Справа № П/811/2372/14
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2014 року
Справа № П/811/2372/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі судді
Черниш О.А., за участю секретаря
судового засідання Озерної М.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді
адміністративну справу за позовом
Маловисківського районного центру
зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення
коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Маловисківський районний центр
зайнятості (надалі - Маловисківський
РЦЗ) звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення незаконно
отриманих коштів у розмірі 12 818,39 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідачка
зверталася до Маловисківського
районного центру зайнятості за
сприянням у працевлаштуванні та
отримувала виплати допомоги по
безробіттю у періоди 29.01.99 - 27.07.99, 03.09.99 -
29.01.00, 23.02.01 - 17.02.02, 22.03.02 - 17.09.02, 03.01.05 - 28.09.05,
10.11.10 - 04.11.11, 26.09.13 - 10.06.14, усього на суму 12
818, 39 грн. За результатами звірки з
даними Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців у червні 2014 року
виявлено факт, що відповідачка
зареєстрована як фізична особа -
підприємець з 18.07.92. Позивач,
стверджуючи, що відповідачка,
приховавши факт належності до
зайнятого населення, неправомірно
набувала статуту безробітної та
отримала допомогу по безробіттю,
просить суд стягнути з неї на свою
користь 12 818,39 грн. виплаченого
матеріального забезпечення.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві,
та надані у справу матеріали і
документи.

Відповідачка у судовому засіданні
позов не визнала, пояснюючи, що
підприємницьку діяльність припинила у
1993 році, у періоди перебування на
обліку в Маловисківському РЦЗ вона не
займалася підприємницькою діяльністю,
заробітку та інших доходів не
отримувала. У зв'язку з цим просила суд
у позові відмовити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представника позивача,
відповідачки, дослідивши та оцінивши
докази, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 зверталася до Маловисківського
РЦЗ за сприянням у працевлаштуванні та
була зареєстрована у Маловисківському
РЦЗ як особа, яка шукає роботу, у такі
періоди: 29.01.99 - 01.05.00, 23.02.01 - 18.03.03, 28.09.04 -
11.09.06, 03.01.05 - 11.09.06, 20.07.07 - 25.12.09, 05.02.10 - 10.08.10,
03.11.10 - 30.07.13, 19.09.13 - 11.06.14. (а.с. 4, 6, 8, 10, 88, 94)

Статус безробітної надавався ОСОБА_1 на
підставі поданих нею заяв від 29.01.99,
16.02.01, 05.10.04, 20.07.07, 10.11.10, 19.09.13 (а.с. 5, 7, 9,
10зв., 85, 89).

При перебуванні відповідачки на обліку
у службі зайнятості їй була призначена
та виплачена допомога по безробіттю, як
застрахованій особі, яка має право на
матеріальні виплати з урахуванням
трудового стажу.

Посадовою особою Маловисківського РЦЗ
складено акт розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення відповідно
до Закону України "Про зайнятість
населення" №78 від 11.06.14, яким
установлено, що ОСОБА_1, перебуваючи на
обліку як безробітна та отримуючи
допомогу по безробіттю, була
зареєстрована як фізична
особа-підприємець. (а.с. 17).

Відповідно до довідки
Маловисківського РЦЗ до вказаного
акту, відповідачка за час перебування
на обліку одержала матеріальне
забезпечення на загальну суму 12 818, 39
грн. у такі періоди: 29.01.99 - 27.07.99 у сумі 107,
89 грн., 03.09.99 - 29.01.00 у сумі 123, 18 грн., 23.02.01 -
17.02.02 у сумі 332, 20 грн., 22.03.02 - 17.09.02 у сумі
553, 38 грн., 03.01.05 - 28.09.05 у сумі 979, 54 грн.,
10.11.10 - 04.11.11 у сумі 6098, 20 грн., 26.09.13 - 10.06.14 у
сумі 4624 грн. (а.с. 29)

Директором Маловисківського РЦЗ
видано наказ №127 від 12.06.14 "Про
відшкодування коштів" щодо повернення
ОСОБА_1 незаконно отриманих нею 12818, 39
грн. коштів допомоги по безробіттю,
який разом з претензією №04-24/380 від 12.06.14
направлений відповідачці для
виконання. (а.с.19, 20)

У зв'язку з відмовою ОСОБА_1 добровільно
повернути кошти позивач звернувся до
суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд дійшов до таких
висновків.

Правові, економічні та організаційні
основи зайнятості населення України і
його захисту від безробіття, а також
соціальної гарантії з боку держави в
реалізації громадянами права на працю,
на час першої реєстрації відповідачки
в Маловисківському РЦЗ визначав Закон
України "Про зайнятість населення"
№803-XII від 01.03.11, який був чинним з 22.03.91
по 01.01.13.

Відповідно до підпункту "є" пункту 1
статті 4 цього Закону держава гарантує
працездатному населенню у
працездатному віці в Україні виплату
безробітним в установленому порядку
допомоги по безробіттю матеріальної
допомоги по безробіттю, матеріальної
допомоги по безробіттю членам сім'ї,
які перебувають на їх утриманні, та
інших видів допомоги.

Згідно зі статтею 11 Закону України "Про
зайнятість населення" №803-XII особи,
визнані у встановленому порядку
безробітними, мають право на одержання
допомоги по безробіттю.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про
зайнятість населення" №803-XII
установлено, що безробітними
визнаються працездатні громадяни
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу, готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

Натомість, громадяни, які самостійно
забезпечують себе роботою, включаючи
підприємців, належать до зайнятого
населення (пп. "б" п.3 ст.1 Закону України
"Про зайнятість населення" №803-XII).

Відповідно до частини 8 статті 2 Закону
України "Про зайнятість населення"
№803-XII у разі відсутності підходящої
роботи рішення про надання громадянам
статусу безробітних приймається
державною службою зайнятості за їх
особистими заявами з восьмого дня
після реєстрації у центрі зайнятості
за місцем проживання як таких, що
шукають роботу. Реєстрація громадян
провадиться при пред'явленні паспорта
громадянина України і трудової книжки,
а в разі потреби - військового квитка,
документа про освіту або документів,
які їх замінюють.

З 01.01.13 набрав чинності Закон України
"Про зайнятість населення" №5067-VI від
05.07.12, який визначає правові, економічні
та організаційні засади реалізації
державної політики у сфері зайнятості
населення, гарантії держави щодо
захисту прав громадян на працю та
реалізації їхніх прав на соціальний
захист від безробіття.

Згідно з пунктами 2, 7 частини 1 статті 1
цього Закону, безробітний - особа віком
від 15 до 70 років, яка через відсутність
роботи не має заробітку або інших
передбачених законодавством доходів
як джерела існування, готова та здатна
приступити до роботи; зайнятість - не
заборонена законодавством діяльність
осіб, пов'язана із задоволенням їх
особистих та суспільних потреб з метою
одержання доходу (заробітної плати) у
грошовій або іншій формі, а також
діяльність членів однієї сім'ї, які
здійснюють господарську діяльність
або працюють у суб'єктів
господарювання, заснованих на їх
власності, у тому числі безоплатно.

Належність до зайнятого населення
визначає стаття 4 Закону України "Про
зайнятість населення" №5067-VI. Так,
згідно з частиною 1 цієї статті до
зайнятого населення належать особи,
які працюють за наймом на умовах
трудового договору (контракту) або на
інших умовах, передбачених
законодавством, особи, які
забезпечують себе роботою самостійно
(у тому числі члени особистих
селянських господарств), проходять
військову чи альтернативну
(невійськову) службу, на законних
підставах працюють за кордоном та які
мають доходи від такої зайнятості, а
також особи, що навчаються за денною
формою у загальноосвітніх,
професійно-технічних та вищих
навчальних закладах та поєднують
навчання з роботою.

Згідно з пунктом 1 частини 1, частиною 2
статті 43 Закону України "Про зайнятість
населення" №5067-VI статусу безробітного
може набути, зокрема, особа
працездатного віку до призначення
пенсії (зокрема на пільгових умовах або
за вислугу років), яка через
відсутність роботи не має заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів, готова та здатна приступити до
роботи.

Статус безробітного надається
зазначеним у частині першій цієї
статті особам за їх особистою заявою у
разі відсутності підходящої роботи з
першого дня реєстрації у
територіальних органах центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції,
незалежно від зареєстрованого місця
проживання чи місця перебування.

Порядок реєстрації, перереєстрації та
ведення обліку громадян, які шукають
роботу, і безробітних у територіальних
органах центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері зайнятості населення
та трудової міграції, визначається
Кабінетом Міністрів України.

На час першої реєстрації відповідачки
в Маловисківському РЦЗ діяло Положення
про порядок реєстрації, перереєстрації
та ведення обліку громадян, які шукають
роботу, і безробітних, виплати допомоги
по безробіттю, а також умови подання
матеріальної допомоги в період
професійної підготовки та
перепідготовки, затверджене
постановою Кабінету Міністрів України
від 27.04.98 №578 (надалі - Положення №578),
яке були чинним до 26.02.07.

Відповідно до пунктів 1, 2 Положення №578
до державної служби зайнятості за
сприянням у працевлаштуванні можуть
звертатися усі незайняті громадяни,
які бажають працювати, а також зайняті
громадяни, які бажають змінити місце
роботи, працевлаштуватися за
сумісництвом чи у вільний від навчання
час.

Незайняті громадяни, інваліди та
пенсіонери, які звертаються до
державної служби зайнятості за
сприянням у працевлаштуванні,
підлягають реєстрації у цій службі.

Згідно з пунктами 17, 18 Положення №578 у
разі відсутності підходящої роботи
рішення про надання громадянам статусу
безробітних з одночасним призначенням
допомоги по безробіттю приймається
державною службою зайнятості за їх
особистими заявами з восьмого дня
після реєстрації у центрі зайнятості
за місцем проживання як таких, що
шукають роботу, і оформляється наказом
центру зайнятості, номер і дата якого
заноситься до КПО.

Для одержання статусу безробітного з
призначенням допомоги по безробіттю
громадянин повинен наступного дня
після встановленого строку підбору
підходящої роботи особисто подати до
державної служби зайнятості письмову
заяву про надання статусу безробітного
та заяву про те, що він не має заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 14.02.07 №219 затверджено Порядок
реєстрації, перереєстрації та ведення
обліку громадян, які шукають роботу, і
безробітних (надалі - Порядок №219), який
був чинним з 26.02.07 до 03.04.13.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №219 до
державної служби зайнятості за
сприянням у працевлаштуванні можуть
звертатися усі незайняті громадяни,
які бажають працювати, а також зайняті
громадяни, які бажають змінити місце
роботи, працевлаштуватися за
сумісництвом чи у вільний від навчання
час.

Незайняті громадяни, у тому числі члени
особистих селянських господарств, для
яких робота у таких господарствах не є
основною, які звертаються до державної
служби зайнятості за сприянням у
працевлаштуванні, підлягають
реєстрації.

Згідно з пунктами 11, 12 Порядку №219 за
відсутності підходящої роботи рішення
про надання громадянам статусу
безробітних приймається державною
службою зайнятості за їх особистою
заявою з восьмого дня після реєстрації
у центрі зайнятості за місцем
проживання як таких, що шукають роботу,
і оформляється наказом центру
зайнятості, номер і дата якого
зазначаються у картці.

Для одержання статусу безробітного
громадянин особисто подає у день, що
настає після закінчення встановленого
строку для пошуку підходящої роботи, до
центру зайнятості заяву із зазначенням
у ній інформації про те, що він не
зареєстрований як фізична особа -
підприємець та не займається видами
діяльності, що визначені частиною
третьою статті 1 Закону України "Про
зайнятість населення", і не отримує
пенсію на пільгових умовах.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 20.03.13 №198 затверджено Порядок
реєстрації, перереєстрації
безробітних та ведення обліку осіб, які
шукають роботу (надалі - Порядок №198),
який набрав чинності з 03.04.13.

Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку №198
статус безробітного надається особам,
які зазначені у частині першій статті 43
Закону України "Про зайнятість
населення", з першого дня реєстрації у
територіальному органі на підставі
заяви за формою, затвердженою
Мінсоцполітики, у разі відсутності
підходящої роботи, підбір якої
здійснюється відповідно до статті 46
зазначеного Закону.

Рішення про надання статусу
безробітного чи відмову у наданні
такого статусу приймається
територіальним органом не пізніше ніж
протягом семи календарних днів з дня
подання особою заяви про надання
статусу безробітного. Особа під час
подання зазначеної заяви
ознайомлюється з правами та
обов'язками зареєстрованого
безробітного.

Статтею 36 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", який набрав чинності 30.03.00,
передбачені права, обов'язки та
відповідальність застрахованих осіб.

Згідно з частиною 2 цієї статті
застраховані особи, зареєстровані в
установленому порядку як безробітні,
зобов'язані своєчасно подавати
відомості про обставини, що впливають
на умови виплати їм забезпечення та
надання соціальних послуг.

Відповідно до частини 3 цієї статті
сума виплаченого забезпечення та
вартості наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 20.11.00
№307, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 14.12.00 за №915/5136,
затверджено Порядок надання допомоги
по безробіттю, у тому числі одноразової
її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, затверджено (надалі -
Порядок №307), який набрав чинності з
01.01.01.

Згідно з пунктами 1.2, 1.3 розділу 1
Порядку №307 допомога по безробіттю, у
тому числі одноразова її виплата для
організації безробітними
підприємницької діяльності надається
застрахованим та незастрахованим
особам, визнаним у встановленому
порядку безробітними. Допомога по
безробіттю призначається центрами
зайнятості, на які покладено функції
робочих органів виконавчої дирекції
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття, за
місцем перебування безробітного на
обліку і виплачується в установленому
порядку через банківські установи.

Пунктом 6.14 розділу 6 Порядку №307
передбачено, що якщо під час одержання
допомоги по безробіттю безробітний
своєчасно не подав відомості про
обставини, що впливають на умови її
виплати, у тому числі встановлені під
час розслідування страхових випадків
та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення, з
безробітного стягується сума
виплаченої допомоги по безробіттю з
моменту виникнення цих обставин. Якщо
безробітний відмовився добровільно
повернути зазначені кошти, то питання
щодо їх повернення вирішується у
судовому порядку.

Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України, Державної
податкової адміністрації України від
13.02.09 №60/62, постановою правління
Пенсійного фонду України від 13.02.09 №7-1,
який зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 12.03.09 за №232/16248,
затверджено Порядок розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення
безробітним (надалі - Порядок №7-1/60/62).

Пунктами 2, 3 Порядку №7-1/60/62
передбачено, що розслідування згідно з
цим Порядком здійснюється шляхом
проведення перевірки достовірності
даних, які є підставою для надання
особі статусу безробітної та виплати
їй матеріального забезпечення, що
зазначені в документах, поданих особою
до державної служби зайнятості під час
її реєстрації та протягом періоду її
перебування на обліку як безробітної.

Перевірка проводиться районними,
міськрайонними, міськими та районними
у містах центрами зайнятості, на які
покладено виконання функцій робочих
органів виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття, за місцем
реєстрації роботодавця як платника
внесків на загальнообов'язкове
соціальне страхування на випадок
безробіття (далі - центри зайнятості) у
разі коли: подані застрахованою особою
документи дають їй право на одержання
допомоги по безробіттю відповідно до
частини першої статті 22 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття"; під час перебування особи
на обліку як безробітної до центру
зайнятості надійшла інформація від
державних органів, підприємств,
установ, організацій чи громадян про
обставини, що впливають на умови
виплати матеріального забезпечення та
надання соціальних послуг безробітній
особі, яка відрізняється від поданих
нею відомостей, або така інформація
розміщена в засобах масової
інформації.

Відповідно до пункту 4 Порядку №7-1/60/62
для проведення перевірки центри
зайнятості взаємодіють з Державною
податковою адміністрацією України та
Пенсійним фондом України шляхом обміну
інформацією про отримані особами, які
перебувають на обліку в державній
службі зайнятості як безробітні,
доходи від провадження
підприємницької діяльності, виконання
робіт за трудовим договором, у тому
числі за сумісництвом, під час роботи
за кордоном, виконання робіт (надання
послуг) за цивільно-правовими
договорами.

Згідно з пунктами 5, 6 Порядку №7-1/60/62
перевірка достовірності даних, які є
підставою для надання особі статусу
безробітної та виплати їй
матеріального забезпечення,
проводиться центрами зайнятості
шляхом: звіряння наданої особою
інформації з відомостями, наявними в
Державній податковій адміністрації
України, Пенсійному фонді України, у
державних реєстраторів; використання
даних вищевказаних органів, Державного
департаменту нагляду за додержанням
законодавства про працю,
контрольно-ревізійних органів
цільового використання коштів Фонду;
проведення центром зайнятості
перевірки достовірності зазначених у
довідках про середню заробітну плату
даних та записів у трудових книжках
безпосередньо на підприємствах, в
установах, організаціях та у фізичних
осіб, які використовують найману працю,
у порядку, встановленому
законодавством.

За результатами звірки або перевірки
оформлюється акт, який підписується
посадовими особами, що її проводили.

У разі встановлення недостовірності
даних, на підставі яких особі надано
статус безробітної та право на виплату
матеріального забезпечення, особа
ознайомлюється з актом, про що
засвідчує власним підписом. У разі
відмови особи підписати акт про це
робиться відповідна відмітка
спеціалістом центру зайнятості.

У разі встановлення центром зайнятості
відповідно до цього Порядку належності
безробітної особи до категорії
зайнятих така особа знімається з
обліку як безробітна в установленому
законодавством порядку та повертає
суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Як установлено судом, посадовою особою
Маловисківського РЦЗ у червні 2014 року у
ході звірки з базою даних Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців з'ясовано,
що 17.01.14 до Єдиного державного реєстру
включено відомості про фізичну особу -
підприємця ОСОБА_1, зареєстровану 18.07.92.
(а.с. 15).

Ця інформація дала підстави позивачу
вважати, що при реєстрації у центрі
зайнятості у 1999, 2001, 2002, 2004, 2005, 2007, 2010, 2013
роках відповідачка повідомляла
завідомо неправдиві дані про
невіднесення її до категорії зайнятого
населення, у зв'язку з чим неправомірно
набувала статусу безробітної та
отримувала допомогу по безробіттю, а
тому повинна її повернути, про що
складено акт розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення відповідно
до Закону України "Про зайнятість
населення" №78 від 11.06.14.

Матеріали справи не містять доказів
ознайомлення ОСОБА_1 з актом
Маловисківського РЦЗ №78 від 11.06.14, як
того вимагає п.5 Порядку №7-1/60/62.

У судовому засіданні відповідачка
пояснила, що дійсно у 1992 року вона
зареєструвалася у виконавчому
комітеті Кіровоградської міської ради
як суб'єкт підприємницької діяльності,
маючи намір займатися роздрібною
торгівлею на ринках за місцем
проживання у м. Кіровограді. Однак у
зв'язку з переїздом у с. Копанки
Маловисківського району у 1993 році вона
припинила свою підприємницьку
діяльність, подавши до державного
реєстратора виконавчого комітету
Кіровоградської міської ради
відповідні документи, який повідомив
про те, що її підприємницька діяльність
припинена. Таке повідомлення суду не
надала, пояснивши, що воно нею втрачено
у зв'язку зі сплином значного часу.
Через відсутність роботи вона
неодноразово у період з 1999 по 2013 роки
ставала на облік у Маловисківському
РЦЗ за місцем свого проживання та
отримувала допомогу по безробіттю,
інших доходів у ці періоди не мала. У
червні 2014 року її викликали до
Маловисківського РЦЗ та повідомили про
те, що у базі даних Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців міститься
інформація про неї, як про фізичну
особу - підприємця, яка зареєстрована у
м. Кіровограді, а тому вона підлягає
зняттю з обліку безробітних. Маючи
намір виключити з Єдиного державного
реєстру інформацію про себе, як про
фізичну особу - підприємця, позаяк вона
не займалася підприємницькою
діяльністю, ОСОБА_1 звернулася до
реєстратора реєстраційної служби
Кіровоградського міського управління
юстиції, який завів реєстраційну
справу та направив її за місцем
проживання - до реєстраційної служби
Маловисківського районного управління
юстиції. Згодом державним реєстратором
Маловисківського районного управління
юстиції її було виключено з Єдиного
державного реєстру.

Відповідно до статті 8 Закону України
"Про підприємництво" (у редакції, чинній
станом на 18.07.92) державна реєстрація
підприємництва проводиться у
виконавчому комітеті районної,
міської, районної в місті Ради народних
депутатів за місцем діяльності або
проживання, якщо інше не передбачено
законодавчими актами Української РСР.
Для державної реєстрації
підприємництва до виконавчого
комітету відповідної Ради народних
депутатів подаються такі документи:
заява підприємця; рішення засновника і
статут, якщо це необхідно для
створюваної організаційної форми
підприємництва; інші документи (у
випадках, передбачених чинним
законодавством для окремих
організаційних форм підприємництва).
Посвідчення про реєстрацію видається
органом, який здійснює реєстрацію у
місячний строк. Одночасно цим органом
подаються до відповідної податкової
інспекції та органу державної
статистики відомості про
зареєстрований суб'єкт підприємництва.
Органи державної статистики
встановлюють коди суб'єкта
підприємницької діяльності.

Згідно зі статтею 11 цього Закону (у
редакції, яка діяла у 1993 році)
діяльність підприємця припиняється: з
власної ініціативи підприємця; на
підставі рішення суду або арбітражного
суду у випадках, передбачених
законодавством України; у разі
закінчення строку дії ліцензії; на
інших підставах, передбачених
законодавчими актами України.

З 01.07.04 набрав чинності Закон України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців",
який регулює відносини, які виникають у
сфері державної реєстрації юридичних
осіб, а також фізичних осіб -
підприємців.

Згідно зі статтею 4 цього Закону
державна реєстрація юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців - це
засвідчення факту створення або
припинення юридичної особи,
засвідчення факту набуття або
позбавлення статусу підприємця
фізичною особою, а також вчинення інших
реєстраційних дій, які передбачені цим
Законом, шляхом внесення відповідних
записів до Єдиного державного реєстру.

За визначенням, наведеним у статті 1
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців", Єдиний державний
реєстр юридичних осіб та фізичних осіб
- підприємців (далі - Єдиний державний
реєстр) - автоматизована система
збирання, накопичення, захисту, обліку
та надання інформації про юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" єдиний державний
реєстр створюється з метою
забезпечення органів державної влади,
а також учасників цивільного обороту
достовірною інформацією про юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців з
Єдиного державного реєстру.

Частиною 1 статті 17 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців"
передбачено, що відомості про юридичну
особу або фізичну особу - підприємця
включаються до Єдиного державного
реєстру шляхом внесення записів на
підставі відомостей з відповідних
реєстраційних карток та відомостей, що
надаються юридичними особами
державному реєстратору за
місцезнаходженням реєстраційної
справи згідно із законодавством
України.

Перевіряючи обставини державної
реєстрації підприємницької діяльності
ОСОБА_1 та її припинення (скасування),
суд дослідив реєстраційну справу
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
копії матеріалів якої надано до суду
реєстраційною службою
Маловисківського районного управління
юстиції, де вона наразі зберігається.
(а.с. 103 - 121) У реєстраційній справі
відсутні будь-які документи, які
свідчать про проведення 18.07.92 державної
реєстрації підприємницької діяльності
ОСОБА_1 за нормами чинного на той час
законодавства.

З реєстраційної справи вбачається, що
перша реєстраційна дія "включення
відомостей про фізичну
особу-підприємця з відміткою про те, що
свідоцтво про її державну реєстрацію
вважається недійсним" здійснена
державним реєстратором відділу
державної реєстрації юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців,
легалізації об'єднань громадян
реєстраційної служби Кіровоградського
міського управління юстиції 17.01.14 на
підставі відомостей інвентаризації
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців. (а.с. 110).

Також у матеріалах реєстраційної
справи містяться реєстраційні картки
та заяви, подані ОСОБА_1, а саме:
реєстраційна картка про включення
відомостей про фізичну особу -
підприємця від 05.06.14, подана державному
реєстратору реєстраційної служби
Кіровоградського міського управління
юстиції (а.с. 111 - 113), реєстраційна картка
про проведення державної реєстрації
змін до відомостей про фізичну особу -
підприємця (про зміну місця проживання)
від 05.06.14, подана державному
реєстратору реєстраційної служби
Кіровоградського міського управління
юстиції (а.с. 114 - 117), заява про
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою-підприємцем від 26.06.14,
подана державному реєстратору
реєстраційної служби Маловисківського
районного управління юстиції (а.с. 105).

За даними Єдиного державного реєстру,
підприємницька діяльність ФОП ОСОБА_1
припинена 07.07.14. (а.с. 141)

Як пояснила суду відповідачка, ці
картки та заяви вона подавала
державним реєстраторам, виконуючи
їхні рекомендації, з метою виключення
відомостей про себе як про фізичну
особу - підприємця з Єдиного державного
реєстру, які були внесені у січні 2014
року без її відому, а не для
підтвердження свого статусу фізичної
особи - підприємця.

З інформацій відділу державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, легалізації
об'єднань громадян реєстраційної
служби Кіровоградського міського
управління юстиції №709 від 08.08.14, №740
від 28.08.14, наданих на запит суду,
установлено, що державним реєстратором
17.01.14 здійснено включення відомостей
про ФОП ОСОБА_1 до ЄДР та сформовано
відповідну реєстраційну справу. Такі
дії вчинені державним реєстратором на
підставі відомостей, отриманих за
актом приймання - передачі від 21.09.12 від
тимчасової міжвідомчої спеціальної
комісії з питань проведення
інвентаризації юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців в
Кіровоградській області, яка була
утворена Головним управлінням юстиції
у Кіровоградській області на виконання
розділу II "Прикінцеві та перехідні
положення" Закону України від 01.07.10
№2390-VI "Про внесення змін до Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців" щодо спрощення механізму
державної реєстрації припинення
суб'єктів господарювання", наказу
Міністерства юстиції України від 12.04.12
№575/5. (а.с. 53 - 62, 137-139).

Відповідно до пунктів 2 - 4, 7 розділу ІI
"Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України від 01.07.10 №2390-VI, який
набрав чинності 03.03.11, процес включення
до Єдиного державного реєстру
відомостей про юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців,
зареєстрованих до 1 липня 2004 року,
завершується через рік, починаючи з дня
набрання чинності цим Законом.

Усі юридичні особи та фізичні особи -
підприємці, створені та зареєстровані
до 1 липня 2004 року, зобов'язані у
встановлений пунктом 2 цього розділу
строк подати державному реєстратору
реєстраційну картку для включення
відомостей про них до Єдиного
державного реєстру та для заміни
свідоцтв про їх державну реєстрацію на
свідоцтва про державну реєстрацію
єдиного зразка або для отримання таких
свідоцтв.

Свідоцтва про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, оформлені з використанням
бланків старого зразка та видані до 1
липня 2004 року, після настання
встановленого пунктом 2 цього розділу
строку вважаються недійсними.

Спеціально уповноважений орган з
питань державної реєстрації протягом
місяця з дати завершення процесу
включення до Єдиного державного
реєстру відомостей про юридичних осіб
та фізичних осіб - підприємців,
зареєстрованих до 1 липня 2004 року,
передає відомості про юридичних осіб
та фізичних осіб - підприємців,
включених до Єдиного державного
реєстру, органам виконавчої влади та
органам місцевого самоврядування (далі
- уповноважені органи), які в межах
своїх повноважень ведуть облік
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців та/або проводять
реєстрацію юридичних осіб будь-яких
організаційно-правових форм та
фізичних осіб - підприємців.

Уповноважені органи протягом місяця з
дня отримання від спеціально
уповноваженого органу з питань
державної реєстрації відомостей про
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, включених до Єдиного
державного реєстру, проводять звірення
даних реєстрів (баз даних реєстрів,
журналів реєстрації, обліку тощо), що
ведуться ними, з даними Єдиного
державного реєстру. За результатами
звірення уповноважені органи подають
спеціально уповноваженому органу з
питань державної реєстрації відомості
з відомчих реєстрів (баз даних
реєстрів, журналів реєстрації, обліку
тощо) про юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, відомості про яких
не включені до Єдиного державного
реєстру.

За результатами проведеного звірення
уповноважені органи оприлюднюють у
спеціалізованих друкованих засобах
масової інформації та/або на відомчих
веб-сайтах відомості про юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців,
відомості про яких на дату завершення
процесу включення до Єдиного
державного реєстру відомостей про
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців не включені до Єдиного
державного реєстру.

Згідно з пунктом 8 розділу ІI
"Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України від 01.07.10 №2390-VI після
закінчення передбаченого для
включення відомостей до Єдиного
державного реєстру строку,
встановленого пунктом 2 цього розділу,
уповноважені органи у місячний строк
проводять остаточне звірення даних
відомчих реєстрів (баз даних реєстрів,
журналів реєстрації, обліку тощо), за
результатами якого готують аналітичну
інформацію для передачі її тимчасовим
міжвідомчим спеціальним комісіям,
утвореним з метою проведення в
Автономній Республіці Крим та
відповідних областях інвентаризації
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, зареєстрованих до 1 липня
2004 року, відомості про яких до строку,
встановленого пунктом 2 цього розділу,
не включені до Єдиного державного
реєстру.

За результатами проведеної
тимчасовими міжвідомчими спеціальними
комісіями роботи відомості про
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, зареєстрованих до 1 липня
2004 року, включаються до Єдиного
державного реєстру з відміткою про те,
що свідоцтва про їх державну
реєстрацію, оформлені з використанням
бланків старого зразка та видані до 1
липня 2004 року, вважаються недійсними.

Наказом Міністерства юстиції України
від 12.04.12 №575/5, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 13.04.12 за
№569/20882, затверджено Положення про
тимчасові міжвідомчі спеціальні
комісії з питань проведення
інвентаризації юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, яке було
чинним до 01.07.14. Це Положення визначало
порядок утворення, завдання та
повноваження тимчасових міжвідомчих
спеціальних комісій з питань
проведення інвентаризації юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі (далі -
комісії).

Згідно з пунктами 1.2, 3.1, 3.2 цього
Положення комісії створюються в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі з метою
проведення інвентаризації юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців,
зареєстрованих до 01 липня 2004 року,
відомості про яких на дату завершення
процесу включення до Єдиного
державного реєстру відомостей про
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців не включені до Єдиного
державного реєстру (далі - невключені
суб'єкти).

Завданням комісії є проведення
інвентаризації невключених суб'єктів.

Комісія відповідно до покладеного на
неї завдання:

- приймає від органів виконавчої влади
та органів місцевого самоврядування,
які в межах своїх повноважень ведуть
облік юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців та/або проводять
реєстрацію юридичних осіб будь-яких
організаційно-правових форм та
фізичних осіб - підприємців (далі -
уповноважені органи), аналітичну
інформацію про невключених суб'єктів;

- розглядає, аналізує прийняту від
уповноважених органів аналітичну
інформацію;

- складає узагальнену інформацію про
невключених суб'єктів;

- передає узагальнену інформацію про
невключених суб'єктів реєстраційним
службам головних управлінь юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, в областях,
містах Києві та Севастополі за
місцезнаходженням юридичних осіб та за
місцем проживання фізичних осіб -
підприємців для подальшого включення
їх державними реєстраторами до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (далі -
Єдиний державний реєстр).

Згідно з інформацією №11323/01.1-5/02 від
01.09.14, наданою суду відділом державної
реєстрації юридичних осіб, легалізації
об'єднань громадян та державної
реєстрації друкованих засобів масової
інформації реєстраційної служби
Головного управління юстиції у
Кіровоградській області, при якій
діяла Тимчасова міжвідомча спеціальна
комісія з питань проведення
інвентаризації юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців у
Кіровоградській області, відомості про
ОСОБА_1 як про невключену суб'єкта,
отримані з аналітичної інформації, яка
надійшла від органів доходів і зборів
про те, що ОСОБА_1 перебувала на обліку
платників податків. У зв'язку з цим
відомості про неї перенесені до
узагальненої інформації та передані
державному реєстратору для включення
до ЄДР. (а.с. 143).

Між тим, як вбачається з аналітичної
інформації, яка надійшла до Тимчасової
міжвідомчої спеціальної комісія з
питань проведення інвентаризації
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців у Кіровоградській області
(а.с. 144 - 148), та з узагальненої
інформації, переданої цієї комісією до
реєстраційної палати виконавчого
комітету Кіровоградської міської ради
за актом від 21.09.12 (а.с. 140, 142, 149), у них
відсутня інформація про дату державної
реєстрації підприємницької діяльності
ОСОБА_1

Виконавчий комітет Кіровоградської
міської ради на запит суду про надання
документів, які свідчать про проведену
18.07.92 державну реєстрацію підприємця
ОСОБА_1 (посвідчення/свідоцтво про
реєстрацію; реєстраційні картки,
відомості про державну реєстрацію,
подані до ДПІ, органів державної
статистики; повідомлення про
скасування державної реєстрації
суб'єкта підприємницької діяльності;
реєстри, журнали реєстрації, обліку
тощо) повідомив, що такі документи у
нього відсутні. (а.с. 150).

У ході судового розгляду не здобуто
належних та допустимих доказів того, що
державна реєстрація підприємця ОСОБА_1
відбулася саме 18.07.92, не була припинена
на момент звернення ОСОБА_1 до служби
зайнятості. Відтак - не підтверджено
доводи позивача, що на час звернення
ОСОБА_1 до служби зайнятості вона
перебувала у статусі підприємця, у
зв'язку з чим вважалася зайнятою
особою, а тому не могла бути визнана
безробітною. Також позивачем не надано
доказів того, що відповідачка в період
реєстрації безробітною та
призначення/виплати їй матеріального
забезпечення мала роботу та отримувала
заробіток або інший дохід від зайняття
підприємницькою діяльністю.

Позивач безпідставно пов'язав
обов'язки та відповідальність
відповідачки, як застрахованої особи, з
наповненням у 2014 році Єдиного
державного реєстру інформацією щодо
неї, достовірність якої у судовому
засіданні належними доказами не
підтверджена.

Враховуючи викладене, суд дійшов до
висновку, що оскільки позивачем не
доведено факт умисного невиконання
відповідачкою своїх обов'язків та
зловживання ними при виплаті їй
матеріального забезпечення, тому
підстави, передбачені ч.3 ст.36 України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", для стягнення з неї сум
виплаченої допомоги по безробіттю
відсутні. Окрім того, вимога про
стягнення з відповідачки сум,
виплачених їй у період до набрання
чинності цим Законом, суперечить ст.58
Конституції України щодо
незворотності дії законів в часі.

А тому у позові про стягнення коштів
належить відмовити.

Судові витрати сторонами не понесені.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 158 - 163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня отримання її копії
апеляційної скарги, з одночасним
надісланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
О.А.
Черниш