Справа № 2а-6491/11
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/23975/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів: Гончар
Л.Я., Чалого С.Я.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Калуської міської
ради на ухвалу Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 12
грудня 2013 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 26 березня 2014 року

у справі № 876/131/14

за заявою ОСОБА_2

за участю Управління праці та
соціального захисту населення
Калуської міської ради

про зміну способу
виконання постанови

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Калуського міськрайонного суду
Івано-Франківської області з заявою
про зміну способу та порядку виконання
постанови Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від
11.10.2011 у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Калуської міської
ради про зобов'язання Управління праці
та соціального захисту населення
Калуської міської ради здійснити
перерахунок та виплатити йому за 2011
рік недоплачену разову щорічну грошову
допомогу до 05 травня відповідно до
статті 14 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гаранти їх
соціального захисту» у розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком, розмір
яких визначається відповідно до
частини першої статті 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» з урахуванням
виплачених сум на інший спосіб
виконання, а саме стягнення із
Управління праці та соціального
захисту населення Калуської міської
ради коштів у розмірі 2 172,00 грн.

Ухвалою Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від
12.12.2013, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного від 26.03.2014, заяву
задоволено. Змінено спосіб і порядок
виконання постанови Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 11.10.2011
із зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення
Калуської міської ради здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_2 за 2011
рік недоплачену разову щорічну грошову
допомогу до 05 травня відповідно до
статті 14 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» у розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком, розмір
яких визначається відповідно до
частини першої статті 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне пенс
пенсійне страхування» з урахуванням
виплачених сум на інший спосіб
виконання, а саме стягнення із
Управління праці та соціального
захисту населення Калуської міської
ради на користь ОСОБА_2 2 172,00 грн.
недоплаченої разової щорічної
грошової допомоги до 05 травня за 2011рік.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями
судів першої та апеляційної інстанцій,
Управління праці та соціального
захисту населення Калуської міської
ради оскаржило їх у касаційному
порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказані судові акти судів
першої та апеляційної інстанцій з
мотивів порушення названими судами
норм матеріального та процесуального
права, прийняти нове рішення, яким у
задоволенні заяви відмовити.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, установленому пунктом 2
частини першої статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства України
у зв'язку з неприбуттям належним чином
повідомлених про час і місце судового
засідання осіб, які беруть участь у
справі.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій
установлено, що постановою Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 11.10.2011,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 31.10.2012, позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність
Управління праці та соціального
захисту населення Калуської районної
державної адміністрації
Івано-Франківської області щодо
відмови провести перерахунок ОСОБА_2,
виплаченої у 2011 році разової щорічної
грошової допомоги до 05 травня
відповідно до статті 14 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту». Зобов'язано
Управління праці та соціального
захисту населення Калуської районної
державної адміністрації здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_2 за 2011
рік недоплачену разову щорічну грошову
допомогу до 05 травня відповідно до
статті 14 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» у розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком, розмір
яких визначається відповідно до
частини першої статті 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» з урахуванням
виплачених сум. У задоволенні решти
позову відмовлено.

18.05.2013 на виконання судового рішення у
справі Управлінням праці та
соціального захисту населення
Калуської міської ради було проведено
перерахунок щорічної допомоги до 05
травня за 2011 рік, згідно з яким сума
належної виплати становила 2 172 грн.,
проте фактично вказані кошти не
виплачено.

Задовольняючи заяву про зміну способу
та порядку виконання рішення суду, суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що зміни у правовому
регулюванні порядку виконання судових
рішень, боржником за якими є державний
орган, якими не передбачено виконання
рішень зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання, що є
підставою для зміни способу і порядку
виконання судового рішення

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не може
погодитись зі вказаним висновком судів
попередніх інстанцій з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

За приписами пункту 2 частини четвертої
статті 105 Кодексу адміністративного
судочинства України адміністративний
позов може містити вимоги про
зобов'язання відповідача - суб'єкта
владних повноважень прийняти рішення
або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії.

Аналіз резолютивної частини постанови
Калуського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 11.10.2011
та синтез наведених процесуальних норм
дають підстави зробити висновок про те,
що зобов'язання, покладені на
відповідача цим судом, є позовними
вимогами як обраним судом видом
захисту порушених прав позивача, які
суд задовольнив.

За таких обставин ОСОБА_2 просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій.

Відтак суди першої та апеляційної
інстанцій, задовольняючи заяву про
зміну способу виконання рішення, не
звернули увагу та не врахували
відмінності між позовною вимогою як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача від способу виконання
судового рішення як одного з його
заходів, чим змінив постанову суду по
суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Слід зазначити, що судами попередніх
інстанцій під час розгляду справи не
встановлено обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Також колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
наголошує на тому, що «захист
порушеного права у судовому рішенні» і
«спосіб виконання судового рішення» не
є тотожними поняттями (процесуальними
інститутами).

Аналіз оскаржуваних рішень судів
першої та апеляційної інстанцій
свідчить про те, що суди першої та
апеляційної інстанцій, змінюючи спосіб
виконання постанови суду, фактично
змінили її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Вирішення питання про стягнення
коштів як заборгованості невиплаченої
допомоги, яка нарахована у разі
виконання рішення адміністративного
суду, відноситься до юрисдикції
цивільних судів.

Зважаючи на викладене, касаційна
скарга заслуговує на увагу та її доводи
підтверджуються викладеними нормами
права та встановленими обставинами
справи, у зв'язку з чим оскаржувані
рішення судів попередніх інстанцій
підлягають скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 229
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції має
право скасувати судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
ухвалити нове рішення, якщо обставини
справи встановлені повно і правильно,
але суди першої та апеляційної
інстанцій порушили норми
матеріального чи процесуального права,
що призвело до ухвалення незаконного
судового рішення.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Калуської міської ради задовольнити.

Ухвалу Калуського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 12
грудня 2013 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 26 березня 2014 року в цій справі
скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про зміну
способу та порядку виконання постанови
Калуського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 11.10.2011
відмовити.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 2391 КАС
України.