Справа № 820/13667/13-а
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2014 року м.
Київ К/800/27525/14

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя-доповідач Кочан В.М.,
судді Винокуров К.С. , Пасічник С.С. ,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
виконавчої служби України на постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29.04.2014р. у
справі за позовом ОСОБА_2 до Державної
виконавчої служби України,
Міністерства юстиції України про
визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до Державної виконавчої
служби України, Міністерства юстиції
України з вимогами про визнання
незаконними дій щодо несвоєчасного
виконання рішення Європейського суду з
прав людини по стягненню коштів та їх
виплаті.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 20.01.2014р. в
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 29.04.2014р. постанову суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення, яким позов задоволено
частково. Зобов'язано Відділ
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
здійснити повне виконання рішення
Європейського суду з прав людини, а
саме перерахувати на банківський
рахунок позивача різницю, яка виникла
при конвертації 3000 євро в національну
валюту, на підставі перерахування її не
за курсом, який існував на день
здійснення платежу 21.11.2013р., а за курсом
граничного терміну добровільного
виконання вказаного рішення
Європейського суду з прав людини.
Зобов'язано Відділ примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України нарахувати пеню у
розмірах визначених рішенням
Європейського суду з прав людини, а
саме нарахувати простий відсоток у
розмірі граничної позичкової ставки
Європейського центрального банку, яка
діятиме в період несплати з 07.09.2013р. по
день здійснення остаточного
розрахунку, який складається з повної
виплати 3000 євро, які конвертовані в
національну валюту по курсу, який
існував на 21.11.2013р. В решті позову
відмовлено.

У касаційній скарзі представник
Державної виконавчої служби України з
посиланням на порушення норм
матеріального і процесуального права,
допущених судом апеляційної інстанції,
просить постанову суду апеляційної
інстанції скасувати та залишити в силі
постанову суду першої інстанції.

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
висновку про відхилення касаційної
скарги з урахуванням наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що згідно з рішенням
Європейського суду з прав людини від
06.06.2013р. за № 11770/03 на користь ОСОБА_2
присуджено грошову компенсацію в
розмірі 3000 євро, які мають бути
конвертовані в національну валюту
України за курсом на день здійснення
платежу. Зі спливом тримісячного
строку і до остаточного розрахунку на
цю суму нараховується простий відсоток
у розмірі граничної позичкової ставки
Європейського центрального банку, яка
діятиме в період несплати, до якої має
бути додано 3 відсоткові пункти.

Постановою головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Єжова М.В. від 03.07.2013р.
відкрито виконавче провадження ВП
№38662920 з виконання зазначеного вище
рішення Європейського суду з прав
людини.

26.07.2013р. листом №965-5/11 Державною
виконавчою службою України до
Департаменту планово-фінансової
діяльності, бухгалтерського обліку та
звітності Міністерства юстиції
України та секретаріату Урядового
уповноваженого у справах
Європейського суду з прав людини
повідомлено банківські реквізити
позивача, необхідні для перерахування
коштів за рішенням Європейського суду
з прав людини. Згідно платіжного
доручення від 06.09.2013р. №2824 на рахунок
позивача перераховано 31657,08 грн., кошти
надійшли на рахунок позивача 21.11.2013р.

Пунктом 9 ч.2 ст.17 Закону України
"Про виконавче провадження" (далі -
Закон № 606) передбачено, що
відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою рішення Європейського суду з
прав людини з урахуванням
особливостей, передбачених Законом
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" (далі - Закон №3477).

Стаття 2 Закону №3477 передбачає, що
порядок виконання рішення
Європейського суду з прав людини
визначається цим Законом, Законом
України "Про виконавче провадження",
іншими нормативно-правовими актами з
урахуванням особливостей, що
передбачені цим Законом.

Відповідно до вимог ст.7 Закону
№3477 протягом десяти днів від дня
отримання повідомлення Суду про
набуття Рішенням статусу остаточного
Орган представництва надсилає
стягувачеві повідомлення з
роз'ясненням його права подати до
державної виконавчої служби заяву про
виплату відшкодування, в якій мають
бути зазначені реквізити банківського
рахунка для перерахування коштів;
надсилає до державної виконавчої
служби оригінальний текст і переклад
резолютивної частини остаточного
рішення Суду у справі проти України,
яким визнано порушення Конвенції,
оригінальний текст і переклад
резолютивної частини остаточного
рішення Суду щодо справедливої
сатисфакції у справі проти України,
оригінальний текст і переклад рішення
Суду щодо дружнього врегулювання у
справі проти України, оригінальний
текст і переклад рішення Суду про
схвалення умов односторонньої
декларації у справі проти України.

Стаття 8 вказаного Закону
передбачає, що виплата стягувачеві
відшкодування має бути здійснена у
тримісячний строк з моменту набуття
Рішенням статусу остаточного або у
строк, передбачений у Рішенні. У разі
порушення строку, зазначеного в
частині першій цієї статті, на суму
відшкодування нараховується пеня
відповідно до Рішення. Протягом одного
місяця від дня відкриття виконавчого
провадження за Рішенням Орган
представництва надсилає до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, постанову про
відкриття виконавчого провадження та
документи, передбачені у пункті "б"
частини першої статті 7 цього Закону.
Центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, протягом 10 днів від
дня надходження зазначених у частині
третій цієї статті документів здійснює
списання на вказаний стягувачем
банківський рахунок, а в разі його
відсутності - на депозитний рахунок
державної виконавчої служби коштів з
відповідної бюджетної програми
Державного бюджету України.

За змістом ч.1 та ч.2 ст. 11 Закону
№606 державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

З урахуванням вищевказаних вимог,
суд апеляційної інстанції, вирішуючи
спір в частині позовних вимог про
визнання незаконними дії відповідача
щодо несвоєчасного виконання рішення
Європейського суду з прав людини по
стягненню коштів з держави та їх
виплату виходив з того, що рішення
Європейського суду з прав людини від
06.06.2013р. фактично було виконане 21.11.2013р.
шляхом перерахунку на банківській
рахунок позивача 31 657,08 грн. Тобто,
вказане рішення від 06.06.2013р. щодо сплати
3000 євро позивачу було виконано з
порушенням встановленого законом
трьохмісячного строку.

Враховуючи те, що між датою
зазначеною в платіжному дорученні та
датою зарахування коштів на рахунок
позивача пройшов значний час і за цей
час відбулося знецінення коштів, що
стало наслідком значних втрат для
позивача, суд апеляційної інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
неналежне виконання Державною
виконавчою службою України своїх
обов'язків щодо здійснення заходів по
своєчасному та в повному обсязі
виконанні рішення від 06.06.2013р.

Оскільки Державною виконавчою
службою України не були вжиті всі
заходи щодо своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, суд
апеляційної інстанції дійшов
правильного висновку щодо незаконної
бездіяльності Державної виконавчої
служби України.

При цьому суд апеляційної інстанції
обґрунтовано зазначив, що саме
визнання незаконною бездіяльність
відповідача, є належним засобом
захисту прав та охоронюваних законом
інтересів позивача, а не визнання
незаконними дій відповідача щодо
несвоєчасного виконання рішення
Європейського суду з прав людини.

Крім того, правильним є і висновок суду
апеляційної інстанції щодо
зобов'язання Державної виконавчої
служби України здійснити повне
виконання рішення Європейського суду
з прав людини, а саме перерахувати
позивачу на банківський рахунок
різницю, яка виникла при конвертації 3000
євро в національну валюту, на підставі
перерахування її не за курсом, який
існував на день здійснення платежу, а
за курсом граничного терміну
добровільного виконання рішення від
06.06.2013р.

Згідно п.п. "а", "іі" п.6 стислого
викладу загального рішення від 06.06.2013р.
суд постановив, що держава-відповідач
має виконати рішення національних
судів, ухвалені на користь заявників,
які залишаються невиконаними, та
сплатити протягом трьох місяців 3000
євро кожному заявнику або його/її
спадкоємцю у заявах наведених у
Додатку 1 в якості відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, а
також компенсації судових та інших
витрат, разом з будь-якими податками, що
можуть нараховуватись на ці суми, які
мають бути конвертовані в національну
валюту держави-відповідача за курсом
на день здійснення платежу.

Таким чином, сума присудженої
компенсації, валюта платежу, отримувач,
строки та місце виплати чітко
встановлені вищезазначеним рішенням.

Статтею 3 Закону №3477 передбачено,
що виконання рішення здійснюється за
рахунок Державного бюджету України.

Постановою Кабінету Міністрів
України №408 від 07.03.2007р. затверджено
Порядок використання коштів,
передбачених у державному бюджеті для
здійснення платежів, пов'язаних з
виконанням рішень закордонних
юрисдикційних органів, прийнятих за
наслідками розгляду справ проти
України (далі - Порядок).

Частиною 3 ст. 8 Закону №3477
передбачено, що протягом місяця від дня
відкриття виконавчого провадження за
Рішенням Суду Орган представництва
надсилає до центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів,
постанову про відкриття виконавчого
провадження та документи, передбачені
у п. "б" частини 1 статті 7 цього Закону.

Розпорядником бюджетних коштів,
передбачених на виконання рішень
Європейського суду з прав людини,
згідно з Порядком, є Міністерство
юстиції України.

Конвертація коштів, присуджених
Європейським судом з прав людини,
оформлення платіжних документів
(платіжного доручення) проводиться
Міністерством юстиції України, як
органом, відповідальним за
забезпечення представництва України в
Європейському суді з прав людини та
координацію виконання його рішень, з
урахуванням особливостей,
вищезазначених нормативно-правових
актів та законодавства України,
відповідно до Порядку.

Суд апеляційної інстанції
врахував практику Комітету Міністрів
Ради Європи, відповідно до якої виплата
вважається здійсненою належним чином
як тільки справедливу сатисфакцію було
надано в розпорядження отримувача,
тобто під його контроль.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції правомірно зобов'язав
Державну виконавчу службу України
здійснити повне виконання рішення
Європейського суду з прав людини від
06.06.2013р. шляхом перерахування на
рахунок позивача різниці, яка виникла
при конвертації 3000 євро в національну
валюту за курсом, який існував не на
день здійснення платежу, а за курсом
граничного терміну добровільного
виконання вказаного рішення.

Оскільки судом встановлено
виконання зазначеного рішення не в
повній мірі, а саме щодо конвертації в
національну валюту присудженої суми,
суд апеляційної інстанції правильно
зазначив, що підлягають задоволенню і
позовні вимоги щодо зобов'язання
Державної виконавчої служби України
нарахувати пеню у розмірах, визначених
рішенням Європейського суду з прав
людини від 06.06.2013р.

Доводи касаційної скарги висновків
суду апеляційної інстанції не
спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Суд апеляційної інстанції повно і
всебічно встановив обставини справи,
дав їм належну юридичну оцінку,
правильно застосував норми
матеріального і процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятого ним рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної виконавчої
служби України відхилити, а постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29.04.2014р.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає, крім випадків, встановлених
статтями 235-237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя-доповідач
Кочан В.М.

судді

Винокуров К.С.

Пасічник С.С.