Справа № 2а-7878/12/2670
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

17 вересня 2014 року м.
Київ В/800/4126/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Кравцова О.В.,

Єрьоміна А.В.,

Зайця В.С.,

Леонтович К.Г.,

Цуркана М.І.,

розглянувши заяву товариства з
обмеженою відповідальністю
«Нікея-ЛТД» про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 5
червня 2014 року у справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Нікея-ЛТД» до
Київської регіональної митниці, треті
особи без самостійних вимог на предмет
спору: Державна митна служба України,
Головне управління Державної
казначейської служби України в м.
Києві, про визнання нечинним рішення,
стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

11 червня 2012 року до суду з позовом про
визнання нечинним рішення Київської
регіональної митниці,
правонаступником якої є Київська
міжрегіональна митниця Міндоходів
(далі Митниця), та про стягнення з
державного бюджету надмірно сплачених
платежів звернулось товариство з
обмеженою відповідальністю
«Нікея-ЛТД» (далі Товариство).

Постановою окружного
адміністративного суду м. Києва від 19
листопада 2012 року в задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 14 травня 2013
року судове рішення першої інстанції
скасовано, позов задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 5 червня 2014 року постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 14 травня 2013
року скасовано, постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 19
листопада 2012 року - залишено без змін.

Не погоджуючись із рішенням касаційної
інстанції, позивач звернувся до
Верховного Суду України через Вищий
адміністративний суд України із заявою
про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 5
червня 2014 року у зв'язку з неоднаковим
застосуванням судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

В заяві про перегляд Верховним Судом
України ухвали суду касаційної
інстанції від 5 червня 2014 року позивач
посилається на неоднакове
застосування Вищим адміністративним
судом України, як судом касаційної
інстанції, одних і тих самих норм
матеріального права, у подібних
правовідносинах, а саме: статей 264, 265, 266
Митного кодексу України, постанов
Кабінету Міністрів України від 20
грудня 2006 року № 1766 та № 1766, якими
затверджені порядки декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження.

Вивчивши заяву Товариства та додані до
неї матеріали, суд не знаходить підстав
для допуску справи до провадження
Верховного Суду України з огляду на
наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС
України), підставами для перегляду
можуть бути виключно неоднакове
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 5 червня 2014 року, про
перегляд якої ставить питання заявник,
суд касаційної інстанції дійшов
висновку про відповідність чинному
законодавству дій відповідача щодо
визначення вартості товару за
резервним методом, оскільки
товариством не було надано всіх
витребуваних митнецею документів.

З наданої ухвали Вищого
адміністративного суду України від 16
жовтня 2013 року у справі №
К/9991/62565/12-К/9991/64025/12, на яку позивач
посилається, як на підставу для допуску
справи до провадження Верховного Суду
України, не вбачається неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права при вирішенні
спору у подібних правовідносинах. В
даному рішенні митницею не було
прийнято митну вартість товару,
визначену позивачем у декларації і
застосовано резервний метод, так як
згідно з базою даних цінової
інформації ЄАІС ДМСУ за останні 90 днів,
що передували митному оформленню
задекларованого позивачем товару,
встановлено, що за аналогічним кодом,
згідно з УКТЗЕД, здійснено митне
оформлення товару за ціною, що є на
порядок вище ціни товару, визначеної
позивачем в митній декларації.

Отже, у вищенаведених справах підстави
невизнання митної вартості товару,
зазначеної у деклараціях позивачами, є
різними.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Правовідносини між сторонами у
справах, за якими ухвалені перелічені
судові рішення, виникли з інших,
відмінних між собою, обставин, яким
надавалася правова оцінка, тобто такі
правовідносини не є подібними, в них
ухвалені різні судові рішення з
неоднаковим застосуванням норм
матеріального права, що виключає
можливість допуску справи до
провадження Верховного Суду України.

За таких обставин, у суду немає підстав
для допуску справи до провадження
Верховного Суду України для перегляду
судового рішення.

Керуючись статтями 235-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити в допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Нікея-ЛТД» до
Київської регіональної митниці, треті
особи без самостійних вимог на предмет
спору: Державна митна служба України,
Головне управління Державної
казначейської служби України в м.
Києві, про визнання нечинним рішення,
стягнення грошових коштів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді
Кравцов О.В.

Єрьомін А.В.

Заяць В.С.

Леонтович К.Г.

Цуркан М.І.