Справа № 826/14872/13-а
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

24 вересня 2014 року м.
Київ В/800/4092/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів Зайця В.С.
(суддя-доповідач), Гончар Л.Я., Горбатюка
С.А., Чалого С.Я., Черпіцької Л.Т.,
перевіривши заяву державного
підприємства «Укроборонсервіс» про
перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 03
червня 2014 року у справі № 826/14872/13-а за
позовом дочірнього підприємства
державної компанії «Укрспецекспорт» -
державного підприємства
«Укроборонсервіс» до Державної
фінансової інспекції України за участі
Генеральної прокуратури України про
визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство
«Укроборонсервіс» подало до Вищого
адміністративного суду України заяву
про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 03
червня 2014 року, прийнятої за
результатами розгляду касаційних
скарг Державної фінансової інспекції
України, Генеральної прокуратури
України в інтересах держави в особі
Державної фінансової інспекції
України на постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 25 лютого 2014 року у справі № 826/14872/13-а
за позовом дочірнього підприємства
державної компанії «Укрспецекспорт» -
державного підприємства
«Укроборонсервіс» до Державної
фінансової інспекції України за участі
Генеральної прокуратури України про
визнання дій протиправними.

У заяві заявник просить скасувати
ухвалу Вищого адміністративного суду
України від 03 червня 2014 року з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, посилаючись при цьому на
неоднакове застосування Вищим
адміністративним судом України, як
судом касаційної інстанції, одних і тих
самих норм матеріального права, що, на
його думку, потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, та прийняти нове
рішення.

В заяві зазначає, що ухвала Вищого
адміністративного суду України від 03
червня 2014 року у справі № К/800/14854/14,
К/800/12641/14 прийнята з неоднаковим
застосуванням одних і тих самих норм
матеріального права в частині розділу 3
Порядку взаємодії між органами
державної контрольно-ревізійної
служби та органами прокуратури,
внутрішніх справ і Служби безпеки
України, затвердженого наказом
Головного контрольно-ревізійного
управління України, Міністерства
внутрішніх справ України, Служби
безпеки України, Генеральної
прокуратури України від 19 жовтня 2006
року № 346/1025/685/53, ніж ухвала Вищого
адміністративного суду України від 15
жовтня 2013 року у справі № К/9991/43003/12.

Вивчивши заяву державного
підприємства «Укроборонсервіс» та
додані до неї матеріали, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
дійшла висновку про відсутність
підстав для допуску до перегляду
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 03
червня 2014 року у зазначеній справі,
оскільки у даному випадку відсутнє
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

Відповідно до статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом; порушення норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело до ухвалення Вищим
адміністративним судом України
незаконного судового рішення з питань,
передбачених статтею 171-1 цього Кодексу.

Пленум Вищого адміністративного суду
України у пункті 4 постанови від 13
грудня 2010 року № 2 «Про судову практику
застосування статей 235 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України» роз'яснив судам, що заява про
перегляд рішення з підстав
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах може бути подана за
наявності таких складових:
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права,
ухвалення різних за змістом судових
рішень; спірні питання виникли у
подібних правовідносинах.

Під неоднаковим застосуванням одних і
тих самих норм матеріального права
необхідно розуміти, зокрема, різне
тлумачення змісту і сутності правових
норм, на підставі якого зроблено
висновок про різний зміст суб'єктивних
прав і обов'язків учасників
відповідних правовідносин, у тому
числі про наявність та обсяг прав і/або
обов'язків осіб, які беруть участь у
справі, різне застосування правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням ієрархії цих правових
норм, а також дії норм у часі, просторі
та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню, різне визначення
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосування різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
відносин або поширення дії норми на
певні правовідносини в одних випадках
і незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню, різне
застосування правил аналогії права чи
закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Відповідно до статті 20 Закону України
«Про прокуратуру» при здійсненні
прокурорського нагляду за додержанням
і застосуванням законів прокурор має
право, зокрема письмово вимагати
подання в прокуратуру для перевірки
зазначених документів та матеріалів,
видачі необхідних довідок, в тому числі
щодо операцій і рахунків юридичних
осіб та інших організацій, для
вирішення питань, пов'язаних з
перевіркою; вимагати від керівників та
колегіальних органів проведення
перевірок, ревізій діяльності
підпорядкованих і підконтрольних
підприємств, установ, організацій та
інших структур незалежно від форм
власності, а також виділення
спеціалістів для проведення перевірок,
відомчих і позавідомчих експертиз.

Відповідно до Законів України «Про
державну контрольно-ревізійну службу в
Україні», «Про прокуратуру», «Про
міліцію», «Про Службу безпеки України»
та з метою підвищення ефективності
спільної роботи наказом Головного
контрольно-ревізійного управління
України, Міністерства внутрішніх справ
України, Служби безпеки України,
Генеральної прокуратури України від 19
жовтня 2006 року № 346/1025/685/53 затверджено
Порядок взаємодії між органами
державної контрольно-ревізійної
служби та органами прокуратури,
внутрішніх справ і Служби безпеки
України.

Розділом 3 цього Порядку передбачено
порядок виділення спеціаліста для
участі у перевірках, що проводяться
правоохоронними органами.

Відповідно до пункту 3.1 розділу 3
Порядку працівники органів ДКРС за
зверненнями правоохоронних органів
можуть брати участь у перевірках, що
проводяться правоохоронними органами
у підконтрольних установах (з питань,
визначених в абзаці першому пункту 2.2
цього Порядку) та на інших об'єктах
контролю (з питань, визначених в абзаці
другому пункту 2.2 цього Порядку), - як
спеціалісти.

Підставами для звернення
правоохоронних органів до органів ДКРС
стосовно виділення працівників у
якості спеціалістів є норми Законів
України «Про прокуратуру», «Про
організаційно-правові основи боротьби
з організованою злочинністю», «Про
Службу безпеки України»,
Кримінально-процесуального кодексу
України, Положення про Державну службу
боротьби з економічною злочинністю,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 05 липня 1993 року №
510.

Працівники органів ДКРС направляються
для участі в перевірках, що проводять
правоохоронні органи, на підставі
листа відповідного органу ДКРС.

Результати участі спеціаліста у
перевірці оформляються довідкою.

Відповідно до ухвали Вищого
адміністративного суду України від 03
червня 2014 року підставою для відмови у
задоволенні позову було те, що головний
державний фінансовий інспектор
Державної фінансової інспекції
України Наборщиков В.В., якого було
залучено в рамках кримінальної справи
№ 49-3092 для проведення додаткового
дослідження документів з метою
уточнення результатів ревізії та
встановлення заподіяних державі
збитків мав повноваження на здійснення
відповідно до звернення Генеральної
прокуратури України від 23 червня 2012
року № 10/1/2-30571-11 дослідження окремих
питань фінансово-господарської
діяльності Генерального штабу ЗС
України з питань додержання
законодавства при використанні
бюджетних коштів під час виконання
дослідно-конструкторської роботи
«Калина-1» та результати його
діяльності підлягали оформленню
довідкою.

Крім того суд касаційної інстанції
зазначив, що в даних спірних
правовідносинах відповідач не
проводив ревізії чи повторної,
додаткової ревізії, а відповідно норм
Кримінально-процесуального кодексу
України, як спеціаліст, на підставі
матеріалів кримінальної справи, а
також матеріалів раніше проведеної
ревізії зафіксував факти порушення
законодавства з питань використання і
збереження фінансових ресурсів,
оформивши їх довідкою.

За результатами розгляду справи
К/9991/43003/12 за позовом Державної
податкової інспекції у м. Ровеньки
Луганської області до
Контрольно-ревізійного управління у
Луганській області, третя особа
державне підприємство
«Ровенькиантрацит», про
визнання протиправними дій та визнання
протиправною довідки, Вищий
адміністративний суд України ухвалою
від 15 жовтня 2013 року залишив без змін
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 27 квітня 2012
року про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
апеляційної інстанції виходив із того,
що Порядок взаємодії між органами
державної контрольно-ревізійної
служби та органами прокуратури,
внутрішніх справ і Служби безпеки
України, затверджений наказом
Головного контрольно-ревізійного
управління України, Міністерства
внутрішніх справ України, Служби
безпеки України, Генеральної
прокуратури України від 19 жовтня 2006
року № 346/1025/685/53, не передбачає
можливості відмови у виділенні
працівника органу ДКРС в якості
спеціаліста за зверненням
правоохоронних органів, а тому
фахівець КРУ в Луганській області
правомірно приймав участь у проведенні
перевірки.

Крім того, не було встановлено інших
обставин, які б давали підстави для
визнання протиправними дій
контрольно-ревізійного відділу в
Луганської області по складанню
довідки від 16 червня 2010 року щодо
перевірки окремих питань
фінансово-господарської діяльності
державного підприємства
«Ровенькиантрацит».

Отже у даному випадку відсутнє
неоднакове застосування судами
касаційних інстанцій одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Враховуючи наведене, обговоривши
доводи заяви та виходячи з мети
судового перегляду, колегія суддів не
знаходить підстав для допуску заяви до
провадження.

Керуючись статтями 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И В :

В допуску до перегляду Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 03
червня 2014 року у справі за позовом
дочірнього підприємства державної
компанії «Укрспецекспорт» - державного
підприємства «Укроборонсервіс» до
Державної фінансової інспекції
України за участі Генеральної
прокуратури України про визнання дій
протиправними - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: