Справа № 9101/21948/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2013-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"17" грудня 2013 р. справа №
2а-0870/10786/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання
Чепурко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державного
науково-дослідного та проектного
інституту титану

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2011
року у справі № 2а-0870/10786/11

за позовом Державного
науково-дослідного та проектного
інституту титану

до Контрольно-ревізійного управління
в Запорізькій області,

про визнання протиправними та
скасування вимог, -

встановив:

У листопаді 2011 року позивач звернувся
до суду першої інстанції з позовом, в
якому просив визнати протиправними та
скасувати пункти 2, 3, 5, 6, 8, 9 обов'язкових
вимог відповідача щодо усунення
порушень фінансової дисципліни.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2011
року в задоволені позову відмовлено
повністю. Постанова мотивована тим, що
вимоги відповідача є доведеними та
нормативно обґрунтованими, тому у суду
відсутні підстави для задоволення
позову.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач оскаржив її в
апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
Зокрема відповідач зазначив, що
відповідачем при обґрунтуванні факту
нанесення збитків на суму 14 885,82 грн. за
нікчемними договорами невірно та
упереджено трактуються норми
матеріального права, а саме визнання
договору використання особистого
автотранспорту в службових цілях, як
договору позички автомобіля, з чим
позивач не погоджується. Договори
найму автотранспортних засобів між
позивачем та його співробітниками є
безоплатними і з їх суті випливає, що
право користування на власний розсуд
предметом договору залишається за
співробітником. Твердження щодо
нікчемності укладених договорів по
причині недотриманням нотаріальної
форми, що призвело до нанесення шкоди
Державного науково-дослідного та
проектного інституту титану в сумі 14
885,82 грн. не відповідає дійсності та
суперечить нормам чинного
законодавства.

Просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нову - про
задоволення позову.

В судовому засіданні представник
позивача апеляційну скаргу підтримав
частково, просив постанову суду першої
інстанції скасувати в частині відмови
в задоволенні позовних вимог щодо
визнання протиправним та скасування п.8
обов'язкових вимог щодо порушення
фінансової дисципліни та задовольнити
позов в цій частині.

Відповідач, належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи, у судове засідання не
з'явився, що не перешкоджає розгляду
справи.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази, наявні в
матеріалах справи, перевіривши в межах
доводів апеляційної скарги дотримання
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
апеляційний суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
знайшло своє підтвердження під час
розгляду апеляційної скарги, що
відповідно до постанови Жовтневого
районного суду міста Запоріжжя про
надання дозволу на проведення
позапланової виїзної ревізії від 19.07.2011
року Відповідачем у складі 3-х чоловік
було проведено ревізію окремих питань
фінансово-господарської діяльності в
Державному науково-дослідному та
проектному інституті титану за період
з 01.07.2010 по 18.07.2011 р.

В ході ревізії встановлено, зокрема, що
позивачем проведено відшкодування
витрат пов'язаних з витрачанням
пального по нікчемним договорам, а
саме: за договором від 21.03.2011 без номеру
наймодавцю ОСОБА_1 - 6 535,82 грн.; за
договором без дати та номеру
наймодавцю ОСОБА_2 в сумі 8 320,0 грн., що
призвело до безпідставних витрат на
загальну суму 14 855,82 грн.

По закінченню перевірки відповідачем
був складений акт ревізії окремих
питань фінансово-господарської
діяльності в Державного
науково-дослідного та проектного
інституту титану за період з 01.07.2010 по
18.07.2011 від 19.08.2011 року за № 060/0013 (далі за
текстом - Акт) та пред'явлені вимоги
щодо усунення виявлених порушень
законодавства на загальну суму 233 602,81
гривень.

З огляду на встановлені порушення та на
виконання ст. 10 Закону України «Про
державну контрольно-ревізійну службу в
Україні», відповідачем надіслано на
адресу Державного науково-дослідного
та проектного інституту титану лист
від 15.09.2011 року №08-06-14-14/7997 "Про
обов'язкові вимоги щодо усунення
порушень фінансової дисципліни",
відповідно до п.8 яких, позивача було
зобов'язано:

- відобразити дебіторську
заборгованість за фізичними особами
щодо яких здійснено безпідставні
витрати на загальну суму 14 855,82 грн.;

- провести претензійно-позовну роботу з
контрагентами щодо відшкодування
коштів; в іншому випадку стягнути з
осіб, винних у проведені зайвих виплат,
шкоду у сумі 14 855,82 грн., у порядку та
розмірі, встановленому ст. ст.130-136 КЗпП.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
правомірність п.8 вимог відповідача з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в
період з 01.07.2010 р. по 18.07.2011 р. позивачем
проводилося списання палива по 9-ти
легковим автомобілям, які рахувалися
на балансі інституту, а також по двом
легковим автомобілям фізичних осіб.

Зокрема, по договору про використання
власного автомобіля в службових цілях
без дати та номеру, укладеному між
позивачем, в особі в.о. генерального
директора Хазнаферова М.В., як
«Наймачем» та фізичною особою ОСОБА_2,
як «Наймодавцем-Користувачем», Наймач
зобов'язувався доручати Наймодавцю
виконувати завдання з використанням
власного автомобіля марки Mersedes-bens,
державний номер НОМЕР_1, та
відшкодування витрат за використане
пальне згідно з нормативно-технічною
документацією у межах норм на 100 км
пробігу, які в договорі не зазначені.
Термін дії договору до 31.12.2010.

Крім того, по договору про використання
власного автомобіля в службових цілях
від 21.03.2011 без номеру, укладеному між
позивачем, в особі генерального
директора, як «Наймачем» та фізичною
особою ОСОБА_1, як
«Наймодавцем-Користувачем», Наймач
зобов'язувався доручати Наймодавцю
виконувати завдання з використанням
власного автомобіля марки MITSUBISHI,
державний номер НОМЕР_2, та
відшкодування витрат за використане
пальне згідно з нормативно-технічною
документацією у межах норм на 100 км
пробігу (10,714л). Термін дії договору до
31.12.2011.

При цьому, договори найму легкових
автомобілів в установленому порядку не
посвідчені нотаріально, чим порушено ч.
2 ст. 799 Цивільного кодексу України, якою
встановлено, що договір найму
транспортного засобу за участю
фізичної особи підлягає нотаріальному
посвідченню.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 Цивільного
кодексу України, у разі недодержання
сторонами вимоги закону про
нотаріальне посвідчення договору,
такий договір є нікчемним.

Наслідком недійсності правочину,
згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 216 Цивільного
кодексу України, є обов'язок кожної із
сторін повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину.

Таким чином, відшкодування позивачем
витрат пов'язаних з витрачанням
пального по нікчемним договорам, а
саме: за договором від 21.03.2011 без номеру
наймодавцю ОСОБА_1 - 6 535,82 грн.; за
договором без дати та номеру
наймодавцю ОСОБА_2 в сумі 8 320,0 грн.
призвело до безпідставних витрат на
загальну суму 14 855,82 гривень.

Умовами договорів про використання
власного автомобіля в службових цілях,
які укладені між Інститутом титана, в
особі в.о. генерального директора, як
«Наймачем» та фізичними особами ОСОБА_2
та ОСОБА_1, як
«Наймодавцями-Користувачами», не
передбачено здійснення оплати за найм.

При цьому, ст. 6 Цивільного кодексу
України сторони мають право укласти
договір, який не передбачений актами
цивільного законодавства, але
відповідає загальним засадам
цивільного законодавства, а тому вони
мають право врегулювати у договорі,
який передбачений актами цивільного
законодавства, свої відносини, які не
врегульовані цими актами. Сторони в
договорі можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд. Однак, п.3
ст.6 Цивільного кодексу України також
передбачено, що сторони в договорі не
можуть відступити від положень актів
цивільного законодавства, якщо в цих
актах прямо вказано про це, а також у
разі, якщо обов'язковість для сторін
положень актів цивільного
законодавства випливає з їх змісту або
із суті відносин між сторонами.

Із змісту та суті договорів вбачається,
що вказані договори регулюються
нормами цивільного законодавства
України.

Так, умовами договорів передбачена
передача автомобілів наймодавцями в
найм, в зв'язку з чим, за змістом
договорів ці договори є договорами
найму, а по суті - вказані договори є
договорами позики (оскільки майно
передано безоплатно) та регулюються
положеннями ст.ст.827 - 835 Цивільного
кодексу України.

При цьому, п.4 ст.828 Цивільного кодексу
України передбачено, що договір
позички транспортного засобу, в якому
хоча б однією стороною є фізична особа,
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про обґрунтованість
висновків ревізії щодо нікчемності
договорів про використання власного
автомобіля в службових цілях та
нанесення позивачу збитків при
відшкодуванні витрат, пов'язаних з
витрачанням пального по нікчемним
договорам, на загальну суму 14855,82 грн.

За таких обставин, колегія суддів
доходить висновку, що суд першої
інстанції об'єктивно, повно, всебічно
дослідив обставини, які мають суттєве
значення для вирішення справи, та
ухвалив судове рішення без порушення
норм матеріального і процесуального
права в частині, що оскаржуються
позивачем; доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому постанову слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Державного
науково-дослідного та проектного
інституту титану залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2011
року у справі № 2а-0870/10786/11 залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун