Справа № 814/2542/14
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2014 року
Справа № 814/2542/14

м. Миколаїв

14:50

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Птичкіної В.В., розглянувши в порядку
письмового провадження справу

за позовом:Державної податкової
інспекції у Заводському районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області,
вул. Г. Петрової, 2-а, м. Миколаїв, 54029 до
відповідача:Приватного підприємства
«ТІКО-МАРІОТ», вул. 8-го Березня, 12, кв. 23,
м. Миколаїв, 54029 про:стягнення
податкового боргу в сумі 603,84 грн.,
Державна податкова інспекція
Заводському районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області (надалі - ДПІ або
позивач) звернулась до суду з позовом
про стягнення з Приватного
підприємства «ТІКО-МАРІОТ» (надалі -
Підприємство або відповідач)
податкового боргу в сумі 603,84 грн.

Представник позивача заявив
клопотання про розгляд справи без його
участі в порядку письмового
провадження (ар. с. 16-17).

Копія ухвали про відкриття провадження
у справі, яку суд направив відповідачу
(згідно із спеціальним витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, ар.
с. 4-5), повернулась до суду без вручення
адресату з відміткою поштової установи
«За закінченням терміну зберігання»
(ар. с. 16-19). Частиною 11 статті 35 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у разі повернення
поштового відправлення з повісткою,
яка не вручена адресату з незалежних
від суду причин, вважається, що така
повістка вручена належним чином. За
таких обставин суд вважає, що
відповідач був належним чином
повідомлений про дату, час і місце
судового розгляду, тому неприбуття
його представника, відповідно до
частини 4 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, не є перешкодою для розгляду
справи і її вирішення на підставі
наявних у ній доказів.

Дослідивши письмові докази, суд

в с т а н о в и в:

09.09.2008 Підприємство було взято на облік
в якості платника податків за № 14371, що
підтверджується довідкою від 16.09.2014 №
033 (ар. с. 22).

26.02.2014 Підприємство подало «Податкову
декларацію з податку на прибуток
підприємства» за 2013 рік, в якій
самостійно визначило суму податку на
прибуток - 649 грн. (ар. с. 8-10). Відповідно
до пункту 57.1 статті 57 Податкового
кодексу України платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
звітності, крім випадків, встановлених
цим Кодексом. Відповідно до підпункту
49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового
кодексу податкові декларації, крім
випадків, передбачених цим Кодексом,
подаються за базовий звітний
(податковий) період, що дорівнює
календарному кварталу або
календарному півріччю (у тому числі в
разі сплати квартальних або піврічних
авансових внесків) - протягом 40
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) кварталу (півріччя).
Враховуючи це, Підприємство не пізніше
11.03.2014 мало сплатити податкове
зобов'язання з податку на прибуток в
сумі 649 грн., але ним було сплачено 45,16
грн., тому сума податкового боргу
складає 603,84 грн.

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового
кодексу України, передбачено, що
самостійно обчислена платником
податків і зазначена ним у податковій
декларації сума податкового
зобов'язання вважається узгодженою.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України,
сума узгодженого, але не сплаченого
платником податків у встановлений цим
Кодексом строк грошового зобов'язання
є податковим боргом.

Як вказано у пункті 95.2 статті 95
Податкового кодексу України, стягнення
коштів та продаж майна платника
податків провадяться не раніше ніж
через 60 календарних днів з дня
надіслання такому платнику податкової
вимоги. Відповідно до пункту 59.5 статті
59 Податкового кодексу України у разі
коли у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується,
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що виник після надіслання
(вручення) податкової вимоги. Так,
позивачем була направлена відповідачу
податкова вимога № 452-25 від 30.05.2014 (ар. с.
7), яка була повернута до органів ДПІ без
вручення з відміткою пошти «за
закінченням терміну зберігання».

Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1
статті 20 Податкового кодексу України,
контролюючі органи мають право
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках, що
обслуговують такого платника податків,
на суму податкового боргу або його
частини. Відповідно до пункту 95.3 статті
95 Податкового кодексу України,
стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання контролюючим органам, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Відповідно до статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідач своїм правом не
скористався, позов не заперечив,
доказів погашення заборгованості
станом на час розгляду справи не надав.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги належить
задовольнити.

Керуючись статтями 11, 71, 128, 158 - 163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з рахунків у банку, що
обслуговують Приватне підприємство
«ТІКО-МАРІОТ», вул. 8-го Березня, 12, кв. 23,
м. Миколаїв, 54029 (ідентифікаційний код
36142644) на користь держави податковий
борг в сумі 603,84 грн.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
В.В. Птичкіна