Справа № 226/3630/12
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 226/3630/12
Головуючий у 1-й інстанції: Ковганич
Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сторчака В. Ю.,

суддів: Ватаманюка Р.В.,
Мельник-Томенко Ж. М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області на постанову Тульчинського
районного суду Вінницької області від
27 липня 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до Тульчинського
районного суду Вінницької області з
позовм до Управління Пенсійного фонду
України у Тульчинському районі
Вінницької області про визнання
притиправною відмову в призначенні
пенсії по втраті годувальника,
зобов'язання призначити пенсію по
втраті годувальника.

Постановою Тульчинського районного
суду Вінницької області від 27 липня 2012
року позов задоволено, а саме:

- визнано дії управління Пенсійного
фонду України у Тульчинському районі
Вінницької області щодо відмови у
призначенні пенсії ОСОБА_2 по втраті
годувальника -протиправними;

- зобов'язано управління Пенсійного
фонду України у Тульчинському районі
Вінницької області призначити пенсію
ОСОБА_2 по втраті годувальника та
виплачувати її починаючи з дня
звернення до управління Пенсійного
фонду України у Тульчинському районі, з
07.05.2012 року, з врахуванням фактично
отриманих виплат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, відповідачем
подано апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання представники
позивача та відповідача не з'явилися,
хоча про час та місце розгляду справи
повідомлялися своєчасно та належним
чином.

Від відповідача на адресу суду
надійшла заява про розгляд справи без
його участі. Від позивача надійшли
заперечення на апеляційну скаргу, в
якому він просить залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а рішення суду
першої інстанції без змін.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про його дату, час і
місце, а також враховуючи те, що їх явка
в судове засідання не визнавалась
обов'язковою, колегія суддів визнала за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження, відповідно до
п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, за наявними у
справі матеріалами, при цьому, згідно ч.
6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, повне
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Як вірно встановлено з матеріалів
справи судом першої інстанції, з 03
серпня 2007 року дружина позивача
перебувала на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі та отримувала
пенсію за віком відповідно до Закону
України "Про державну службу", і яка
померла, що підтверджується свідоцтвом
про смерть Серія НОМЕР_1 від 07 травня 2012
року, виданим відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Тульчинського районного управління
юстиції Вінницької області.

У зв'язку з цим позивач, який також
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі, звернувся до
відповідача із заявою про призначення
йому пенсії по втраті годувальника.

Управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі відмовило
позивачу у такому перерахунку
розпорядженням від 10.05.2012 року №151603, у
зв'язку з тим, що позивач не досяг
пенсійного віку, визначеного ст. 26
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", що і стало підставою для
звернення до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про задоволення позовних
вимог, з чим погоджується колегія
суддів, та вважає за необхідне
зазначити наступне.

В прикінцевих положеннях Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
визначено, що під час визнання права на
пенсію можуть застосовуватись норми
інших законодавчих актів.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого для одержання
державних пенсій, а саме не більше 5
років.

Позивач має 39 років страхового стажу,
який з 1986 року постійно проживає в зоні
посиленого радіологічного контролю, та
відповідно має право на отримання
пенсію за віком, яку почав отримувати з
08.08.2011 року.

Також, відповідно до ст. 37 Закону
України «Про державну службу», у разі
смерті особи в період перебування на
державній службі, за наявності у
померлого годувальника стажу
державної служби не менше 10 років
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні, призначається пенсія у
зв'язку з втратою годувальника, на яку
нараховувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, з врахуванням норм
частини п'ятої цієї статті.

До непрацездатних членів сім'ї
належать особи, зазначені в статті 36
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

В ст. 37 Закону України «Про державну
службу» зазначено, що право на
призначення пенсії у зв'язку з втратою
годувальника на умовах, передбачених
частиною десятою цієї статті, мають
також непрацездатні члени сім'ї
померлої особи, яка отримувала або мала
право на пенсію за цим Законом.

Крім того, статтею 36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» визначено, що
члени сім'ї померлого годувальника, для
яких його допомога була постійним і
основним джерелом засобів до
існування, але які і самі одержували
пенсію, мають право, за бажанням,
перейти на пенсію у зв'язку з втратою
годувальника.

За п.2 ст. 36 даного Закону, позивач
відноситься до переліку осіб, які
визнаються непрацездатними членами
сім'ї померлого.

Варто також зазначити, що статтею 2
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" визначено виключний
перелік трудових пенсій, які
призначаються за цим Законом, а саме: за
віком, по інвалідності, в разі втрати
годувальника, за вислугу років.
Загальні умови призначення пенсій за
віком визначені в статті 12 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" та
частині 1 статті 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Таке право виникає у
чоловіків після досягнення 60 років та
за наявності відповідного стажу. При
цьому статтею 14 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" передбачена
можливість призначення пенсії за віком
на пільгових умовах - зі зменшенням
віку, зазначеного у статті 12 цього
Закону, та а наявності відповідного
трудового стажу.

Такий висновок міститься у постанові
Верховного Суду України від 27 травня 2014
року у справі №21-167а14.

Відтак, відмова відповідача у
призначенні позивачеві пенсії по
втраті годувальника, у зв'язку з тим, що
позивач не досяг пенсійного віку,
визначеного статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", є неправомірною.

На підставі викладеного, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
прийшов до обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області, - залишити без задоволення, а
постанову Тульчинського районного
суду Вінницької області від 27 липня 2012
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Сторчак В. Ю.

Судді
Ватаманюк Р.В.

Мельник-Томенко Ж. М.