Справа № 826/13246/13-а
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

18 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Бєлової Л.В.

Міщука М.С.

За участю секретаря:
Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційними скаргами Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 та Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 18 листопада 2013
року у справі за адміністративним
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області про скасування
постанов, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Фізична особа-підприємець
ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області про скасування
постанов від 18 липня 2013 року № 3-1807/1, №
3-1807/2, № 3/1807/3 та № 3-1807/4.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
18 листопада 2013 року адміністративний
позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано
постанови від 18 липня 2013 року № 3-1807/1, №
3-1807/2 та № 3-1807/4.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
позивач - Фізична особа-підприємець
ОСОБА_3 звернулась з апеляційною
скаргою, просить скасувати постанову
суду першої інстанції в частині
відмови у задоволенні позову та
прийняти нове рішення, яким
адміністративний позов задовольнити
повністю.

Також, відповідач - Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області звернувся
з апеляційною скаргою, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні суддю-доповідача, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційних
скарг, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги задоволенню не
підлягають, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області проведено
позапланову перевірку дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил
нежитлової будівлі (кафе, магазину та
бару) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3,
яка розміщена за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами перевірки
відповідачем складено Акт від 13 травня
2013 року.

Перевіркою встановлено, що Фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 за адресою:
АДРЕСА_1 побудувала нежитлову будівлю
кафе, магазину та бару, відповідно до
технічного паспорта БТІ у 2004 році
(площа нежитлової будівлі кафе,
магазину та бару становить 434,8 кв.м.),
без отримання документу, що надає право
на виконання будівельних робіт, що
підтверджується відміткою у
технічному паспорті БТІ «самовільно
збудовані та переобладнані
приміщення», чим порушено вимоги ст. 34,
36 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Крім того, перевіркою встановлено, що
ФОП ОСОБА_3 не забезпечено здійснення
авторського та технічного нагляду при
здійсненні будівництва нежитлової
будівлі кафе, магазину та бару, що є
порушенням ст. 11 Закону України «Про
архітектурну діяльність».

Також, в Акті перевірки зазначено, що
нежитлова будівля (кафе, магазину та
бару) експлуатується фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 під житлові
приміщення, кафе, магазину та бару без
прийняття вказаного об'єкту
будівництва в експлуатацію, чим
порушено ч. 8 ст. 39 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності».

За результатами перевірки, Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області 12 липня 2013
року складено протоколи №1-Л-З-1207/864,
№1-Л-З-1207/865, №1-Л-З-1207/866, №1-Л-З-1207/867 про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності.

12 липня 2013 року відповідачем складено
приписи про усунення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил з
вимогою усунути допущені
правопорушення містобудівного
законодавства до 19 серпня 2013 року та
негайно зупинити експлуатацію кафе,
магазину та бару з 12 липня 2013 року до
введення в експлуатацію у
встановленому законодавством порядку.

На підставі встановлених порушень, 18
липня 2013 року відповідачем винесені
наступні постанови: №3-1807/1 за вчинення
ФОП ОСОБА_3 правопорушення,
передбаченого п.8 ч.2 ст. 2 Закону України
«Про відповідальність за
правопорушення містобудівної
діяльності» накладено штраф у сумі 51
615,00 грн.; №3-1807/2 за вчинення ФОП ОСОБА_3
правопорушення, передбаченого п.7 ч.2 ст.
2 Закону України «Про відповідальність
за правопорушення містобудівної
діяльності» накладено штраф у сумі 41
292,00 грн.; №3-1807/3 за вчинення ФОП ОСОБА_3
правопорушення, передбаченого абз. 4 п.6
ч.2 ст. 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення
містобудівної діяльності» накладено
штраф у сумі 103 230,00 грн.; №3-1807/4 за
вчинення ФОП ОСОБА_3 правопорушення,
передбаченого абз. 4 п.4 ч.2 ст. 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення містобудівної
діяльності» накладено штраф у сумі 103
230,00 грн.

Не погоджуючись з вищевказаними
постановами про накладення штрафу та
вважаючи їх протиправними, позивач
звернулась з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 10 Закону України "Про
архітектурну діяльність" від 20 травня
1999 року № 687-XІV, для забезпечення під
час забудови територій, розміщення і
будівництва об'єктів архітектури
додержання суб'єктами архітектурної
діяльності затвердженої містобудівної
та іншої проектної документації, вимог
вихідних даних, а також з метою захисту
державою прав споживачів будівельної
продукції здійснюється в
установленому законодавством порядку
державний архітектурно-будівельний
контроль та нагляд.

В силу ст. 41 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
від 17 лютого 2011 року № 3038-VІ, державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється органами державного
архітектурно-будівельного контролю в
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів
України від 23 травня 2011 №549 утворено
територіальний орган Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України - Інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 23 травня 2011 року №553 затверджено
Порядок проведення
архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до п. 1, 2 та 3 Порядку №553,
державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється за дотриманням:
1) вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, проектної
документації, будівельних норм,
державних стандартів і правил,
технічних умов, інших нормативних
документів під час виконання
підготовчих і будівельних робіт,
архітектурних, інженерно-технічних і
конструктивних рішень, застосування
будівельної продукції; 2) порядку
здійснення авторського і технічного
нагляду, ведення загального та (або)
спеціальних журналів обліку виконання
робіт (далі - загальні та (або)
спеціальні журнали), виконавчої
документації, складення актів на
виконані будівельно-монтажні та
пусконалагоджувальні роботи; 3) інших
вимог, установлених законодавством,
будівельними нормами, правилами та
проектною документацією, щодо
створення об'єкта будівництва.

Як вбачається з матеріалів справи, у 2004
році Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
за адресою: АДРЕСА_1 побудувала
нежитлову будівлю (кафе, магазин та бар)
загальною площею - 359,4кв.м.

Судом встановлено, що 21 січня 2006 року
Києво-Святошинським бюро технічної
інвентаризації на підставі рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 12 грудня 2005 року
здійснено реєстрацію за ФОП ОСОБА_3
права власності на нежиле приміщення
за вищевказаною адресою загальною
площею 359,4 кв.м.

Так, відповідач дійшов висновку про
порушенням позивачем ст. ст. 34, 36 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності», оскільки в
технічному паспорті БТІ наявні
відмітки «самовільно збудовані та
переобладнані приміщення».

Разом з тим, з технічного паспорту БТІ
від 11 вересня 2009 року вбачається, що
відмітки про «самовільно збудовані та
переобладнані приміщення»
відносяться лише до приміщень під
літерами: «XIV» загальною площею - 3,5
кв.м., «XV» загальною площею - 11,2 кв.м.,
«XVІ» загальною площею - 1,2 кв.м., «XVІІ»
загальною площею - 0,9 кв.м., «XVІІІ»
загальною площею - 22,6 кв.м., що становить
в загальному 39,4 кв.м., а не 434,8 кв.м. як
зазначено в Акті перевірки.

Крім того, висновок відповідача щодо
проведення самовільної реконструкції
об'єкту будівництва у 2011 році
спростовується наявними у справі
документами, а саме: паспортом
технічного стану будівлі (споруди),
який був виготовлений у листопаді 2009
року та містить посилання на документи,
що підтверджують будівництво протягом
2004-2009 років, копіями фотографій об'єкту
будівництва, датованими листопадом 2009
року, які відповідають фотографіям
зробленим під час перевірки, а також в
додатках А «креслення» використані
проектні пропозиції проектної
організації ТОВ «Інвестбуд-2005».

Також, під час проведення перевірки
відповідачем не взято до уваги
оригінал проекту «Реконструкція
приміщення кафе, магазину та бару»,
який виготовлений ТОВ «Інвестбуд-2005» у
2009 році, договір №12/08/09 на виконання
проектних робіт від 12 серпня 2009 року,
лист ТОВ «Інвестбуд-2005» про визначення
категорії складності, наказ про
затвердження категорії складності
об'єкту будівництва.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів вважає, що у відповідача були
відсутні правові підстави для
прийняття постанови про накладення
штрафу від 18 липня 2013 року № 3-1807/4.

Стосовно висновку відповідача щодо
нездійснення технічного та
авторського нагляду під час
будівництва, колегія суддів зазначає
наступне.

Згідно ч. 2 ст. 13-1 Порядку накладення
штрафів за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 06 квітня 1995 року
№ 244 (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин), штраф
може бути накладено на суб'єктів
містобудування протягом шести місяців
з дня виявлення правопорушення, але не
пізніше, ніж через три роки з дня його
вчинення.

Відповідно до п.п. 7, 8 ч. 2 ст. 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності», суб'єкти містобудування,
які є замовниками будівництва об'єктів
(у разі провадження містобудівної
діяльності), або ті, що виконують
функції замовника і підрядника
одночасно, несуть відповідальність у
вигляді штрафу за такі правопорушення:
незабезпечення замовником здійснення
технічного нагляду у випадках, коли
такий нагляд є обов'язковим згідно із
законодавством, - у розмірі тридцяти
шести мінімальних заробітних плат;
незабезпечення замовником здійснення
авторського нагляду у випадках, коли
такий нагляд є обов'язковим згідно із
законодавством, - у розмірі сорока п'яти
мінімальних заробітних плат.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

З огляду на те, що відповідачем
накладено штраф на ФОП ОСОБА_3 за
незабезпечення здійснення авторського
та технічного наглядів під час
проведення будівельних робіт у 2004 та 2009
р.р., колегія суддів дійшла висновку про
неправомірність постанов про
накладення штрафу №3-1807/1 та №3-1807/2 від 18
липня 2013 року.

При цьому, колегія суддів звертає увагу
на те, що вищевказане порушення не може
бути триваючим, як зазначав відповідач,
оскільки будівництво вже було
завершено у 2009 році без забезпечення
технічного та авторського наглядів.

Стосовно експлуатації ФОП ОСОБА_3
нежитлової будівлі (кафе, магазин та
бар) без прийняття об'єкту будівництва
в експлуатацію, колегія суддів
зазначає наступне.

Частиною 8 ст. 39 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
передбачено, що експлуатація
закінчених будівництвом об'єктів, не
прийнятих в експлуатацію,
забороняється.

Як вбачається з письмових пояснень ФОП
ОСОБА_3 від 29 квітня 2013 року адресованих
відповідачу, приміщення не було
введено в експлуатацію, оскільки
Виконавчий комітет с. П.Борщагівка не
може змінити цільове призначення
землі, у зв'язку зі спорами по землі та
будинку, які розглядаються у Вищому
адміністративному та Вищому
спеціалізованому судах України.

Судом встановлено, що згідно
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯБ №265048
цільовим призначенням земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_1, є
будівництво та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд.

Так, у відповідності до положень Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» та
постанови Кабінету Міністрів України
від 13 квітня 2011 року № 461, право
замовника на експлуатацію
відповідного об'єкта будівництва
виникає тільки після реєстрації
відповідною інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації.

З огляду на вищенаведене, відсутність
здіснення реєстрації свідчить про
експлуатацію позивачем об'єкту
будівництва без прийняття його в
експлуатацію, що є порушенням положень
ч. 8 ст. 39 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
та тягне за собою відповідальність,
визначену абз. 4 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності».

При цьому, колегія суддів не приймає до
уваги твердження апелянта про те, що на
час апеляційного розгляду справи ним
отримано дозвільні документи про
початок виконання будівельних робіт та
про готовність об'єкта до експлуатації,
оскільки під час проведення перевірки
вищевказані документи були відсутні у
позивача.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що відповідачем
правомірно винесено постанову №3-1807/3
від 18 липня 2013 року про накладення
штрафу за правопорушення абз. 4 п.6 ч.2 ст.
2 Закону України «Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності», оскільки на
час проведення перевірки об'єкт не був
введений в експлуатацію.

Аналізуючи обставини справи та норми
чинного законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про часткове задоволення
позовних вимог Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 та скасування
постанов Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області про скасування
постанов від 18 липня 2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційних скарг не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не знайшли свого
належного підтвердження в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 та Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області - залишити
без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 18 листопада 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлено 19.09.2014
року.

Головуючий суддя
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.