Справа № 809/2931/14
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"26" вересня 2014 р.
Справа № 809/2931/14

м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді Кафарського В.В.

За участю секретаря Дубінської І.В.,

представника позивача Григоріва В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу

за позовом: Державної податкової
інспекції у м.Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області

до відповідача: ОСОБА_2

про стягнення заборгованості в сумі
1973,11 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

09.09.2014 року Державна податкова
інспекція у м.Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області звернулася
з адміністративним позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості в сумі
1973,11 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
ОСОБА_2 з 01.01.2012 року перебуває на
спрощеній системі оподаткувається та
відповідно є платником єдиного
податку. Однак в зв'язку із
невиконанням платником зобов'язань зі
сплати єдиного податку сума
заборгованості відповідача становить
1973,11грн.

За таких обставин вищевказана сума
податкового боргу підлягає до
стягнення з відповідача, як така, що не
погашена у встановлений строк.

Представник позивача в судовому
засіданні заявлені позовні вимоги
підтримав з підстав, викладених в
позовній заяві. Позов просив
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча був належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду справи. Наданим
правом на подання заперечення проти
позову відповідач не скористався. Заяв
чи клопотань про відкладення розгляду
справи чи про причини неявки суду не
подав.

За таких обставин на підставі приписів
ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного
судочинства( далі- КАС )України суд
ухвалив здійснити розгляд даної
адміністративної справи на підставі
наявних у ній доказів за відсутності
відповідача.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши представника позивача,
дослідивши та оцінивши в їх сукупності
подані докази, суд дійшов до висновку
про обґрунтованість позовних вимог,
тому останні підлягають до задоволення
з наступних мотивів.

Судом встановлено, що згідно
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
відповідач зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності.

Згідно ч.1 ст.67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Підпунктом 14.1.156 п.14.1 ст.14
Податкового Кодексу (далі-ПК) України
визначено, що податкове зобов'язання -
це сума коштів, які платник податків, у
тому числі податковий агент, повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податок або збір на підставі, в порядку
та строки, визначені податковим
законодавством (у тому числі сума
коштів, визначена платником податків у
податковому векселі та не сплачена.

У відповідності до п.291.2 ст.291 ПК
України під спрощеною системою
оподаткування обліку та звітності слід
розуміти особливий механізм
справляння податків і зборів,
встановлених п.297.1 ст.297 цього Кодексу,
на сплату єдиного податку в порядку та
на умовах, визначених главою 1 розділу
XIV ПК України, з одночасним веденням
спрощеного обліку та звітності.

Пунктом 291.3 ст.291 ПК України
передбачено, що юридична особа чи
фізична особа підприємець може
самостійно обрати спрощену систему
оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
цією главою.

Згідно п. 291.4 ст.291 ПК України суб'єкти
господарювання, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності поділяються на першу,
другу, третю та четверту групи
платників єдиного податку.

В судовому засіданні встановлено,
що згідно власної заяви про
застосування спрощеної системи
оподаткування(а.с.8) відповідач у
відповідності до приписів глави 1
розділу XIV ПК України з 01 січня 2012 року
перебуває на спрощеній системі, про що
йому видано свідоцтво платника
єдиного податку серії А№ 133116.(а.с.9). При
цьому відповідачем було обрано другу
групу платників єдиного податку та
ставку єдиного податку в розмірі 15
відсотків розміру мінімальної
заробітної плати.

Так, у відповідності до
вищевказаної заяви про застосування
спрощеної системи оподаткування
відповідачем визначено такий вид
підприємницької діяльності, як
роздрібна торгівля.

Згідно п.295.1 ст.295 ПК України платники
єдиного податку першої і другої груп
сплачують єдиний податок шляхом
здійснення авансового внеску не
пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця. При цьому такі платники
єдиного податку можуть здійснити
сплату єдиного податку авансовим
внеском за весь податковий (звітний)
період ( квартал, рік), але не більш як до
кінця поточного звітного року.

Як вбачається з наведеної норми ПК
України, обов'язок зі сплати єдиного
податку фізичною особою- підприємцем
ставиться в залежність виключно від
належної реєстрації такої особи як
суб'єкта підприємницької діяльності та
застосування до нього спрощеної
системи оподаткування у відповідності
з вимогами законодавства.

Відповідно до встановлених судом
обставин справи відповідач з січня 2012
року перебував на спрощеній системі
оподаткування, що покладало на нього
обов'язок сплачувати єдиний податок
не пізніше 20 числа(включно) поточного
місяця в розмірі 15 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати.

Однак визначений Законом обов'язок
щодо сплати єдиного податку відповідач
виконував неналежним чином, внаслідок
чого допустив заборгованість в
загальному розмірі 1973,11 грн. ( липень 2012
року-136,06 грн., серпень-грудень 2012
року-804,75 грн. січень-червень 2013
року-1032,30 грн.), яку у встановлені строки
не сплатив.Наявність заборгованості
відповідача зі сплати єдиного податку
в розмірі 1973,11 грн. підтверджується
наявним в матеріалах справи витягом із
облікової картки платника податку. (
а.с.12-14).

За таких обставин, оскільки
податкове зобов'язання відповідачем не
було сплачене в установлені строки,
останнє визнається судом податковим
боргом.

Підпункт 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України
визначає, що платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та в розмірах,
передбачених податковим
законодавством. Виконанням
податкового обов'язку визнається
сплата в повному обсязі платником
відповідних сум податкових зобов'язань
у встановлений податковим
законодавством строк (п.38.1 ст.38 ПК
України).

Згідно п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли
платник податків не сплачує узгодженої
суми грошового зобов'язання в
установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає(вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового повідомлення
рішення.

Так на підставі вищенаведеного, ОСОБА_2
було надіслано вимогу про сплату боргу
форми «Ф» за №3125-25 від 20.06.2014 року в
розмірі 1973,11 грн.( а.с.7).

Таким чином, згідно наявної в
матеріалах справи довідки ( а.с.10) сума
податкового боргу, яка підлягає до
стягнення з відповідача становить 1973,11
грн.

Доказів, які б спростовували доводи
позивача щодо наявності податкового
боргу та його розміру, відповідач суду
не надав чим фактично не заперечив
суму заборгованості по єдиному
податку, заявленої до стягнення.

Відповідно до п.87.11 ст.87 ПК України
орган стягнення звертається до суду з
позовом про стягнення суми податкового
боргу платника податку- фізичної особи.
Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Враховуючи вищевикладене позовні
вимоги підлягають до задоволення.

На підставі ст.124 Конституції України,
керуючись ст.ст.158-163,167 Кодексу
адміністративного судочинства
України,суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід
Державного бюджету України 1973( одну
тисячу дев'ятсот сімдесят три) грн. 11
коп. податкового боргу.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя: /підпис/
Кафарський В.В.

Постанова складена в повному
обсязі 30.09.2014 року.