Справа № 2а-9698/11
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року
Справа № 9104/125479/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Кузьмича
С. М.,

суддів Улицького
В. З., Гулида Р. М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Департаменту соціальної
політики Луцької міської ради на
постанову Луцького міськрайонного
судуВолинської області від 17.11.2011 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
Департаменту соціальної політики
Луцької міської ради про визнання дій
протиправними та спонукання вчинити
дії,

ВСТАНОВИВ :

07.10.2011 року позивачзвернувся до суду з
адміністративним позовом, у якому
просиввизнати протиправною відмову
Департаменту соціальної політики
Луцької міської ради у виплаті
одноразової компенсації за шкоду
заподіяну здоров'ю в розмірі, що
передбачений ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», та
зобов'язати відповідача провести
нарахування і виплату позивачу
одноразову компенсацію за шкоду
заподіяну здоров'ю за період з 2006 по 2011
рік.

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 17.11.2011
рокувказаний позов задоволено, визнано
протиправною відмову Департаменту
соціальної політики Луцької міської
ради у виплаті позивачуодноразової
компенсації за шкоду заподіяну
здоров'ю як учаснику ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС. Зобов'язано
відповідача провести виплату
позивачуодноразової компенсації за
шкоду, заподіяну здоров'ювідповідно до
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати,
визначеної на день виплати одноразової
компенсації за шкоду,заподіяну
здоров'ю учасникам ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС в розмірі 4
мінімальних заробітних плат з
урахуванням виплачених сум за 2011 рік.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач просить вищезазначену
постанову скасувати, покликаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права
та невідповідність його висновків
обставинам справи. Апеляційну скаргу
обґрунтовує тим, що виключно законом
про Державний бюджет України
визначаються видатки на
загальносуспільні потреби, їх розмір
та цільове спрямування і що управління
не вправі самостійно визначати розмір
спірної компенсації. Стверджує, що при
ухваленні оскаржуваного судового
рішення не були враховані положення
бюджетного законодавства України та
видаткові можливості основного
фінансового документу держави. Вважає
свої дії з виплати позивачу спірної
допомоги правомірними, а тому просить
відмовити у задоволенні заявлених
позовних вимог у повному обсязі.

Оскільки у справі відсутні клопотання
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю
суд розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами у відповідності до
статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, колегія
суддів приходить до переконання, що
подана апеляційна скарга належить до
часткового задоволення.

Судом першої інстанції безспірно
встановлено, що позивач є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС I категорії та
визнаний інвалідом ІІІ групи,
інвалідність пов'язана з виконанням
обов'язків по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, а тому
відповідно до вимог ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
має право на одержання одноразової
компенсації учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, що
виплачується в розмірі 4 мінімальних
заробітних плат.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права і фактичним
обставинам справи та є правильними.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У зв'язку з тим, що Рішенням
Конституційного Суду України № 10-рп/2008
від 22 травня 2008 року визнано такими, що
не відповідають Конституції України,
положення пункту 28 розділу II «Внесення
змін до деяких законодавчих актів
України» Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України», якими на 2008 рік було
обмежено виплати компенсацій і
допомог у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати,
встановлених, зокрема, у ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
із вказівкою на те, що дане рішення
Конституційного Суду України має
преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Відповідно до ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Надання законодавцем відповідно до ст.
62 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» Кабінету Міністрів
України права визначати порядок виплат
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, не означає,
що останній може допустити звуження
змісту та обсягу прав таких осіб,
встановлених цим законом.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до переконання про
підставність вимог позивачав частині
невиплати одноразової
компенсаціїіпокладення на відповідача
обов'язку щодо проведення
позивачунарахування та виплати за
вказаний період у зазначеному розмірі.

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» виплат, як на причину
невиконання державою взятих на себе
зобов'язань, до уваги колегією суддів
не приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України».

У відповідності до статтей 99, 100 КАС
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що виноситься
ухвала.

Відтак судом першої інстанції було
неправильно застосовано положення ст.
99, 100 КАС України. З урахуванням даних
статей та дати звернення позивача до
суду позовні вимоги, за період з 01.01.2006
року до 07.04.2011 року необхідно залишити
без розгляду.

Відтак колегія суддів приходить до
переконання, що судом першої інстанції
було неповно встановлено фактичні
обставини справи та ухвалено судове
рішення з порушенням вимог
матеріального і процесуального права.
Доводи апелянта частково спростовують
висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 206, 254 КАС
України суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Департаменту
соціальної політики Луцької міської
ради залишити задовольнити.

Постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 17.11.2011 року
у справі № 2а-8363/11 скасувати та прийняти
нову постанову, якою позовні вимоги
задовольнити частково.

Позовні вимоги за період з 01.01.2006 року
по 07.04.2011 року залишити без розгляду.

Визнати протиправними дії
Департаменту соціальної політики
Луцької міської ради по відмові у
виплаті одноразової грошової допомоги
на оздоровлення відповідно до ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» на користь ОСОБА_1 у
розмірі 4 мінімальних заробітних плат
за 2011 рік.

Зобов'язати Департамент соціальної
політики Луцької міської ради
здійснити перерахунок та виплату
одноразової грошової допомоги на
оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
на користь ОСОБА_1 у розмірі 4
мінімальних заробітних плат за 2011 рік.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий
Кузьмич С. М.

Судді
Улицький В. З.

Гулид Р. М.