Справа № 10/34
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

16 вересня 2014 року м.
Київ В/800/3663/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської Т.Ф.,

Ліпського
Д.В.,

Малиніна
В.В.,

Мойсюка М.І.,

Олексієнка
М.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 26 червня 2014 року Верховним
Судом України у справі за її позовом до
Державної податкової служби, Державної
податкової інспекції у Подільському
районі міста Києва про зобов'язання
вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2007 року ОСОБА_6 пред'явила в
суді позов до Державної податкової
адміністрації України, Державної
податкової інспекції у Подільському
районі міста Києва, в якому просила
скасувати ідентифікаційний номер та
виключити його з Державного реєстру
фізичних осіб - платників податків та
інших обов'язкових платежів, а також
всю інформацію про неї; здійснювати
надалі її облік, як платника податків,
за раніше встановленими формами обліку
без застосування ідентифікаційного
номера; проставити у паспорті відмітку
про наявність права здійснювати
будь-які платежі без ідентифікаційного
номера і завірити підпис
відповідальної особи гербовою
печаткою; знищити облікову картку з
ідентифікаційним номером.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29 листопада 2011 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19 квітня 2012 року, ОСОБА_6 в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 26 червня 2014 року рішення
судів попередніх інстанцій залишені
без змін.

Не погоджуючись з ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
26 червня 2014 року, ОСОБА_6 6 серпня 2014
року звернулася із заявою про її
перегляд Верховним Судом України. У
своїй заяві посилається на неоднакове
застосування Вищим адміністративним
судом України, як судом касаційної
інстанції, частин других статей 1, 5
Закону України від 22 грудня 1994 року
№ 320/94-ВР "Про Державний реєстр
фізичних осіб-платників податків та
інших обов'язкових платежів" (у
редакції Закону України від 16 липня 1999
року № 1003-XIV).

В обґрунтування заяви ОСОБА_6 надала
копії постанови Вищого
адміністративного суду України від 23
жовтня 2013 року (касаційна скарга
К/9991/31740/11) та ухвал від 6 березня, 27
травня, 26 червня 2014 року (касаційні
скарги К/9991/42176/11, К/9991/4666/12, К/800/34531/13,
відповідно), які, на її думку,
підтверджують неоднакове застосування
касаційним судом одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Згідно з пунктом 1 частини першої
статті 237 КАС України заява про
перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Однак, зокрема, в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від
6 березня 2014 року не відбулося
застосування норм матеріального права
при вирішенні спору, оскільки рішення
судів попередніх інстанцій, відповідно
до цієї ухвали були скасовані, а справа
направлена на новий розгляд до суду
першої інстанції. Тож, ця ухвала не є
підставою для допуску справи до
провадження Верховного Суду України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 26 червня 2014 року,
про перегляд якої ставить питання
заявник, суд касаційної інстанції
погодився з рішеннями судів попередніх
інстанцій про відмову в задоволенні
позовних вимог з тих підстав, що
відповідачі обґрунтовано відмовили
позивачу у задоволенні заяв про
скасування ідентифікаційного номеру,
виключення його з Державного реєстру
фізичних осіб-платників податків та
інших обов'язкових платежів та всієї
інформації про неї, здійснення обліку
як платника податків за раніше
встановленою формою обліку без
застосування ідентифікаційного
номера, проставлення у паспорті
відмітки про наявність права
здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номера та знищення
облікової картки з ідентифікаційним
номером, оскільки позивач не
дотрималася процедури, визначеної
Порядком унесення відмітки до паспорта
громадянина України щодо
ідентифікаційного номера фізичної
особи-платника податків та інших
обов'язкових платежів, затвердженого
спільним наказом Державної податкової
адміністрації України та Міністерства
внутрішніх справ України від 19 жовтня
2004 року № 602/1226 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 20 жовтня
2004 року за № 1345/9944) - не подала заяву за
формою, встановленою цим Порядком, та
відповідний комплект документів до
неї, не зверталась до органу внутрішніх
справ для унесення до паспорта
відмітки про право здійснювати
будь-які платежі без ідентифікаційного
номера.

У той же час, в ухвалах від 27 травня та 26
червня 2014 року, які заявник надала на
підтвердження неоднакового
правозастосування, Вищий
адміністративний суд України залишив у
силі рішення судів попередніх
інстанцій про задоволення позовних
вимог в частині зобов'язання
відповідачів виключити присвоєний
позивачу ідентифікаційний номер та всю
інформацію про нього з Державного
реєстру фізичних осіб - платників
податків та інших обов'язкових
платежів, здійснювати облік позивача
як платника податків та інших
обов'язкових платежів за раніше
встановленою формою, без застосування
ідентифікаційного номера, та відмовив
у задоволенні позову в частині
зобов'язання зробити в паспорті
відмітку про наявність права
здійснювати платежі без
ідентифікаційного номеру. Постановою
від 23 жовтня 2013 року Вищий
адміністративний суд України скасував
рішення судів попередніх інстанцій про
відмову в задоволенні позовних вимог
та ухвалив нове рішення, яким
задовольнив позовні вимоги у частині
зобов'язання відповідачів виключити
присвоєний позивачу ідентифікаційний
номер та всю інформацію про неї з
Державного реєстру та здійснювати
облік позивача як платника податків та
інших обов'язкових платежів за раніше
встановленою формою, без застосування
ідентифікаційного номера та відмовив у
задоволенні позову в частині
зобов'язання відповідачів унести
відмітку до паспорта позивача про
право здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номера.

Указані судові рішення суд касаційної
інстанції мотивував тим, що відмова
відповідачів у задоволенні заяв
позивачів є протиправною, оскільки у
разі, коли фізична особа, яка через свої
релігійні або інші переконання
відмовилася від прийняття
ідентифікаційного номера та офіційно
повідомила про це органи державної
податкової служби, з Державного
реєстру фізичних осіб - платників
податків та інших обов'язкових
платежів підлягає виключенню вся
інформація про таку особу.

З огляду на різне застосування одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, у зв'язку з
чим суд касаційної інстанції дійшов
різних висновків при вирішенні
аналогічних спорів, має місце
передбачена статтею 237 КАС
України підстава для допуску справи до
провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 235 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Допустити до провадження
Верховного Суду України
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_6 до Державної податкової служби,
Державної податкової інспекції у
Подільському районі міста Києва про
зобов'язання вчинити певні дії, для
перегляду ухвали Вищого
адміністративного суду України від
26 червня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді
Т.Ф. Весельська

Д.В. Ліпський

В.В. Малинін

М.І. Мойсюк

М.М. Олексієнко