Справа № 806/3464/14
Суддя: Сичова Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року
Житомир справа № 806/3464/14

час прийняття: 12 год. 20 хв.
категорія 8.3.3

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сичової О.П.,

за участі секретаря Шевчук Т.А.,

за участі представника позивача
Колодюк В.А.,

за участі представника відповідача
Житкевич С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "АККОМОДЕЙШН
ПРОДЖЕКТ" до Житомирської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області про скасування
податкового повідомлення - рішення
№ від 15.05.2014 року,

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "АККОМОДЕЙШН
ПРОДЖЕКТ" звернулося до Житомирського
окружного адміністративного суду з
вказаним позовом, в якому просило
скасувати податкове
повідомлення-рішення Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
№ від 15.05.2014 року. В
обгрунтування своїх вимог зазначає, що
підставою для прийняття спірного
податкового повідомлення-рішення став
висновок контролюючого органу про
неправомірне включення товариством до
податкового кредиту лютого 2014 року не
зареєстровану в Єдиному реєстрі
податкових накладних податкову
накладну, яка відображена в додатку №8
до податкової декларації з податку на
додану вартість за лютий 2014 року. Із
зазначеним висновком Товариство не
погоджується, оскільки абз.11 п.201.10 ст.201
Податкового кодексу України в
редакції, яка діяла на момент порушення
з боку контрагента порядку реєстрації
податкової накладної, не було
встановлено строку, протягом якого за
покупцем зберігається право подати
скаргу на постачальника та включити
суму податку до податкового кредиту.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю і просив їх задовольнити.

Представники відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнали і
просили у їх задоволенні відмовити з
підстав зазначених в письмових
запереченнях на адміністративний
позов.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Встановлено, що під час проведеної
посадовою особою Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
камеральної перевірки даних,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АККОМОДЕЙШН
ПРОДЖЕКТ" за лютий 2014 року, виявлено, що
в порушення пункту 50.1 статті 50,
підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54,
пункту 200.1 статті 200 Податкового
кодексу України, пункту 21 Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість
позивачем неправомірно включено до
податкового кредиту лютого 2014 року не
зареєстровану в Єдиному реєстрі
податкових накладних податкову
накладну, відображену в додатку № 8 до
податкової декларації з ПДВ за лютого
2014 року, який заповнений з порушеннями
та не дає права покупцю на включення
суми ПДВ до податкового кредиту за
відповідний звітний період.

За результатами перевірки 18 квітня 2014
року складено акт №2586/22-3.

Не погоджуючись із викладеними в акті
висновками, позивач подавав на нього
заперечення, яке 08 травня 2014 року
залишено без задоволення.

На підставі вказаного акта
контролюючим органом 15 травня 2014 року
прийнято податкове
повідомлення-рішення № про
збільшення Товариству з обмеженою
відповідальністю "АККОМОДЕЙШН
ПРОДЖЕКТ" суми грошового зобов'язання з
податку на додану вартість в розмірі
31765,00 грн., з яких 25412,00 грн. - основний
платіж та 6353,00 грн. - штрафна (фінансова)
санкція.

За результатами адміністративного
оскарження зазначене податкове
повідомлення-рішення рішенням
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області № 8579/П-С/10-205 від 17
червня 2014 року та рішенням
Міністерства доходів і зборів України
від 08 липня 2014 року №1240316/99-99-10-01-15
залишено без змін.

Судом встановлено, що спірна податкова
накладна стосуються господарських
відносин по договору фінансового
лізингу від 02.10.2013 року №1992/10/13-Н ,
укладеного між Товариства з обмеженою
відповідальністю "АККОМОДЕЙШН
ПРОДЖЕКТ" (лізингоодержувач) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Український
лізинговий фонд" (лізингодавець) , за
умовами якого позивачу надано на
умовах фінансового лізингу в платне
володіння і користування з правом
викупу автомобіль ГАЗ АС-G 3302-206 АХХ-1.

За результатами вказаної операції
лізингодавцем оформлено податкову
накладну від 31.10.2013 року №231 (а.с.48),
однак вона не були скерована позивачу у
звітному податковому періоді (жовтень
2013 року), а одержана позивачем у лютому
2014 року і відразу включена до складу
податкового кредиту з ПДВ цього
періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України, не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку контролюючим органом
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

У випадку якщо платник податку не
включив у відповідному звітному
періоді до податкового кредиту суму
податку на додану вартість на підставі
отриманих податкових накладних, таке
право зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Згідно із п.201.10 ст.201 Податкового
кодексу України, податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та/або порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

У разі відмови продавця товарів/послуг
надати податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Надходження такої заяви із скаргою є
підставою для проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки зазначеного продавця для
з'ясування достовірності та повноти
нарахування ним зобов'язань з податку
за такою операцією.

Таким чином, нормами Податкового
кодексу України встановлено єдину
підставу для формування податкового
кредиту, а саме: наявність у платника
податку належно оформленої податкової
накладної, також остання повинна бути
зареєстрована в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Якщо платник податку не скористався
правом подачі до податкового органу
заяви разом із скаргою, що передбачені
п.201.10 ст.201 ПК України, то він не має
права включати до податкового кредиту
суму ПДВ, не підтверджену податковою
накладною.

У випадку несвоєчасного отримання
покупцем товарів виданих податкових
накладних (при не включенні спірної
суми ПДВ до податкового кредиту
періоду, в якому фактично відбулася
господарська операція) за платником
зберігається право використання
вказаних накладних протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

В разі допущення постачальником
товарів у цьому ж випадку (тобто, за
несвоєчасного надання податкової
накладної) ще й порушення порядку
реєстрації податкової накладної в
Єдиному реєстрі податкових накладних,
покупець таких товарів/послуг вправі
додати до податкової декларації за
звітний податковий період, у якому
отримано податкову накладну, заяву із
скаргою на такого постачальника, яка є
підставою для включення сум податку до
складу податкового кредиту.

При цьому, приписи Податкового кодексу
України не містять жодних обмежень та
негативних наслідків звернення
платника податку із заявою разом із
скаргою в іншому звітному періоді, ніж
період, за який не видано податкову
накладну.

При цьому, суд звертає увагу на те, що
право платника податку щодо подання
скарги на постачальника, який порушив
порядок її заповнення та/або порядок
реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладих обмежено 60 днями з
дати виписки податкової накладної лише
з прийняттям Закону України від 24
жовтня 2013 року № 657-VII «Про внесення
змін до Податкового кодексу України
щодо обліку та реєстрації платників
податків та удосконалення деяких
положень», яким абзац одинадцятий
пункту 201.10 статті 201 після першого
речення доповнено наступним змістом:
таке право зберігається за ним
протягом 60 календарних днів, що
настають за граничним терміном подання
податкової декларації за звітний
(податковий) період, у якому не надано
податкову накладну або порушено
порядок її заповнення та/або порядок
реєстрації в Єдиному реєстрі.

В ході розгляду справи судом
встановлено, що податкова накладна від
31.10.2013 року №213 була одержана позивачем
у лютому 2013 року, що стверджується
копією конверта, яким лізингодавець
надіслав позивачу податкову накладну
та листом лізингодавця від 27.08.2014 року
№119-02. Сума податку на додану вартість
згідно вказаної податкової накладної
була включена позивачем до складу
податкового кредиту з ПДВ в лютому 2014
року.

Про порушення Товариством з обмеженою
відповідальністю "Український
лізонговий фонд" порядку реєстрації
зазначеної податкової накладної
позивач повідомив контролюючий орган у
заяві (скарзі) від 11 березня 2014 року та
додав до податкової декларації заяву
про відмову постачальника надати
податкову накладну (порушення ним
порядку заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних) (Додаток 8) з
копіями податкової накладної,
видаткової накладної, договору
фінансового лізингу та конверта, в
якому було отримано податкову
накладну.

З огляду на те, що судом встановлено
факт включення до податкового кредиту
суми податку по податковим накладним,
які виписані постачальником до спливу
365 днів, при чому скарга на
постачальників, які порушили порядок
заповнення та/або порядок реєстрації
податкових накладних в Єдиному
реєстрі, подана позивачем в тому
звітному періоді, в якому суми податку
на додану вартість по податковій
накладній включені до складу
податкового кредиту, висновок
податкового органу про те, що
позивачем було допущено порушення
вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового
кодексу України є необґрунтованим.

Крім того, судом враховано, що доказів,
які б свідчили про протиправний
характер діяльності позивача та його
контрагента, спрямованої на незаконне
заволодіння державним майном у
вигляді безпідставного відшкодування
податку на додану вартість
контролюючим органом не надано.

Посилання відповідача на те, що на
конверті, в якому позивачем отримано
податкову накладну від 31.10.2013 року №213
відсутній адресат та на те, що лист від
27.08.2014 року №119-02 надісланий
лізингодавцем лише в серпні 2014 року,
суд до уваги не приймає, оскільки
контролюючим органом в акті
камеральної перевірки не оспорюється
факт отримання позивачем податкової
накладної, а факт реєстрації
податкової накладної в Єдиному реєстрі
податкових накладних позивач міг
перевірити тільки після її отримання.

З врахуванням вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що податкове
повідомлення-рішення Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області №
від 15.05.2014 року прийняте з
порушенням норм податкового
законодавства і підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 86, 94, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,

постановив:

Позов задоволити.

Визнати недійсним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області № від 15.05.2014 року.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
О.П. Сичова

Повний текст постанови виготовлено: 29
вересня 2014 р.