст. 54
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, згідно зі ст.
50 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", з урахуванням проведених
виплат.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що вимоги ОСОБА_2 є
безпідставними, а висновки суду першої
інстанції не спростовуються доводами
апеляційної скарги.

З огляду на таке колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови вірно
встановив фактичні обставини справи,
дослідив наявні докази, надав їм
належну правову оцінку та прийняв
законне і обґрунтоване рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, а тому підстави
для задоволення вимог апеляційної
скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2, -залишити
без задоволення, а постанову
Замостянського районного суду
м.Вінниці від 28 липня 2011 року, -без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.