Справа № 2а-0907/16957/12, 2а-0907/2016/12
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 р.
Справа № 876/4853/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Костіва М.В.,

суддів
Шавеля Р.М., Савицької Н.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 20.12.2012 р.
у справі №0907/2а-16957/2012, провадження
№2а/0907/2016/2012 за позовом ОСОБА_1 до
начальника відділу ведення Державного
реєстру виборців виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради Думич
Мирослави Миколаївни про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
забезпечити публічною інформацією або
провести службову перевірку,

встановив:

Постановою Івано-Франківського
міського суду від 20.12.2012 р. та ухвалою
Івано-Франківського міського суду від
28.01.2013 р. у справі №0907/16957/2012,
провадження №2а/0907/2016/2012 за позовом
ОСОБА_1 до начальника відділу ведення
Державного реєстру виборців
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради Думич
Мирослави Миколаївни про визнання дій
неправомірними по відмові реагувати на
звернення від 18.10.2012 року по суті її
вимог та зобов'язання забезпечити
публічною інформацією в постаті
документа, на основі якого ОСОБА_1 була
виключена з Державного реєстру
виборців чи не включена до цього
реєстру або в разі відсутності такого
документу провести службову перевірку
з приводу такого виключення чи не
включення, у позові було відмовлено
повністю. Ухвалою цього ж суду від
28.01.2013 р. було відмовлено у задоволенні
заяви ОСОБА_1 про виправлення описки у
судовому рішенні від 20.12.2012 року в
справі за її адміністративним позовом
до начальника відділу ведення
Державного реєстру виборців
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради Думич
Мирослави Миколаївни про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
забезпечити публічною інформацією або
провести службову перевірку.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 на
ухвалу Івано-Франківського від 28.01.2013
року про виправлення описки в
постанові від 20.12.2012 року була
повернута відповідно до ухвали судді
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17.04.2013 року.

В апеляційній скарзі скаржник
просить постанову суду скасувати та
задовольнити позов. Апеляційна скарга
мотивована недоведеністю підстав для
відмови у позові, а також тим, що
позовні вимоги по суті не розглядалися.

Сторони направили на адресу суду
клопотання про розгляд справи без
їхньої участі. Відтак, на підставі ст. 197
КАС України колегія суддів дійшла
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами на основі наявних у ній
доказів.

Колегія суддів, заслухавши суддю
- доповідача, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, вважає, що
в задоволенні апеляційної скарги слід
відмовити з наступних підстав.

Як правильно встановив суд першої
інстанції, публічно-правовий спір між
сторонами виник з приводу права
позивача на отримання інформації
відповідно до Закону України «Про
звернення громадян» та Закону України
«Про доступ до публічної інформації».
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України
«Про звернення громадян» органи
державної влади, місцевого
самоврядування та їх посадові особи,
керівники та посадові особи
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, об'єднань
громадян, до повноважень яких належить
розгляд заяв (клопотань), зобов'язані
об'єктивно і вчасно розглядати їх,
перевіряти викладені в них факти,
приймати рішення відповідно до чинного
законодавства і забезпечувати їх
виконання, повідомляти громадян про
наслідки розгляду заяв (клопотань).

Позовні вимоги по - суті складаються з
двох частин: визнання неправомірними
дій відповідача по відмові
відреагувати на звернення позивача; а
також зобов'язати надати позивачу
публічну інформацію або, у випадку її
відсутності, провести службову
перевірку. Такі вимоги в частині п. 2
сформульовані позивачем без
дотримання вимог ст. 105 КАС України,
альтернативно.

Суд першої інстанції підставно
встановив, що позивач зверталась до
відповідача із зверненням про
проведення службової перевірки та
включити позивача до державного
реєстру виборців. Запиту щодо надання
документа, на підставі якого позивач
була виключена з даного реєстру
позивач не подавала, як вбачається з її
заяви від 18.10.2012 р.

Відмовляючи у позові в частині першої
вимоги, суд першої інстанції підставно
встановив, що листом № 150/19-13/вих. від
20.10.2012 р. позивачу була надана
відповідь, яка за змістом відповідає
запиту.

Згідно з ч. 3 ст. 15 Закону України «Про
звернення громадян» відповідь за
результатами розгляду заяв (клопотань)
в обов'язковому порядку дається тим
органом, який отримав ці заяви і до
компетенції якого входить вирішення
порушених у заявах (клопотаннях)
питань, за підписом керівника або
особи, яка виконує його обов'язки.
Згідно з підпунктом 1 пункту 3 ст. 10
Закону України «Про доступ до
публічної інформації» розпорядники
інформації, які володіють інформацією
про особу, зобов'язані надавати її
безперешкодно і безкоштовно на вимогу
осіб, яких вона стосується, крім
випадків, передбачених законом. За
таких обставин, враховуючи, що органом,
який отримав цю заяву і до компетенції
якого входить вирішення порушених у
заяві питань, повідомлено скаржника
про результати перевірки її заяви,
перевіривши, чи відповідь надана на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені законодавством
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, з урахуванням усіх
обставин, що мають значення при наданні
такої інформації; добросовісно;
розсудливо; з урахуванням права особи
на доступ до такої інформації та
своєчасно, суд вважає доведеним
відповідачем у судовому засіданні
надання відповіді на звернення
позивача, а, отже, відсутність
порушення права позивача на отримання
інформації, у зв'язку з чим відсутні
підстави для задоволення позову.

Оскільки позивач не ставив вимоги у
скарзі щодо надання йому певних
документів, підстави для задоволенні
позову в цій частині також відсутні.
При цьому, позивач не наділений
повноваженнями ініціювання службової
перевірки відповідача.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та
ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. У відповідності до
вимог ст.71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно зі ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Скаржник у встановленому законом
порядку не довів наявність
передбачених законом підстав для
скасування постанови суду, не надав
інших доказів, які б не подавались
суду першої інстанції з
обґрунтуванням неможливості їх
подання такому суду.

Враховуючи наведене, судове
рішення відповідає закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 20.12.2012 р.
у справі №0907/2а-16957/2012, провадження
№2а/0907/2016/2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.
Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили.

Головуючий суддя
Костів М.В.

Судді
Шавель Р.М.

Савицька Н.В.