Справа № 826/14167/14
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1 У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без
17 вересня 2014 року м. Київ
Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі: судді Качура І.А.,
розглянувши адміністративний позов
ОСОБА_1 доМіністерства юстиції
України, Головного управління юстиції
у м. Києвіпровизнання протиправним та
скасування наказу про звільнення,
поновлення на посаді, стягнення
заробітку за час вимушеного прогулуВ С
адміністративного суду міста Києва
звернувся ОСОБА_1 з позовом до
Міністерства юстиції України,
Головного управління юстиції у м.
Києві, в якому просив: - визнати причини
пропуску строків звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановити Ухвалу; - викликати в
судове засідання свідків: ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6; - визнати
протиправним та скасувати Наказ
Міністерства юстиції України «Про
звільнення ОСОБА_1» від 17.03.2014р. № 428/к; -
визнати протиправним та скасувати
Наказ Головного управління юстиції у м.
Києві про оголошення Наказу
Міністерства юстиції України № 428/к
«Про звільнення ОСОБА_1» від 17.03.2014р. №
502/03; - поновити ОСОБА_1 на посаді
начальника реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.
Києві; - зобов'язати Головне управління
юстиції у м. Києві нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за
час вимушеного прогулу починаючи з
17.03.2014р.; - звільнити від сплати
судового збору згідно п.1 ч.1 ст.5 Закону
України "Про судовий збір".
Так, позивачем заявлено
клопотання про визнання причин
пропущення строку звернення до суду
поважними та поновлення пропущеного
строку звернення до суду.
Ознайомившись із позовною заявою та
поданими документами, з доводами
позивача щодо причин пропущення строку
звернення до суду, суд прийшов до
висновку про необґрунтованість
клопотання про визнання пропущеного
строку звернення до суду поважними, з
огляду про наступне.
З позовного матеріалу встановлено, що
позивача 02.08.2013р. було призначено на
посаду начальника реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві відповідно до наказу Міністра
юстиції України №1539/03.
17.03.2014р. наказом Міністерства
юстиції України № 428/к "Про звільнення
ОСОБА_1" позивача звільнено з посади
начальника реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.
Не погоджуючись із правомірністю
вищезгаданого наказу, позивачем
12.09.2014р. поштовим зв'язком надіслано до
суду дану позовну заяву.
З позовного матеріалу
встановлено, що позивачем пропущено
строк звернення до суду, з огляду про
Відповідно до пункту 15 частини
першої статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
від 06 липня 2005 року №2747-ІV (КАС України)
публічна служба - це діяльність на
державних політичних посадах,
професійна діяльність суддів,
прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна
служба, служба в органах влади
Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування.
Так, до публічної служби у
встановлених випадках відноситься
державна служба. За змістом статті 1
Закону України "Про державну службу"
від 16 грудня 1993 року №3723-XII державна
служба - це професійна діяльність осіб,
що займають посади в державних органах
та їх апараті з метою практичного
виконання завдань і функцій держави та
одержують зарплату за рахунок
державних коштів. Віднесення служби до
державної, тобто публічної, можливе,
якщо це: професійна діяльність осіб,
які її обіймають, здійснюється на
основі Конституції, законів та інших
нормативно-правових актів, за змістом
полягає у виконанні завдань та і
функцій держави, оплачується з
Таким чином, підтверджено, що
позивач до звільнення перебував на
Разом з тим, частиною 1 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України визначено, що адміністративний
позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
При цьому, строк звернення до
адміністративного суду - це проміжок
часу після виникнення спору у
публічно-правових відносинах, протягом
якого особа має право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою за вирішенням цього спору і
захистом своїх прав, свобод чи
інтересів. Після закінчення цього часу
особа не втрачає права звернутися із
адміністративним позовом, але у
задоволенні цього позову може бути
відмовлено на тій підставі, що
пропущено строк звернення.
Відповідно до частини 2 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
Водночас, для звернення до суду у
справах щодо прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк (частина
3 статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України).
адміністративного судочинства України
визначено наслідки пропущення строків
звернення до адміністративного суду.
Адміністративний позов, поданий
після закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала (частина 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Як слідує із позовного матеріалу
в обґрунтування пропущеного строку
звернення до суду позивач покликався
на те, що оскільки заява про звільнення
була ним подана внаслідок
психологічного тиску і погроз з боку
керівництва, а отже звільнення є
незаконним, що негативно вплинуло на
стан його здоров'я, і як наслідок
позивач станом на час звернення до
суду перебуває на лікарняному, а
відтак строк звернення до суду на
переконання позивача пропущено з
поважним причин.

На підтвердження вказаних
обставин позивачем подано Довідку
видану Медичним центром "Інститут
проблем терапії", згідно якої позивач
перебуває у вказаному медичному центрі
з 15.03.2014р. по даний час на стаціонарному
та амбулаторному лікуванні.

Суд звертає увагу на те, що
вказана Довідка не є належним
підтвердженням поважності пропущеного
строку звернення до суду в силу
приписів чинного законодавства
України, з огляду про наступне.

Правовий механізм порядку і умов
видачі, продовження та обліку
документів, що

засвідчують тимчасову
непрацездатність громадян,
здійснення контролю за правильністю
їх видачі регламентований Інструкцією
про порядок видачі документів, що
засвідчують тимчасову
непрацездатність громадян,
затвердженою наказом Міністерства
охорони здоров'я України № 455 від
13.11.2001р. та зареєстрована в
Міністерстві юстиції України 04 грудня
2001 р. № 1005/6196 (надалі - Інструкція).

Так, п. 1.1. Інструкції встановлено,
що тимчасова непрацездатність
працівників засвідчується листком
непрацездатності.

При цьому, п. 1.2. Інструкції
визначено, що видача інших документів
про тимчасову непрацездатність
забороняється, крім випадків,
обумовлених п. 1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20,
3.4, 3.16, 6.6.

Пунктом 1.3. Інструкції
передбачено, що листок
непрацездатності видається: -
громадянам України, іноземцям,
особам без громадянства, які
проживають в Україні і працюють на
умовах трудового договору (контракту)
на підприємствах, в установах і
організаціях незалежно від форм
власності та господарювання або у
фізичних осіб, у тому числі в
іноземних дипломатичних
представництвах та консульських
установах; - особам, обраним на виборні
посади до органів державної влади,
місцевого самоврядування та інших
органів, у тому числі громадських
організацій; - членам колективних
підприємств, сільськогосподарських та
інших виробничих кооперативів; -
особам, які забезпечують себе роботою
самостійно (особи, які займаються
підприємницькою, адвокатською,
нотаріальною, творчою та іншою
діяльністю, пов'язаною з одержанням
доходу безпосередньо від цієї
діяльності, в тому числі члени творчих
спілок, творчі працівники, які не є
членами творчих спілок); Громадянам
України, які постійно проживають на
території України та працюють на
умовах трудового договору (контракту)
за межами України і не застраховані
в системі соціального страхування
країни, в якій вони перебувають.

Відповідно до ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративній справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін.

Таким чином, суд звертає увагу на
те, що перебування позивача на
лікарняному в силу імперативних
приписів чинного законодавства
України має бути підтверджена саме
листком непрацездатності,
затвердженої форми, а не Довідкою
довільної форми, виданої медичним
центром.

Таким чином, позивачем не надано
належних доказів на підтвердження
поважності пропущення строку
звернення до суду.

В той час, як поважними
причинами пропуску строку звернення до
суду відповідно до вимог Кодексу
адміністративного судочинства України
визнаються обставини, які є об'єктивно
непереборними та не залежать від
волевиявлення сторони і пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
сторонами у справі процесуальних дій.

Разом з тим посилання позивача
на місячний строк звернення до суду
з заявою про вирішення трудового спору,
встановленого ст. 233 КЗпП України, суд
не приймає до уваги, оскільки чинне
законодавство розмежовує поняття
"трудовий спір" та "публічно - правовий
спір з приводу прийняття, проходження
та звільнення з публічної (державної
служби)" та встановлює особливості
відповідних правовідносин.

Так, специфіка правового
регулювання відносин з приводу
прийняття, проходження та звільнення з
публічної (державної служби)
визначається спеціальними законами
України, а норми КЗпП України
застосовуються до них лише у випадках,
які не визначені спеціальним законом.

Таким чином, при визначені
питання щодо строку звернення до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом про визнання
протиправними та скасування наказів,
що стосуються звільнення з публічної
служби застосуванню підлягають норми,
визначені ст.99, 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

За таких обставин, виходячи із
системного аналізу норм чинного
законодавства України, суд прийшов до
висновку про неповажність причин
пропущення строку звернення до суду з
даним позовом, а відтак і відсутність
правових підстав для поновлення строку
звернення до суду.

Суд також звертає увагу на те, що
встановлення процесуальних строків
законом передбачено з метою
дисциплінування учасників
адміністративного судочинства та
своєчасного виконання ними
передбачених Кодексом
адміністративного судочинства України
певних процесуальних дій. Інститут
строків в адміністративному процесі
сприяє досягненню юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах, а також стимулює учасників
адміністративного процесу
добросовісно ставитися до виконання
своїх обов'язків. Ці строки обмежують
час, протягом якого такі
правовідносини можуть вважатися
спірними; після їх завершення, якщо
ніхто не звернувся до суду за
вирішенням спору, відносини стають
стабільними.

Відповідно до ч. 2 статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України, позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Керуючись ст. 100, 160, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний
суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Залишити без розгляду позовну заяву
ОСОБА_1 до Міністерства юстиції
України, Головного управління юстиції
у м. Києві про визнання протиправним та
скасування наказу про звільнення,
поновлення на посаді, стягнення
заробітку за час вимушеного прогулу.

У випадку оскарження ухвали позовні
матеріли будуть скеровані до
апеляційної інстанції разом з
апеляційною скаргою.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в апеляційному
порядку повністю або частково за
правилами, встановленими ст. ст. 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
І.А. Качур