Справа № 752/4737/14-а
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
752/4737/14-а Головуючий
у 1-й інстанції: Колдіна О.О.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

25 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Мельничука В.П.

суддів:
Костюк Л.О., Мацедонської В.Е.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Голосіївського районного суду м. Києва
від 10 червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Голосіївського районного суду м. Києва
з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що він
звернувся до відповідача з заявою і на
підставі ст.40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» просив виключити з
розрахунку для обчислення пенсії
період з 01.07.2000 року по 01.01.2005 року, а
оптимізацію розрахунку виконати в
розмірі 10% від страхового стажу за
період після 01.01.2005 року. Ним була
отримана відповідь від Управління
Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва з якої
він дізнався, що йому відмовлено у
виключенні при розрахунку пенсії
періоду з 01.07.2000 року по 01.01.2005 року, не
враховано заробітну плату за період з
01.06.1993 року по 31.12.1996 року, не зараховано
страховий стаж за період з 01.01.2012 року
по 10.02.2013 року, хоча ним були сплачені
страхові внески за цей період.
Зазначену бездіяльність відповідача
він вважає протиправною і такою, що
суперечить положенням ст. 40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Постановою Голосіївського районного
суду м. Києва від 10 червня 2014 року у
задоволенні вказаного позову
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нову постанову про відмову
у задоволенні даного позову.

До суду апеляційної інстанції всі
особи, які беруть участь в справі не
прибули, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
апеляційного розгляду.

Статтею 128 КАС України встановлено
наслідки неприбуття в судове засідання
особи, яка бере участь в справі.

Згідно до ч. 6 зазначеної вище статті
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні, але
прибули не всі особи, які беруть участь
в справі, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Підстави для проведення апеляційного
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами визначено ст. 197 КАС
України.

За змістом ч. 1 вищезазначеної статті
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: 1) відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь в справі, про розгляд справи за
їх участю; 2) неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання; 3) подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції, які прийняті у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що справу можливо вирішити на основі
наявних у ній доказів, а також те, що до
суду апеляційної інстанції всі особи,
які беруть участь в справі не прибули,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, відсутні клопотання про
розгляд справи за їх участю, колегія
суддів ухвалила про апеляційний
розгляд справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС
України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства України, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, оскаржувану
постанову суду першої інстанції - без
змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції має
право залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення
суду першої інстанції підлягає
перегляду в апеляційному порядку в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було
встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в Голосіївському районі м.
Києва з 11.02.2013 року та отримує пенсію за
віком відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Розрахунок пенсії позивачу проведено з
урахуванням середньомісячного
заробітку за період роботи з 01.08.1992 року
по 31.07.1997 року на підставі наданих
позивачем довідок про розмір
заробітної плати, отриманої за даний
період, та з 01.07.2000 року по 31.12.2011 року за
даними, що містяться в системі
персоніфікованого обліку.

Відповідно до відомостей Управління
Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва з
врахуванням проведеної оптимізації
відповідно до ст. 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», заробіток за період
роботи з 01.09.2007 року по 31.12.2011 року, до
розрахунку пенсії не взятий, як період
оптимізації з найменшим заробітком.

Судом першої інстанції встановлено, що
08.01.2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва із
заявою, в якій просив під час виконання
розрахунку пенсії не враховувати
період з 01.05.2000 року по 01.01.2005 року.

Відповідач відмовив позивачу у
вчиненні зазначених дій.

Не погоджуючись з такими діями
відповідача, позивач звернувся до суду
з вказаним позовом.

Відмовляючи у задоволенні даного
позову суд першої інстанції виходив з
того, що вимоги позивача є
неправомірними та обгрунтованими, а
тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його обгрунтованим з огляду на
наступне.

Згідно з Прикінцевими положеннями
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», у разі якщо внаслідок
перерахунку пенсії за нормами цього
Закону її розмір зменшується, пенсія
виплачується в раніше встановленому
розмірі.

Оскільки при виключенні даного періоду
із розрахунку пенсії її розмір
зменшувався, то задоволення заяви
позивача в цій частині суперечить
положенням Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

При цьому колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції про
те, що зазначені вимоги позивача про
виключення періоду з 01.07.2000 року по
01.01.2005 року суперечать положенням ч. 1
ст. 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно до якої, за
вибором особи, яка звернулася за
призначенням пенсії, з періоду, за який
враховується заробітна плата (дохід)
для обчислення пенсії, виключаються
періоди до 60 календарних місяців
страхового стажу, з урахуванням
будь-яких періодів незалежно від
перерв, що включаються до страхового
стажу згідно з абзацом третім частини
першої статті 24 цього Закону, та
будь-якого періоду страхового стажу
підряд за умови, що зазначені періоди в
сумі складають не більш як 10 відсотків
тривалості страхового стажу,
врахованого в одинарному розмірі.

Загальний трудовий стаж позивача
складає 41 рік 7 місяців та 9 днів (499 міс),
тому період оптимізації не може
перевищувати 49 місяців.

Виключення періоду з 01.07.2000 року по
01.01.2005 року, що становить 54 місяці
перевищує 10% тривалості загального
страхового стажу.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає правильним висновок суду першої
інстанції про те, що дії Управління
Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва щодо
відмови позивачу у виключенні періоду
з 01.07.2000 року по 01.01.2005 року з розрахунку
пенсії є правомірними і такими, що
відповідають нормам чинного
законодавства.

При цьому колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції про
те, що не можуть бути задоволені також
вимоги позивача про визнання
бездіяльності відповідача
протиправною щодо неврахування
заробітної плати за період з 01.06.1993 року
по 31.12.1996 року отриманої на TOB «ОРЕЛВ
ЛТД» при розрахунку пенсії та
зобов'язання врахувати даний період,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції було
встановлено, що при зверненні до
Управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва з заявою
про призначення пенсії за віком
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» позивачем було надано
довідку від 10.02.2013 року № 1 з TOB «Орель
ЛТД» про заробітну плату для
обчислення пенсії за період з 01.06.1993
року по 31.07.1997 року, довідку Київського
міського комітету статистики про
внесення до єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України TOB
«Орель ЛТД», а також копії особових
рахунків за період з 01.06.1993 року по
31.07.1997 року.

Відповідно п. 38 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
та перерахунків пенсій, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 25.11.2005 року № 22-1, орган, що
призначає пенсію, має право вимагати
від підприємств, установ та
організації, фізичних осіб
дооформлення в трьохмісячний термін з
дня подання заяви прийнятих і подання
додаткових документів, а також
перевіряти в необхідних випадках
обгрунтованість їх видачі.

Актом Управління Пенсійного фонду
України в Голосіївському районі м.
Києва від 09.08.2013 року про результати
перевірки достовірності довідки про
заробітну плату, виданої для
призначення пенсії громадянину ОСОБА_2,
встановлено, що суми в довідці
співпадають із сумами в відомостях, а
також те, що відрахування до Пенсійного
фонду підтверджуються актами
перевірки УПФУ в Радянському районі м.
Києва починаючи з 01.10.1997 року.

Оскільки, відповідно до ст. 41 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» до
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії враховуються суми
виплат (доходу), отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, управління Пенсійного
фонду України в Голосіївському районі
м. Києва листом від 09.08.2013 року № 16797/11
звернулося до управління Пенсійного
фонду України в Шевченківському районі
м. Києва з проханням надати інформацію
про нарахування страхових внесків до
Пенсійного фонду по організації TOB
«Орель ЛТД» за період з 01.04.1993 року по
31.07.1997 року.

За змістом листа від 23.08.2013 року № 17507/03
управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва по TOB
«Орель ЛТД» архівні дані за період з
01.04.1993 року по 31.12.1996 року відсутні.
Страхові внески за період з 01.01.1997 року
по 31.07.1997 року нараховано та сплачено в
повному обсязі.

На підставі зазначених матеріалів для
розрахунку пенсії взято заробітну
плату ОСОБА_2 за роботу у TOB «Орель ЛТД»
за період з 01.01.1997 року по 31.07.1997 року, що
підтверджений сплатою страхових
внесків належними документами.

Отже, колегія суддів вважає правильним
висновок суду першої інстанції про
правомірність дій відповідача в цій
частині.

Також колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що не підлягають задоволенню вимоги
позивача щодо визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання
відповідача включити до розрахунку
пенсії період з 01.01.2012 року по 01.02.2013
року з огляду на наступне.

Стаття 24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає, що страховий
стаж - період (строк), протягом якого
особа підлягає загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню та
за який щомісяця сплачені страхові
внески в сумі не меншій, ніж
мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється
територіальними органами Пенсійного
фонду відповідно до вимог цього Закону
за даними, що містяться в системі
персоніфікованого обліку, а за періоди
до впровадження системи
персоніфікованого обліку - на підставі
документів та в порядку, визначеному
законодавством, що діяло до набрання
чинності цим Законом.

Відповідно п. 7 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
та перерахунків пенсій, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 25.11.2005 №22-16) до заяви для
призначення пенсії за віком, за період
роботи, починаючи з 01.01.2004 року, відділ
персоніфікованого обліку органу, що
призначає пенсію (далі - відділ
персоніфікованого обліку), додає
довідку із бази даних системи
персоніфікованого обліку.

Період здійснення фізичною особою
підприємницької діяльності, крім осіб,
які здійснювали підприємницьку
діяльність за спрощеною системою
оподаткування, з 01.07.2000 року
підтверджується даними
персоніфікованого обліку за
інформацією відділу персоніфікованого
обліку. Період здійснення фізичною
особою підприємницької діяльності за
спрощеною системою оподаткування до
01.01.2004 року підтверджується
спеціальним торговим патентом, або
свідоцтвом про сплату єдиного податку,
або патентом про сплату фіксованого
розміру прибуткового податку з
громадян, або довідкою про сплату
страхових внесків, а з 01.01.2004 року -
даними персоніфікованого обліку за
інформацією відділу персоніфікованого
обліку.

Судом першої інстанції було
встановлено, що у відомостях про
застраховану особу ОСОБА_2 відсутні
відомості про сплату страхових внесків
за період з 01.01.2012 року по 10.02.2013 року, а
тому зарахувати цей період до
страхового стажу позивача немає
законних підстав.

Позивач не заперечував, що ним, як
суб'єктом підприємницької діяльності,
не були подані відповідні відомості
про сплату страхових внесків до
Управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва за
вищезазначений період, однак, на його
думку, це не є підставою для не
включення зазначеного періоду до
розрахунку пенсії.

Також колегія суддів погоджується з
критичним сприйняттям судом першої
інстанції посилання позивача на те, що
ним у належний спосіб були сплачені всі
страхові внески до Пенсійного фонду за
період з 01.01.2012 року по 10.02.2013 року і
зазначені відомості повинні бути
наявні в базі даних Пенсійного фонду,
оскільки, як зазначалось судом вище,
страховий стаж обчислюється
територіальними органами Пенсійного
фонду відповідно до вимог цього Закону
за даними, що містяться в системі
персоніфікованого обліку.

При цьому не надано доказів з боку
позивача, що такі дані були подані ним
до Управління Пенсійного фонду України
в Голосіївському районі м. Києва.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
вважає правильним висновок суду першої
інстанції про те, що спірні дії
відповідача є правомірними, а тому
позов не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищевикладеним, а тому
вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 195, 197, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову
Голосіївського районного суду м. Києва
від 10 червня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п?ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий-суддя:
В.П. Мельничук

Судді:
Л.О. Костюк

В.Е. Мацедонська

.

Головуючий суддя
Мельничук В.П.

Судді:
Костюк Л.О.

Мацедонська В.Е.