Справа № 340/906/13а, 2а-340/66/13
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року
м.Львів Справа №
876/77/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Коваля Р.Й.,

суддів
Святецького В.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Верховинському районі
Івано-Франківської області на
постанову Верховинського районного
суду Івано-Франківської області від 09
грудня 2013 року в адміністративній
справі № 340/906/13-а, провадження №
2-а/340/66/13, за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України у
Верховинському районі
Івано-Франківської області про
визнання дій протиправними, скасування
розпорядження та рішення, зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
пенсії,

В С Т А Н О В И
В :

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Верховинського районного суду
Івано-Франківської області із вказаним
позовом та, з уточненням позовних
вимог, просив:

- визнати протиправними дії управління
Пенсійного фонду України у
Верховинському районі
Івано-Франківської області (далі - УПФУ
у Верховинському районі) щодо виплати
йому зменшеного розміру пенсії на
підставі розпорядження № 108269 від 25.07.2013
року та скасувати дане розпорядження;

- визнати протиправним та скасувати
рішення комісії УПФУ у Верховинському
районі № 33 від 05.09.2013 року про щомісячне
утримання 20 відсотків із його пенсії до
повного погашення переплати в сумі
30895,92 грн;

- зобов'язати УПФУ у Верховинському
районі виплатити йому суму утриманих
коштів із його пенсії на підставі
рішення комісії № 33 від 05.09.2013 року;

- зобов'язати УПФУ у Верховинському
районі здійснити перерахунок та
виплату йому пенсії з 01.08.2013 року, з
урахуванням заробітної плати за період
роботи за сумісництвом на
Верховинському хлібозаводі
Верховинського районного споживчого
товариства протягом 1984 - 1988 років.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
підставі додатково поданих ним у
березні 2007 року документів про роботу
на Верховинському хлібозаводі
Верховинського районного споживчого
товариства (далі - Верховинське РСТ),
правонаступником якого є кооперативне
торгове підприємство «Говерла» (далі -
КТП «Говерла»), відповідачем було
проведено перерахунок його пенсії в
сторону збільшення.

Листом від 06.09.2013 року № 3172/03 відповідач
повідомив його про те, що згідно із
рішенням комісії № 33 від 05.09.2013 року,
починаючи з жовтня 2013 року, із його
пенсії буде проводитись відрахування у
розмірі 20% від суми призначеної пенсії.

Надалі йому стало відомо, що
працівниками відповідача було
проведено зустрічну перевірку у
Верховинському РСТ за результатами
якої встановлено, що довідка про його
заробітну плату не відповідає
дійсності. У зв'язку з цим та згідно із
розпорядженням відповідача № 108262 від
25.07.2013 року, розмір його пенсії зменшено
з 1436,44 грн до 1050,28 грн та нараховано
переплату пенсії за період з 01.03.2007 року
по 31.07.2013 року в сумі 30895,92 грн. Вважаючи
такі дії та рішення відповідача
неправомірними, позивач оскаржив їх до
суду.

Постановою Верховинського районного
суду Івано-Франківської області від 09
грудня 2013 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятою постановою,
її оскаржило УПФУ у Верховинському
районі, яке вважає, що дане рішення
винесене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
при неповному з'ясуванні обставин
справи та за неповідновідності
висновків суду обставинам справи, що
призвело до неправильного вирішення
справи. Тому просить оскаржувану
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нове рішення про
стягення з позивача на свою користь сум
надмірно виплаченої пенсії в розмірі
30895,92 грн.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовано тим, що проведеною
спеціалістами управління зустрічною
перевіркою документів про заробітну
плату, яка дає право на пенсію, по
Верховинському РСТ щодо позивача було
встановлено, що довідка про заробітну
плату, на підставі якої було здійснено
перерахунок пенсії, не відповідає
дійсності. Це потягло за собою
переплату пенсії позивачу та призвело
до прийняття оскаржуваних рішень.

Особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
клопотань про розгляд справи за їх
участю не подали, тому відповідно до
пункту 2 частини першої статті 197
Кодексу адміністративного судочинства
України колегія суддів вважає можливим
здійснювати розгляд справи у
письмовому провадженні за наявними у
ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційну скаргу
необхідно частково задовольнити з
наступних підстав.

Як видно із матеріалів справи, позивач
перебуває на обліку в УПФУ у
Верховинському районі як пенсіонер по
інвалідності.

У 2007 році позивач звернувся до УПФУ у
Верховинському районі із заявою про
перерахунок пенсії, надавши при цьому
довідку за № 10 від 15.03.2007 року про
заробітну плату за період роботи за
сумісництвом з січня 1984 р. по грудень
1988 р. на Верховинському хлібозаводі
Верховинського РСТ, правонаступником
якого є КТП «Говерла».

За результатами проведеної
спеціалістами УПФУ у Верховинському
районі зустрічної перевірки
достовірності виданих КТП «Говерла»
довідок про стаж та заробітну плату для
перерахунку пенсії ОСОБА_1 зроблено
висновок, що його прізвище відсутнє у
книзі по нарахуванню заробітної плати
за 1984 рік, а книги за 1985 - 1986 роки велись
з порушенням вимог законодавства в
сфері бухгалтерського обліку, про що
складено акт за № 88 від 17.07.2013 р.

З цих підстав УПФУ у Верховинському
районі прийняло розпорядження № 108269
від 25.07.2013 року, яким зменшило позивачу
з серпня 2013 року розмір пенсії по
інвалідності до 1050,28 грн; крім того, за
період з березня 2007 року по липень 2013
року нараховано переплату пенсії в
сумі 30895,92 грн. У зв'язку з цим 05.09.2013 року
комісія УПФУ у Верховинському районі
прийняла рішення за № 33 про щомісячне
утримання 20 відсотків із пенсії
позивача до повного погашення
переплати.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
рішення відповідача про утримання з
пенсії позивача 20% відсотків переплати
пенсії є неправомірним та підлягає
скасуванню з виплатою утриманих на
підставі цього рішення коштів.

Крім того, відповідачем не надано
належних доказів, які б підтверджували
фіктивність довідки № 10 від 15.03.2007 року
про заробітну плату позивача на
Верховинському хлібозаводі протягом
1984 - 1988 років.

Колегія суддів частково погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 50
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Статтею 103 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» визначено, що суми
пенсії, надміру виплачені пенсіонерові
внаслідок зловживань з його боку (в
результаті подання документів з явно
неправильними відомостями, неподання
відомостей про зміни у складі членів
сім'ї тощо), стягуються на підставі
рішень органу, що призначає пенсії.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що обов'язковою умовою
стягнення надміру виплачених пенсій є
допущення зловживань з боку
пенсіонера, та в жодному випадку
вказані суми не можуть бути стягнуті у
випадку призначення її на підставі
недостовірних даних, формування яких
не залежить від пенсіонера. У такому
разі суми зайво виплаченої пенсії
стягуються з страхувальника.

Оскільки жодних зловживань, які б
призвели до виплати пенсій у більшому
розмірі, з боку позивача допущено не
було, то й підстав для прийняття
рішення про стягнення надміру
виплаченої пенсії з пенсіонера в
суб'єкта владних повноважень не було.

Відповідно до статті 17 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» довідки про
заробітну плату видаються
підприємством, установою чи
організацією, де працювала особа, яка
звертається за пенсією.

Згідно із частиною другою статті 101
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» підприємства та
організації несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
громадянам або державі внаслідок
несвоєчасного оформлення або подання
пенсійних документів, а також за видачу
недостовірних документів і
відшкодовують її.

Також, за приписами статті 11 Цивільного
кодексу України, підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків, у тому
числі щодо відшкодування збитків, є
зобов'язання, яке виникає з угод або
внаслідок заподіяної шкоди.

Статтею 1166 ЦК України передбачено
законодавче визначення деліктної
відповідальності за шкоду та підстави
її виникнення.

Не підлягає поверненню безпідставно
набуті заробітна плата і платежі, що
прирівнюються до неї, пенсії, допомоги,
стипендії, відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю, аліменти та інші
грошові суми, надані фізичній особі як
засіб для існування, якщо їх виплата
проведена фізичною або юридичною
особою добровільно, за відсутності
рахункової помилки з її боку і
недобросовісності з боку набувача
(пункт 1 частини першої статті 1215 ЦК
України).

З урахуванням зазначеного, суд першої
інстанції обгрунтовано визнав
протиправним та скасував рішення
комісії УПФУ у Верховинському районі №
33 від 05.09.2013 року про щомісячне
утримання 20 відсотків із пенсії
позивача до повного погашення
переплати в сумі 30895,92 грн.

Щодо решти позовних вимог колегія
суддів апеляційного суду зазначає
таке.

Згідно із першим реченням частини
першої статті 62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, затвердженої наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства соціального захисту
населення України від 29.07.93 р. № 58,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 17 серпня 1993 р. за № 110, усі
записи в трудовій книжці, зокрема, про
прийняття на роботу, переведення на
іншу постійну роботу або звільнення
вносяться власником або уповноваженим
ним органом після видання наказу
(розпорядження).

Із матеріалів справи видно, що в ході
здійснення зустрічних перевірок
достовірності видачі довідок про
заробітну плату, необхідних для
обчислення пенсій, по Верховинському
РСТ, яке є правонаступником КТП
«Говерла», наказів стосовно прийняття
на роботу та звільнення позивача не
виявлено, що має наслідком
непідтвердження стажу роботи позивача
на цьому підприємстві.

Тому не може бути взята до уваги й
довідка про заробітну плату, необхідна
для обчислення пенсії позивача, на
цьому підприємстві.

Також, в ході перевірки, при вивченні
книг наказів та нарахування заробітної
плати по КТП «Говерла» виявлено, що в
одних і тих же книгах, на різних етапах
проведення зустрічних перевірок дані
відрізняються.

З огляду на зазначене, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що
обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 в
частині визнання протиправними дій
відповідача щодо виплати ОСОБА_1
зменшеного розміру пенсії на підставі
розпорядження № 108269 від 25.07.2013 року,
скасування даного розпорядження, а
також зобов'язання відповідача
здійснити перерахунок та виплату
пенсії позивача з 01.08.2013 року, з
урахуванням заробітної плати за період
роботи за сумісництвом у
Верховинському хлібозаводі
Верховинського РСТ протягом 1984 - 1988
років, не знайшло свого підтвердження
належними доказами, а тому в
задоволенні цих вимог необхідно
відмовити.

Разом з тим, на підставі частини
четвертої статті 195 КАС України, не
можуть бути задоволені вимоги апелянта
щодо стягення з позивача на свою
користь сум надмірно виплаченої пенсії
в розмірі 30895,92 грн, оскільки такі
позовні вимоги не були заявлені в суді
першої інстанції і не були предметом
розгляду в даній справі.

Статтею 198 КАС України передбачено, що
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Згідно зі статтею 202 КАС України
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
порушення судом норм матеріального
права й невідповідність висновків суду
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи, через
що постанову суду необхідно скасувати
з прийняттям нової постанови про
часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198 ч.1 п.3, 202 п.4, 205
ч.2, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В
И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Верховинському районі
Івано-Франківської області
задовольнити частково.

Постанову Верховинського районного
суду Івано-Франківської області від 09
грудня 2013 року в адміністративній
справі № 340/906/13-а, провадження
№2-а/340/66/13, скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення комісії управління Пенсійного
фонду України у Верховинському районі
Івано-Франківської області за № 33 від
05.09.2013 року про щомісячне утримання 20
відсотків із пенсії ОСОБА_1 до повного
погашення переплати в сумі 30895,92 грн.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у Верховинському районі
Івано-Франківської області виплатити
ОСОБА_1 суму утриманих коштів із його
пенсії на підставі рішення комісії № 33
від 05.09.2013 року.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили.

Головуючий суддя
Р.Й.Коваль

Судді
В.В.Святецький

Н.М.Судова-Хомюк