Справа № 813/3592/14
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 вересня 2014 року
Справа № 813/3592/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючий суддя
секретар судового засідання
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Дрогобицький завод
автомобільних кранів» про визнання
протиправним та скасування рішення
Дрогобицької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
Суть справи.
До Львівського окружного
адміністративного суду звернулося
Публічне акціонерне товариство
«Дрогобицький завод автомобільних
кранів» (далі - позивач, ПАТ
«Дрогобицький завод автомобільних
кранів») з адміністративним позовом до
«Дрогобицької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області (далі - відповідач, Дрогобицька
об'єднана ДПІ), в якому просить визнати
протиправним та скасувати рішення про
застосування штрафних санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
В обґрунтування позовних вимог позивач
покликається на те, що прийняте
контролюючим органом рішення прийняте
з порушенням п.п. 7.2.2. п. 7.2. Інструкції
про порядок нарахування і сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, тобто
є протиправним та підлягає скасуванню.
Зазначив, що за несплату або
несвоєчасну сплату єдиного внеску
накладається штраф у розмірі 10 %
своєчасно несплачених сум та
приймається рішення про застосування
штрафних санкцій та нарахування пені.
Таким чином, на переконання позивача,
при застосуванні штрафів, зазначених у
цьому підпункті, приймається одне
рішення після сплати (погашення) у
повному обсязі недоїмки окремо за
кожен період, за який сплачується
єдиний внесок, незалежно від кількості
випадків сплати за вказаний
період.Таким чином, контролюючому
органу слід приймати одне рішення про
сплату фінансових санкцій та пені
виключно після сплати (погашення)
недоїмки у повному розмірі та окремо за
кожний період за який сплачується
єдиний внесок. Однак, в порушення вимог
пп. 7.2.2. п. 7.2. вищевказаної Інструкції,
контролюючим органом застосовано до
позивача штрафні санкції та нараховано
пеню до моменту фактичного погашення
суми недоїмки.

24.09.2014 року за вх. № 32428 надійшло
клопотання від позивача про розгляд
справи за відсутності представника ПАТ
«Дрогобицький завод автомобільних
кранів» /а.с.84/, свої позовні вимоги
підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову
заперечив повністю із підстав,
викладених у письмових запереченнях
від 11.06.2014 року за вх. № 20435 /а.с.17-18/.
Зазначив, що рішення контролюючого
органу є законним та відповідає нормам
податкового законодавства. Зі змісту
таких заперечень станом на 01.10.2013 року
згідно переданих Управлінням
Пенсійного фонду України у м. Дрогобичі
та Дрогобицькому районі Львівської
області залишків боргу по єдиному
соціальному внеску заборгованість по
ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних
кранів становить 5756532,50 грн., в т.ч.
недоїмка 5502073,69 грн., фінансові санкції
141841,05 грн. та пеня 112617,76 грн. такі
рішення оскаржено в судах першої та
апеляційної інстанції, однак в їх
задоволенні відмовлено повністю.
Позивачем погашено борг за грудень 2012
року протягом жовтня, листопада 2013
року, за несвоєчасну сплату єдиного
соціального внеску нараховано штрафну
санкцію 20527,05 грн. та пеню 64944,42 грн.,
рішення від 17.02.2014 року № , що
надіслане платнику поштовою
кореспонденцією з повідомленням про
вручення поштового відправлення, та
ним одержане 28.02.2014 року. Також звернув
додатково увагу на той факт, що
рішенням головного управління доходів
у Львівській області № 7401/10/13-01-10-08-05/406
про результати розгляду скарги
позивача, оскаржуване рішення залишено
без задоволення. Просив у задоволенні
адміністративного позову відмовити.

24.09.2014 року за вх. № 32447 від відповідача
надійшло клопотання про розгляд справи
за відсутності уповноваженого
представника Дрогобицької об'єднаної
ДПІ /а.с.86/.

Суд з'ясував обставини, якими
обґрунтовуються позовні вимоги і
заперечення та ті, які мають інше
значення для вирішення справи, повно,
всебічно та об'єктивно дослідив докази
у справі, та, -

в с т а н о в и в :

ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних
кранів» зареєстроване юридичною
особою з присвоєнням
ідентифікаційного коду юридичної
особи 00240158 та відповідно до Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» є платником
єдиного внеску.

Дрогобицькою об'єднаною ДПІ 17.04.2014 року
за даними картки особового рахунку
платника сформовано та виставлено ПАТ
«Дрогобицький завод автомобільних
кранів» рішення про застосування
штрафних санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску №
/а.с.7,19/.

Позивач, не погоджуючись із таким
рішення звернувся із скаргою до
Головного управління Міндоходів у
Львівській області. Відповідно до
рішення про результати розгляду скарги
№ 7401/10/13-01-10-08-05/406 від 28.03.2014 року,
оскаржуване рішення від 17.02.2014 року
залишено без змін /а.с.8-10, 40-42/.

За результатами повторної скарги до
Міністерства доходів і зборів України,
ним прийняте рішення про результати
розгляду скарги №7807/6/99-99/10-01-07-15 від
30.04.2014 року оскаржуване рішення
залишено без змін, а скаргу ПАТ
Дрогобицький завод автомобільних
кранів - без задоволення /а.с.11-13/.

Позивач, вважаючи, що рішення
контролюючого органу є протиправним та
складеним з порушенням чинного
законодавства, порядку нарахування і
сплати єдиного внеску, звернувся із
позовом до суду.

Завданням адміністративного
судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі -КАС України) є захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч. 2
цієї ж статті можуть бути оскаржені
будь-які рішення, дії чи бездіяльність
суб'єктів владних повноважень, крім
випадків, коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів
відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Одночасно Конституцією встановлено, що
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Статтею 67 Конституції України
передбачено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом. Згідно
зі ст. 92 Конституції України виключно
законами України встановлюються
система оподаткування, податки і збори.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України
принцип змагальності сторін
передбачає, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Предметом доказування відповідно до ч.
1 ст. 138 КАС України є обставини, якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначає Закон
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» 8 липня 2010 року
№ 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI
платниками єдиного внеску є:
роботодавці: підприємства, установи та
організації, інші юридичні особи,
утворені відповідно до законодавства
України, незалежно від форми власності,
виду діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, відповідно до відомостей з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), у
тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI
платник єдиного внеску зобов'язаний
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок.

Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону № 2464-VI
обчислення єдиного внеску органами
доходів і зборів у випадках,
передбачених цим Законом, здійснюється
на підставі актів перевірки
правильності нарахування та сплати
єдиного внеску, звітності, що подається
платниками до органів доходів і зборів,
бухгалтерських та інших документів, що
підтверджують суми виплат (доходу), на
суми яких (якого) відповідно до цього
Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до ч. 7, 8, 11 ст. 9 Закону
України № 2464-VI єдиний внесок
сплачується шляхом перерахування
платником безготівкових коштів з його
банківського рахунку. Платники єдиного
внеску зобов'язані сплачувати єдиний
внесок, нарахований за календарний
місяць, не пізніше 20 числа наступного
місяця. У разі несвоєчасної або не в
повному обсязі сплати єдиного внеску
до платника застосовуються фінансові
санкції, передбачені цим Законом, а
посадові особи, винні в порушенні
законодавства про збір та ведення
обліку єдиного внеску, несуть
дисциплінарну, адміністративну,
цивільно-правову або кримінальну
відповідальність згідно із законом.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України № 2464-VI
недоїмка - сума єдиного внеску,
своєчасно не нарахована та/або не
сплачена у строки, встановлені цим
Законом, обчислена органом доходів і
зборів у випадках, передбачених цим
Законом.

Частинами 2, 3, 10 ст. 25 Закону України №
2464-VI визначено, що у разі виявлення
своєчасно не сплачених сум страхових
внесків платники єдиного внеску
зобов'язані самостійно обчислити ці
внески і сплатити їх з нарахуванням
пені в порядку і розмірах, визначених
цією статтею. Суми недоїмки стягуються
з нарахуванням пені та застосуванням
штрафів. На суму недоїмки
нараховується пеня з розрахунку 0,1
відсотка суми недоплати за кожний день
прострочення платежу.

Процедуру нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) страхувальниками, визначеними
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»,
нарахування і сплати фінансових
санкцій, стягнення заборгованості зі
сплати страхових коштів органами
доходів і зборів визначає Інструкція
про порядок нарахування і сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
затвердженої Наказом Міністерства
доходів і зборів України від 09.09.2013 р. №
455 (далі - Інструкція).

Відповідно до пп. 7.2.2 п. 7.2 Інструкції за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску
накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.
При цьому складається рішення про
застосування штрафних санкцій та
нарахування пені. Розрахунок цієї
фінансової санкції здійснюється на
підставі даних карток особових
рахунків платників. При застосуванні
штрафів, зазначених у цьому підпункті,
приймається одне рішення після сплати
(погашення) у повному обсязі недоїмки
окремо за кожний період, за який
сплачується єдиний внесок, незалежно
від кількості випадків сплати за
вказаний період.

Зі змісту облікової картки платника по
єдиному внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, ПАТ
«Дрогобицький завод автомобільних
кранів» протягом жовтня, листопада 2013
року сплатив недоїмку по єдиному
внеску за грудень 2012 року /а.с.48-80/.

Враховуючи вищевикладене та з метою
виконання приписів ч. 14 ст. 25 Закону
України № 2464-VI, 19.12.2013 року Дрогобицькою
об'єднаною ДПІ було прийнято рішення
про застосування штрафних санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперахування) або несвоєчасну сплату
(несвоєчасне перерахування) єдиного
внеску № від 17.02.2014 року /а.с.7, 19/,
відповідно до якого до платнику
податку слід сплатити пеню у розмірі
64944,42 грн. та штраф 20527,05 грн.

Таким чином, покликання позивача на те,
що штрафні санкції та пеня
відповідачем нараховані до фактичного
погашення суми недоїмки, не
обгрунтовані та не відповідають
вимогам Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Відповідно до ст.ст. 11, 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно з
ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Суд звертає увагу на те, що позивачем не
подано допустимих та належних в
розумінні ст. 70 КАС України доказів
протиправності рішення відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, виконав покладений на
нього обов'язок щодо доказування, що
діяв на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
законодавством.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 КАС України,
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють не лише чи прийняті
(вчинені) вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а й
обґрунтовано, добросовісно, розсудливо
та безсторонньо. Обставини справи
свідчать, що відповідні положення
відповідачем були дотримані.

Враховуючи вищевказане, суд дійшов
висновку, про відсутність підстав для
задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ст. 94 КАС України
відшкодування судових витрат
позивачеві, якому відмовлено у позові,
не передбачено.

За приписами ч. 3 ст. 4 Закону України
«Про судовий збір», під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 % розміру
ставки судового збору. Решта суми
судового збору стягується з позивача
або відповідача пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Відповідно до квитанції № ПН 474 від
13.05.2014 року, позивачем сплачено судовий
збір у розмірі 487,20 грн., відтак решта
несплаченої суми судового збору з
врахуванням попередньо сплачених
коштів, становить 4384,80 грн. (4872,00 грн. -
487,20 грн.).

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 138,
158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

2. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Дрогобицький
завод автомобільних кранів» (Львівська
область, м. Дрогобич, вул. Гайдамацька,
22; код 00240158) на користь Державного
бюджету України судовий збір в сумі 4384
(чотири тисячі триста вісімдесят
чотири) грн. 80 коп.

Постанова може бути оскаржена, згідно
зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з
дня її проголошення чи отримання копії
постанови, шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили,
згідно зі ст. 254 КАС України, після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після повернення апеляційної
скарги, відмови у відкритті
апеляційного провадження або набрання
законної сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження. Якщо строк
апеляційного оскарження буде
поновлено, то вважається, що постанова
суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Повний текст постанови складено
та підписано 29.09.2014 р. о 15:00 год.

Суддя
Кравців О.Р.