Справа № 815/4560/14
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2014-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4560/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 року

м.Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого судді
Єфіменка К.С. при секретарі Свириді Х.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «СУРП «ГАЗХІМ» до ДПІ
у Малиновському районі м.Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №,
№, № від 05.08.2014 року,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулось
Товариство з обмеженою
відповідальністю «СУРП «ГАЗХІМ» до ДПІ
у Малиновському районі м.Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №,
№, № від 05.08.2014 року.

В судовому засіданні 22.09.2014 року
представником позивача були
підтримані позовні вимоги в повному
обсязі, посилаючись на те, що позивач
правомірно сформував валові витрати з
податку на прибуток підприємств за
2012-2013 роки та суми податкового кредиту
з ПДВ за податкові періоди з січня 2012
року по грудень 2013 року, що
підтверджується відповідними
первинними документами податкового та
бухгалтерського обліку, в зв'язку із
чим, висновок посадових осіб органу ДПС
України не є ґрунтовним, а оскаржені
податкові повідомлення-рішення
підлягають визнання протиправними та
скасуванню. Представник відповідач ДПІ
заперечив проти задоволення позовних
вимог, пославшись на законність
прийнятого ДПІ податкового
повідомлення-рішення, оскільки при
перевірці позивача виявлені сумнівні
операції з контрагентами, фактичне
виконання яких не підтверджено
відповідними доказами.

Заслухавши пояснення
представників позивача, відповідача та
дослідивши наявні в справі письмові
докази суд встановив наступні факти та
обставини:

Відповідач Державна податкова
інспекція у Малиновському районі
м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській
області, на підставі ст.1 Закону України
«Про державну податкову службу», є
місцевим підрозділом центрального
органу державної виконавчої влади та
згідно ст.ст.7,10,11 цього ж Закону
здійснює повноваження щодо
встановлення порушень податкового
законодавства, нарахування та
стягнення заборгованості з податків та
зборів, штрафних санкцій, надання
висновків на повернення з бюджету
надмірно сплачених податків та зборів,
а тому позовні вимоги щодо оскарження
його актів, дій чи бездіяльності з
цього приводу, на підставі положень
ст.55 Конституції України, ч.1, п.1 ч.2 ст.17,
ст.104 КАС України, підвідомчі
адміністративним судам та повинні
розглядатись у порядку
адміністративного судочинства.

На підставі наказу керівника ДПІ у
Малиновському районі м.Одеси від 22.05.2014
року №663, направлення на перевірку від
10.062014 року посадовими особами
відповідача в період з 10.06.2014 року по
01.07.2014 року була проведена позапланова
виїзна документальна перевірка
позивача з питань дотримання
податкового та іншого законодавства за
період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року.

За результатами зазначеної перевірки
був складений акт №54/22-213/36436217 від 08.07.2014
року з додатками (а.с.9-42 т.1), на підставі
якого було встановлено безпідставне
завищення показників від'ємного
значення показників з податку на
прибуток підприємств на суму 1252532,00
грн., занижено податкове зобов'язання з
цього податку на суму 273517,00 грн.,
занижено податкове зобов'язання з ПДВ
на суму 511660,00 грн., що є порушеннями п.44.1
ст.44, п.139.1.9 п.139 ст.139, п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138,
п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України.

За результатами проведеної перевірки
відповідачем 05.08.2011 року прийняті
податкові повідомлення-рішення №
(а.с.6 т.1) щодо нарахування податкового
зобов'язання з ПДВ на суму 511660,00 грн. та
штрафних санкцій в розмірі 127915,00 грн.,
№ (а.с.7 т.1) щодо зменшення
від'ємного значення показників податку
на прибуток підприємств за 2012-2013 роки
на загальну суму 1252532,00 грн., №
(а.с.8 т.1) щодо донарахування
податкового зобов'язання з податку на
прибуток підприємств на загальну суму
273518,00 грн. та штрафних санкцій в розмірі
136759,00 грн.

Представник позивача не погоджується з
прийнятими податковими
повідомленнями-рішенням оскільки
вважає, що операції по поставці
позивачу товарів та послуг з боку
контрагентів підтверджені наданими
суду первинними бухгалтерськими
документами, мали фактичний характер, а
тому позивач правомірно сформував суми
валових витрат та податкового кредиту
у вказаних податкових періодах на
підставі факту проведення оплати
вартості товарів та послуг, в тому
числі ПДВ та отримання від
постачальників податкових накладних
на відповідні суми.

Представник відповідача - ДПІ у
Малиновському районі м.Одеси зазначив,
що хоча сума відшкодування ПДВ за
червень та липень 2011 року й була
формально за наявними документами
підтверджена, але фактичних доказів
поставки товарів (послуг) позивачу його
контрагентами надано не було та на час
проведення перевірки не надійшли до
податкового органу матеріали
зустрічних перевірок з контрагентами
позивача за господарськими операціями,
що виникали сумніви у їх дієздатності
чи правоздатності, що позбавляло
позивача право на бюджетне
відшкодування ПДВ у заявленій сумі.

Законний представник держави на боці
відповідача - Ізмаїльської міжрайонної
прокуратури підтримав заперечення
проти позову представника відповідача.

Розглянувши оскаржений акт суб'єкту
владних повноважень, суд виходячи з
положень ч.3 ст.2 КАС України, проходить
до висновку, що оскаржувані позивачем
податкові повідомлення-рішення не
відповідають вимогам чинного
законодавства, виходячи з наступного.

Частина 2 статті 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади,
їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у

справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень

адміністративні суди перевіряють, чи
прийняті (вчинені) вони на підставі, у
межах

повноважень та й спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з

використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Частиною 2 ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладаються на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

При визначенні суми податку на додану
вартість, що підлягає включенню до
податкового кредиту та подальшому
бюджетному відшкодуванню, податковий
орган враховував наступні норми
Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п.138.2 ст.138 ПК україни
встановлено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до п.п.139.1.9 п.139 ст.139 ПК
України встановлено, що витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.У разі
втрати, знищення або зіпсуття
зазначених документів платник податку
має право письмово заявити про це
органу державної податкової служби та
здійснити заходи, необхідні для
поновлення таких документів. Письмова
заява має бути надіслана до/або разом
із поданням розрахунку податкових
зобов'язань за звітний податковий
період. Якщо платник податку не подасть
у такий строк письмову заяву та не
поновить зазначених документів до
закінчення податкового періоду, що
настає за звітним, не підтверджені
відповідними документами витрати не
включаються до витрат за податковий
звітний період та розрахунку об'єкта
оподаткування, і на суму
недосплаченого податку нараховується
пеня в розмірі 120 відсотків облікової
ставки Національного банку України.
Якщо платник податку поновить
зазначені документи в наступних
податкових періодах, підтверджені
витрати (з урахуванням сплаченої пені)
включаються до витрат за податковий
період, на який припадає таке
поновлення.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Пукнтом 198.6 ст.198 ПК України
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У
разі якщо на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, які попередньо
віднесені до податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

У відповідності до приписів ч.4,5
ст.11 КАС України судом під час
офіційного з'ясування обставин справи
досліджувалось питання щодо
товарності угод за якими позивач
формував валові витрати та податковий
кредит з ПДВ у звітних податкових
періодах.

Так, між позивачем та ТОВ «Верізон
груп» був укладений договір
купівлі-продажу товарів від 05.01.2012 року
№05/01/12 (а.с.120-121 т.2) фактично виконання
якого підтверджується видатковими
накладними на поставку товарів (а.с.23-53
т.2), фактичне переміщення
товарно-матеріальних цінностей за цим
договором підтверджується
товарно-транспортними накладними,
договорами-замовленнями на здійснення
перевезень вантажів та актами
здачі-прийняття вказаних робіт з
перевезень (а.с.88-137 т.1).

Фактична поставка товарів, їх
отримання та проведення оплати їх
вартості позивачем, у тому числі ПДВ,
надавало право позивачу на підставі
отриманих від постачальника
податкових накладних (а.с.130-150 т.2)
сформувати валові витрати та
податковий кредит відповідних
податкових періодів на підставі
положень п.п.138.1, п.п.138.2 ст.138, п.п.198.3, 198.6
ст.198 ПК України.

Між позивачем та ТОВ «Снабагро»
був укладений договір купівлі-продажу
товарів від 01.07.2012 року №01/07/12 (а.с.122-123
т.2) фактично виконання якого
підтверджується видатковими
накладними на поставку товарів (а.с.54-63
т.2), фактичне переміщення
товарно-матеріальних цінностей за цим
договором підтверджується
товарно-транспортними накладними,
договорами-замовленнями на здійснення
перевезень вантажів та актами
здачі-прийняття вказаних робіт з
перевезень (а.с.138-154 т.1).

Фактична поставка товарів, їх
отримання та проведення оплати їх
вартості позивачем, у тому числі ПДВ,
надавало право позивачу на підставі
отриманих від постачальника
податкових накладних (а.с.151-160 т.2)
сформувати валові витрати та
податковий кредит відповідних
податкових періодів на підставі
положень п.п.138.1, п.п.138.2 ст.138, п.п.198.3, 198.6
ст.198 ПК України.

Між позивачем та ТОВ «Кепітал-Трейд»
був укладений договір купівлі-продажу
товарів від 03.10.2012 року №03/10/12-1 (а.с.124-125
т.2) фактично виконання якого
підтверджується видатковими
накладними на поставку товарів (а.с.64-71
т.2), фактичне переміщення
товарно-матеріальних цінностей за цим
договором підтверджується
товарно-транспортними накладними,
договорами-замовленнями на здійснення
перевезень вантажів та актами
здачі-прийняття вказаних робіт з
перевезень (а.с.155-174 т.1).

Фактична поставка товарів, їх
отримання та проведення оплати їх
вартості позивачем, у тому числі ПДВ,
надавало право позивачу на підставі
отриманих від постачальника
податкових накладних (а.с.161-168 т.2)
сформувати валові витрати та
податковий кредит відповідних
податкових періодів на підставі
положень п.п.138.1, п.п.138.2 ст.138, п.п.198.3, 198.6
ст.198 ПК України.

Між позивачем та ТОВ «Аксон-Групп» був
укладений договір купівлі-продажу
товарів від 01.12.2012 року №01/12/12-1 (а.с.126-127
т.2) фактично виконання якого
підтверджується видатковими
накладними на поставку товарів (а.с.72-108
т.2), фактичне переміщення
товарно-матеріальних цінностей за цим
договором підтверджується
товарно-транспортними накладними,
договорами-замовленнями на здійснення
перевезень вантажів та актами
здачі-прийняття вказаних робіт з
перевезень (а.с.175-280 т.1).

Фактична поставка товарів, їх
отримання та проведення оплати їх
вартості позивачем, у тому числі ПДВ,
надавало право позивачу на підставі
отриманих від постачальника
податкових накладних (а.с.169-216 т.2)
сформувати валові витрати та
податковий кредит відповідних
податкових періодів на підставі
положень п.п.138.1, п.п.138.2 ст.138, п.п.198.3, 198.6
ст.198 ПК України.

Між позивачем та ТОВ «Аксон-Групп» був
укладений договір про організацію
навантажувально-розвантажувальних
робіт від 01.10.2013 року №01/10/13 (а.с.128-129 т.2)
фактично виконання якого
підтверджується актами
здачі-прийняття виконаних робіт
(а.с.108-119 т.2).

Фактична поставка товарів, їх
отримання та проведення оплати їх
вартості позивачем, у тому числі ПДВ,
надавало право позивачу на підставі
отриманих від постачальника
податкових накладних (а.с.169-216 т.2)
сформувати валові витрати та
податковий кредит відповідних
податкових періодів на підставі
положень п.п.138.1, п.п.138.2 ст.138, п.п.198.3, 198.6
ст.198 ПК України.

Представник відповідача вважає
зазначені вище докази недостатніми для
підтвердженням фактичного виконання
укладених позивачем договорів
купівлі-продажу товарів та надання
послуг.

Але такий висновок посадових осіб
органу ДПС України є помилкових з
наступних підстав:

Пунктом 2 ст.3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
фінансова, податкова, статистична та
інші види звітності, що використовують
грошовий вимірювач, базуються на даних
бухгалтерського обліку.

Пунктом 1 ст.9 цього ж Закону
встановлено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо же неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Відповідно до п.2.1 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року №88 (надалі - Положення)
під первинними документами
розуміються документи, створені у
письмовій або електронній формах, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Відповідно до п.2.4 Положення первинні
документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральній та /або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис особи, що брала
участь у здійсненні господарської
операції.

Відповідно до п.2.5 Положення документ
повинен бути підписаний особисто та
підпис може бути скріплений печаткою.

Таким чином, зазначені вище документи
первинного бухгалтерського та
податкового обліку складені у
відповідності до приписів діючого
законодавства, мають всі необхідні для
цього реквізити, а тому відповідає
критеріям належного доказу,
визначеного ст.70 КАС України.

Для з'ясування питання щодо
правомірності формування позивачем
показників валових витрат з податку на
прибуток підприємств та податкового
кредиту з ПДВ за 2012-2013 роки позивачем
була проведена судово-економічна
експертиза.

За результатами дослідження
вищезазначених первинних документів
бухгалтерського обліку позивача,
судовий експерт Кравчук В.В. у
експертному висновку від 18.04.2014 року №4
(а.с.16-26 т.2) прийшов до наступних
висновків:

Суми витрат за 2012 та 2013 роки, визначені
та задекларовані ТОВ «СУРП Газхім» у
податкових деклараціях з податку на
прибуток підприємств, відповідають
наданим первинним документам та
вимогам Податкового кодексу України та
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні»;

Підтверджується документально
визначені ТОВ «СУРП Газхім» в
Деклараціях з податку на додану
вартість обсяги придбання (без податку
на додану вартість) у розділі ІІ
«Податковий кредит» у періоді з 01.01.2012
року по 31.12.2013 року у розмірі 105111679,00 грн.
та сума податкового кредиту у сумі
20560082,00 грн.

Таким чином, вказаним
судово-економічної експертизи від
18.04.2014 року повністю спростовані
висновки посадових осіб ДПІ у
Малиновському районі м.Одеси, які
зазначені в акті перевірки №54/22-213/36436217
від 08.07.2014 року з додатками (а.с.9-42 т.1),
щодо завищення показників від'ємного
значення показників з податку на
прибуток підприємств на суму 1252532,00
грн., заниження податкового
зобов'язання з цього податку на суму
273517,00 грн., заниження податкового
зобов'язання з ПДВ на суму 511660,00 грн.

В судовому засіданні 22.09.2014 року
представником відповідача не надано
додаткових доказів, які б
спростовували або ставили під сумнів
висновки судового експерта, які
викладені у експертному висновку від
18.04.2014 року №4 (а.с.16-26 т.2), в зв'язку із
чим, суд погоджується з позицією
представника позивача про те, що надані
ним письмові докази є достатніми для
доведення факту постачання товарів та
послуг його контрагентами, що
підтверджується відповідними
документами, висновок податкового
органу про безтоварність цих угод є
помилковим, а тому прийняті ним
податкові повідомлення-рішення
підлягають визнанню протиправним та
скасуванню на підставі положень ч.2
ст.162 КАС України.

Судові витрати розподілити у
відповідності до вимог ст.94 КАС
України.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Малиновському
районі м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області №,
№, № від 05.08.2014 року.

Постанова може бути оскаржена
до Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня виготовлення та підписання повного
тексту постанови.

Повний текст постанови складений
та підписаний суддею 26 вересня 2014 року.

Суддя
Єфіменко
К.С.