Справа № 2а-/0370/2825/11
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 р.
Справа № 147176/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Луцької об`єднаної державної
податкової інспекції на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 04 листопада
2011 року у справі за позовом Суб`єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 до Луцької об`єднаної
державної податкової інспекції про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В
И Л А:

17.10.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
07.10.2011 року № про визначення
податкового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб у розмірі 13125 грн.
та № про визначення податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 25000 грн., у т.ч. 20000
грн. основного платежу та 5000 грн.
штрафних санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
висновки податкового органу, зроблені
в ході проведення перевірки та
викладені в акті перевірки є хибними,
оскільки він вважає, що ним правомірно
віднесено до валових витрат та до
податкового кредиту суми коштів,
сплачених внаслідок придбання товару у
ТзОВ «Волиньторгбуд Сервіс».

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 04 листопада
2011 року позов задоволено. Скасовано
податкові повідомлення - рішення
Луцької ОДПІ від 07.10.2011 року №,
№.

Відповідач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що витрати виплачені ТзОВ
«Волиньторгбуд Сервіс» та включені ПП
ОСОБА_1 у витрати від здійснення
підприємницької діяльності в сумі 87500
грн. не повинні враховуватися у валові
витрати, а тому СПД ОСОБА_1 завищено
суму валових витрат за 2010 рік на суму
87500.00 грн.. В зв'язку тим, що угоди
поставки є нікчемними, нікчемний
правочин є недійсним в силу закону,
такий нікчемний правочин не створює
інших юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. ПП
Давидюк в порушення пп.7.4.1, п.7.4 ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість» завищено податковий кредит в
частині придбання товарів з метою їх
подальшого використання в межах
господарської діяльності платника
податків недозволеного податкового
кредиту в сумі 20000 грн.

В разі відсутності клопотань від усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI).

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції виходив з того, що
виконання договору купівлі-продажу
підтверджується податковими
накладними від 26.10.2010 р. № 42608, від 28.10.2010
р. № 22810, видатковими накладними від
26.06.2010 р. № РН-42608, від 28.10.2010 р. № РН-22810 та
платіжними дорученнями від 10.09.2010 р. № 78
та від 02.11.2010 р. № 78.

Розрахунок за придбаний товар
підприємцем ОСОБА_1 проведений
повністю, що підтверджується платіжним
дорученням від 10.09.2010 р. № 78 та від 02.11.2010
р. № 78.

Факт використання підприємцем ОСОБА_1
придбаного товару підтверджується
довідками про вартість виконаних робіт
за листопад та грудень 2010 року, актами
приймання виконаних будівельних робіт
за листопад та грудень 2010 року та
підсумковими відомостями ресурсів за
листопад та грудень 2010 року.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо
оскарження рішень суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони: на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення,
добросовісно.

Частиною 1 ст. 195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що за результатами
планової виїзної перевірки суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог
податкового та іншого законодавства за
період з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року
Луцькою ОДПІ складено Акт перевірки
від 12.09.2011 року № 5/17-.

Вищевказаним Актом встановлено
порушення суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1 ст. 13 розділу IV
Декрету Кабінету Міністрів України
«Про прибутковий податок з громадян»,
п.п. а п. 19.1 ст. 19 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»,
внаслідок чого підприємцем занижено
чистий дохід за період з 01.01.2010 року по
31.12.2010 року на суму 13125 грн.; порушення
п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість, у
результаті чого завищено податковий
кредит в частині придбання товарів з
метою їх подальшого використання в
межах господарської діяльності
платника податків недозволеного
податкового кредиту у сумі 20000 грн.

На підставі Акту перевірки Луцькою
ОДПІ винесено податкові
повідомлення-рішення від 07.10.2011 року №
про визначення податкового
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 13125 грн. та №
про визначення податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 25000 грн., у т. ч. 20000
грн. основного платежу та 5000 грн.
штрафних санкцій.

Актом перевірки встановлено, що
підприємцем ОСОБА_1 до складу валових
витрат було зайво віднесені кошти від
придбання товару у ТзОВ «Волиньторгбуд
Сервіс», перевіркою якого встановлено
відсутність поставок товарів та
укладення угод з метою настання
реальних наслідків. Господарські
операції за період з 15.01.2010 р. по 31.10.2010 р.
щодо придбання ТзОВ «Волиньторгбуд
Сервіс» товарів з
контрагентом-постачальником,
відображених у даних бухгалтерського
обліку як Х2523975 та послідуючого продажу
ТзОВ «Волиньторгбуд Сервіс» товарів на
адресу контрагентів - покупців не
підтверджуються стосовно реального
часу здійснення операцій,
місцезнаходження майна, наявності
трудових, виробничо-складських
приміщень та іншого майна, які
економічно необхідні для здійснення
господарських операцій.

Луцька ОДПІ вважає, що угоди поставки,
укладені між підприємцем ОСОБА_1 та
ТзОВ «Волиньторгбуд Сервіс» є
нікчемними в силу закону.

У період з січня 2010 року по листопад 2010
року підприємцем ОСОБА_1 придбано у
ТзОВ «Волиньторгбуд Сервіс» товар. За
придбаний товар позивач розрахувався з
ТзОВ «Волиньторгбуд Сервіс» повністю.
Факт придбання товару та розрахунку за
нього підтверджується податковими і
видатковими накладними та платіжними
дорученнями, що є у матеріалах справи.

В подальшому придбаний товар
використано при здійсненні
господарської діяльності підприємця, в
підтвердження чого подано відповідні
розрахункові документи, довідки про
вартість виконаних робіт, акти
приймання виконаних будівельних робіт
та підсумкові відомості ресурсів.

Відповідно до ч. З ст. 13 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян» до
складу витрат, безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходів,
фізичними особами-підприємцями,
належать витрати, які включаються до
складу валових витрат виробництва
(обігу) або підлягають амортизації
згідно з Законом України "Про
оподаткування прибутку підприємств".

Підпунктами 5.1, 5.2.1 п. 5.2 статті 5
зазначеного закону передбачено, що
валові витрати виробництва та обігу -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності. До
складу валових витрат включаються суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7
цієї статті.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з думкою суду першої
інстанції, що позивачем правомірно
віднесено до складу валових витрат у 2010
році 87500 грн., сплачених при придбанні
товару у ТзОВ «Волиньторгбуд Сервіс».

Згідно п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про
податок на додану вартість» поставка
товарів - будь-які операції, що
здійснюються згідно з договорами
кугіівлі-продажу, міни, поставки та
іншими цивільно-правовими договорами,
які передбачають передач)' прав
власності на такі товари за
компенсацію незалежно від строків її
надання, а також операції з безоплатної
поставки товарів (результатів робіт) та
операції з передачі майна орендодавцем
(лізингодавцем) на баланс орендаря
(лізингоотримувача) згідно з
договорами фінансової оренди (лізингу)
або поставки майна згідно з будь-якими
іншими договорами, умови яких
передбачають відстрочення оплати та
передачу права власності на таке майно
не пізніше дати останнього платежу.

Підпунктом 7.2.6 п. 7.2 та п. п. 7.4.1 п. 7.4, п. 7.5
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» передбачено, що
податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.
Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п. 7.5 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається дата
здійснення першої з подій: або дата
списання коштів з банківського рахунку
платника податку в оплату товарів
(робіт, послуг), дата виписки
відповідного рахунку (товарного чека) -
в разі розрахунків з використанням
кредитних дебетових карток або
комерційних чеків; або дата отримання
податкової накладної, що засвідчує
факт придбання платником податку
товарів (робіт, послуг).

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» встановлено
вимоги до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку. Такі первинні
документи повинні мати обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно вищезазначених вимог договори,
укладені позивачем з ТзОВ
«Волиньторгбуд Сервіс», податкові і
видаткові накладні, повністю
відповідають вимогам законодавства,
оскільки містять усі вищевказані
реквізити.

З урахуванням вищезазначених положень
чинного законодавства суд вважає, що
позивачем правомірно віднесено до
складу податкового кредиту за період з
01.01.2010 року по 31.12.2010 року 20000 грн.
податку на додану вартість, сплачених у
ціні товару, придбаного у ТзОВ
«Волиньторгбуд Сервіс».

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно з
статтею 86 КАС України оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у
апеляційній скарзі, не дають
адміністративному суду апеляційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Нововолинської
об`єднаної державної податкової
інспекції залишити без задоволення, а
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 04 листопада
2011 року у справі №2а/0370/2825/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

І.І.Запотічний