Справа № 826/8872/14
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/8872/14

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 серпня 2014 року № 826/8872/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді – Добрівської Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

з позовом

Миргородської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

до

Державного підприємства «Конярство України»

про

стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

20 червня 2014 року Миргородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Полтавській області звернулась до суду з позовом до Державного підприємства «Конярство України» про стягнення податкового боргу у розмірі 126 590,42 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у відповідача утворилась заборгованість у зазначеному розмірі з орендної плати з юридичних осіб, яка на день звернення до суду відповідачем не сплачена. Заходи по погашенню податкового боргу щодо боржника вичерпано і не призвели до погашення боргу, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 червня 2014 року відкрито скорочене провадження у адміністративній справі та надано строк відповідачу для надання заперечень, а від позивача витребувані додаткові матеріали по справі.

28 липня 2014 року через загальний відділ документального обігу до суду від відповідача надійшли заперечення проти позову, за результатами розгляду яких суд прийшов до висновку про неможливість ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі і своєю ухвалою від 01 серпня 2014 року призначив справу до розгляду за загальними правилами КАС України.

24 липня 2014 року через канцелярію суду від Миргородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Полтавській області надійшла заява про уточнення позовних вимог. У якій позивач просить стягнути заборгованість з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 65 939,05 грн.

06 серпня 2014 року через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання, у якому останній просить здійснювати розгляд справи за відсутності представника Миргородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Полтавській області.

Позивач про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений у відповідності із вимогами ст.35 Кодексу адміністративного судочинства України, в судове засідання не з’явився, явку уповноваженого представника не забезпечив.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, виклавши свої доводи у письмових запереченнях.

З огляду на неявку в судове засідання позивача, який надіслав клопотання про здійснення розгляду справи у його відсутність, а також беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд на підставі ч.6 ст.71, ч.ч.4, 6 ст.128 КАС України розглядає справу у порядку письмового провадження на основі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд встановив наступне.

Згідно п.286.2 ст.286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов’язку подання щомісячних декларацій.

Згідно п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України (далі по тексту – ПК України), податкова декларація, розрахунок – це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов’язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків –фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкове зобов’язання визначене самостійно платником в податковій декларації в силу положень п.54.1 ст.54 ПК України не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку і вважається узгодженим.

Пунктом 287.3 статті 287 ПК України встановлено, що податкове зобов’язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Згідно із визначенням, наведеним в п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг – це сума узгодженого грошового зобов’язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов’язання.

На момент розгляду справи у суду відсутні відомості щодо оскарження відповідачем винесених контролюючим органом податкових повідомлень-рішень або щодо їх скасування у спосіб та відповідно до процедури, що регламентовані ст.56 ПК України.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.1 ст.59 ПК України).

На виконання вимог ст.59 ПК України контролюючим органом було направлено відповідачу податкову вимогу від 21.03.2013 року №20.19 на суму 13 934,74 грн. (отримано повноважним представник відповідача).

Доказів оскарження в апеляційному чи судовому порядку зазначеної податкової вимоги, а також відомостей про сплату боргу у повному обсязі до суду не надано.

Таким чином, сума податкового боргу відповідно до вимог чинного законодавства України є узгодженою і визнається сумою податкового боргу платника податків, розмір якої підтверджується даними облікової картки платника податку.

Відповідно до п.59.5 ст.59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Доказів оскарження в адміністративному або судовому порядку податкової вимоги, а також доказів сплати боргу у визначеному у поданні розмірі відповідачем до суду не надано.

Таким чином, сума податкового боргу відповідно до вимог чинного законодавства України є узгодженою і визнається сумою податкового боргу платника податків, розмір якої підтверджується даними облікової картки платника податку.

Посилання представника відповідача на те, що частина боргу, визначеного позивачем у заяві, що є предметом розгляду в даній справі вже стягнута судовими рішеннями у справі №826/4899/14 не знайшли свого підтвердження та спростовуються зібраними у справі доказами, які свідчать про те, що зазначеним судовим рішенням з Державного підприємства «Конярство України» стягнуто заборгованість зі сплати з орендної плати з юридичних осіб за інші періоди, ніж заявлено контролюючим органом в цьому провадженні.

Також, суд звертає увагу на те, що згідно даних облікових карток платника орендної плати з юридичних осіб та уточнень до адміністративного позову про часткову сплату заборгованості, на підтвердження якої відповідачем надано копії платіжних доручень №368 від 26.06.2014 року у розмірі 16 000,00 грн. та №369 від 26.06.2014 року у розмірі 44 651,37 грн., позивачем враховано при визначенні загальної суми боргу.

Згідно частини 1 статті 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у відповідності до п.95.3 ст.93 ПК України право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання платникові податків податкової вимоги.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено право контролюючого органу звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно пунктів 95.1 – 95.3 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності – шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Враховуючи всі наведені обставини в їх сукупності та виходячи з встановленого судом факту наявності у відповідача податкового боргу внаслідок несплати узгоджених податкових зобов’язань, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 65 939,05 грн. підлягають задоволенню.

Оскільки спір вирішено на користь суб’єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача – суб’єкта владних повноважень, пов’язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст.69-71, 94, ч.6 ст.128, ст.ст.158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Миргородської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області задовольнити повністю.

Постанова набирає законної сили у порядку, встановленому в ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, визначені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.А. Добрівська