Справа № 875/113/14
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 875/113/14
Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Горяйнова А.М.,

суддів - Мамчура
Я.С. та Шостака О.О.,

при секретарі -
Дроздовій М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Центральної виборчої комісії про
визнання протиправною та скасування
постанови Центральної виборчої
комісії від 28 вересня 2014 року № 1281 в
частині та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Центральної виборчої комісії про
визнання протиправною та скасування
постанови Центральної виборчої
комісії від 28 вересня 2014 року № 1281 «Про
відмову в реєстрації кандидатів у
народні депутати України ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6» в
частині відмови у реєстрації кандидата
в народні депутати України ОСОБА_2 на
позачергових виборах народних
депутатів України 26 жовтня 2014 року, а
також зобов'язання Центральну виборчу
комісію прийняти рішення про
реєстрацію ОСОБА_2 кандидатом в народні
депутати України в одномандатному
виборчому окрузі № 129 на позачергових
виборах народних депутатів України 26
жовтня 2014 року.

Свої вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що
Центральна виборча комісія відмовила
йому в реєстрації кандидатом у народні
депутати України в одномандатному
виборчому окрузі № 129 на позачергових
виборах народних депутатів України 26
жовтня 2014 року з підстав, не
передбачених ч. 1 ст. 60 Закону України
«Про вибори народних депутатів
України». Зокрема, позивач посилається
на те, що підставою для відмови в
реєстрації кандидатом у народні
депутати України є відсутність
документів, передбачених вказаним
Законом, а не наявність недоліків у їх
складанні. Також позивач вказує на те,
що відсутність у заяві про
самовисування зобов'язання припинити
діяльність, яка несумісна з мандатом
народного депутата України є помилкою,
яка підлягає виправленню згідно ч. 3 ст.
60 Закону України «Про вибори народних
депутатів України».

Представник позивача 01 жовтня 2014 року
подав додаткові письмові пояснення до
позовної заяви, у яких зазначив, що
згідно автобіографії ОСОБА_2 не
здійснює діяльності, несумісної з
мандатом народного депутата, а лише
займає посаду генерального директора
ВАТ «Суднобудівний завод «Лиман». На
думку представника позивача поняття
«здійснювати діяльність» не є
тотожними поняттям «займати посаду» та
«виконувати оплачувану роботу».

Під час судового засідання
представники позивача підтримали
адміністративний позов та просили суд
його задовольнити з цих же підстав.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти
адміністративного позову та просив суд
відмовити в його задоволенні
посилаючись на те, що ОСОБА_2 не подав до
Центральної виборчої комісії заяву про
самовисування кандидатом у народні
депутати України в розумінні п. 1 ч. 2 ст.
55 Закону України «Про вибори народних
депутатів України».

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
надані сторонами докази, колегія
суддів вважає необхідним відмовити в
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_2 виходячи із наступного.

Судом встановлено, що постановою
Центральної виборчої комісії від 28
вересня 2014 року № 1281 «Про відмову в
реєстрації кандидатів у народні
депутати України ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6» було відмовлено
в реєстрації позивача кандидатом у
депутати в одномандатному виборчому
окрузі № 129 на позачергових виборах
народних депутатів України 26 жовтня 2014
року.

Як вбачається із вказаної постанови,
підставою для відмови позивачу в
реєстрації кандидатом у депутати був
висновок Центральної виборчої комісії
про те, що наданий ОСОБА_2 документ не є
заявою про самовисування кандидатом у
народні депутати у розумінні п. 1 ч. 2 ст.
55 Закону України «Про вибори народних
депутатів України». На думку
відповідача, зазначена обставина є
підставою, передбаченою п. 2 ч. 1 ст. 60
вказаного Закону, для відмови в
реєстрації позивача кандидатом у
депутати.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 60 Закону
України «Про вибори народних депутатів
України» Центральна виборча комісія
відмовляє в реєстрації кандидата
(кандидатів) у депутати в разі
відсутності документів, зазначених у
частині першій статті 54 чи частинах
першій або другій статті 55 цього
Закону.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 55 вказаного Закону
Центральна виборча комісія реєструє
кандидата у депутати, який балотується
в одномандатному виборчому окрузі в
порядку самовисування, за умови
пред'явлення ним особисто одного із
документів, передбачених пунктами 1 або
2 частини третьої статті 2 цього Закону,
та отримання нею заяви про
самовисування.

Вказаною нормою права також
встановлено вимоги до змісту
зазначеної заяви, а саме - заява про
самовисування датується днем подання
документів для реєстрації особи
кандидатом у депутати до Центральної
виборчої комісії, містить зобов'язання
у разі обрання депутатом припинити
діяльність чи скласти представницький
мандат, які відповідно до Конституції
України та законів України несумісні з
мандатом народного депутата України,
та згоду на оприлюднення біографічних
відомостей у зв'язку з участю у виборах,
а також зобов'язання у разі обрання
депутатом протягом місяця після
офіційного оприлюднення результатів
виборів передати в управління іншій
особі належні йому підприємства та
корпоративні права у порядку,
встановленому законом (або
зазначенням, що таких немає).

Таким чином, п. 1 ч. 2 ст. 55 Закону України
«Про вибори народних депутатів
України» зобов'язує кандидата у
депутати не лише подати заяву про
самовисування, але й скласти її у
відповідності до вимог закону.

Згідно довідки Центральної виборчої
комісії 23 вересня 2014 року о 13 год. 03 хв.
ОСОБА_2 подав відповідачу документи,
серед яких був документ із назвою
«Заява про самовисування кандидатом у
народні депутати України».

Дослідивши вказаний документ, колегія
суддів встановила, що він не містить в
собі зобов'язання у разі обрання ОСОБА_2
депутатом припинити діяльність, яка
відповідно до Конституції України та
законів України несумісна з мандатом
народного депутата України. Також
вказаний документ не містить посилання
на те, що позивач не здійснює
зазначеної діяльності.

Так, у заяві ОСОБА_2 від 23 вересня 2014
року зазначено «Неналежних мені
підприємств та корпоративних прав не
маю».

Разом з тим, наявність зобов'язання у
разі обрання депутатом протягом місяця
після офіційного оприлюднення
результатів виборів передати в
управління іншій особі належні йому
підприємства та корпоративні права у
порядку, встановленому законом (або
зазначення, що таких немає) є
самостійною вимогою до змісту заяви
про самовисування кандидатом у
депутати.

Крім того, до діяльності, що не сумісна
із мандатом народного депутата
України, належить не лише
підприємницька діяльність.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 Конституції
України народні депутати України не
можуть мати іншого представницького
мандата, бути на державній службі,
обіймати інші оплачувані посади,
займатися іншою оплачуваною або
підприємницькою діяльністю (крім
викладацької, наукової та творчої
діяльності), входити до складу
керівного органу чи наглядової ради
підприємства або організації, що має на
меті одержання прибутку. Положеннями ч.
3 ст. 78 Конституції України також
передбачено, що вимоги щодо
несумісності депутатського мандата з
іншими видами діяльності
встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про
статус народного депутата України»,
яка має назву «Несумісність
депутатського мандата з іншими видами
діяльності», народний депутат не має
права:

- бути членом Кабінету Міністрів
України, керівником центрального
органу виконавчої влади;

- мати інший представницький мандат чи
одночасно бути на державній службі;

- обіймати посаду міського, сільського,
селищного голови;

- займатися будь-якою, крім
депутатської, оплачуваною роботою, за
винятком викладацької, наукової та
творчої діяльності, а також медичної
практики у вільний від виконання
обов'язків народного депутата час;

- залучатись як експерт органами у
кримінальному провадженні, а також
займатися адвокатською діяльністю;

- входити до складу керівництва,
правління чи ради підприємства,
установи, організації, що має на меті
одержання прибутку.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що
зазначення у заяві про самовисування
кандидатом у депутати «Неналежних мені
підприємств та корпоративних прав не
маю» є виконанням лише частини вимог,
що встановлені п. 1 ч. 2 ст. 55 Закону
України «Про вибори народних депутатів
України».

Проте вимога вказаної норми права щодо
взяття ОСОБА_2 на себе зобов'язання у
разі обрання депутатом припинити
діяльність, яка відповідно до
Конституції України та законів України
несумісна з мандатом народного
депутата України - залишилася
невиконаною.

Відсутність у заяві ОСОБА_2 про
самовисування посилання на
зобов'язання у разі обрання депутатом
припинити діяльність, яка відповідно
до Конституції України та законів
України несумісна з мандатом народного
депутата України свідчить про її
невідповідність за змістом вимогам п. 1
ч. 2 ст. 55 Закону України «Про вибори
народних депутатів України» та є
підставою для висновку про невиконання
позивачем зазначених вимог Закону, що
тягне за собою відмову в його
реєстрації кандидатом у депутати
згідно п. 2 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про
вибори народних депутатів України».

ОСОБА_2 вважає, що відсутність
зазначеного зобов'язання є помилкою
(неточністю), яка підлягає виправленню
в порядку, встановленому ч. 3 ст. 60
Закону України «Про вибори народних
депутатів України».

Колегія суддів не погоджується із
зазначеною думкою позивача, адже в
даному випадку має місце незазначення
обов'язкового реквізиту документа, за
відсутності якого він не є заявою про
самовисування у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 55
Закону України «Про вибори народних
депутатів України».

Відсутність у змісті документа
обов'язкових елементів, передбачених
законом, є неналежним його оформленням,
а не недоліком (неточністю), про який
зазначено у ч. 3 ст. 60 Закону України
«Про вибори народних депутатів
України».

Як раніше зазначалося, ненадання до
Центральної виборчої комісії
документа, який за своїми змістом і
формою відповідає п. 1 ч. 2 ст. 55 Закону
України «Про вибори народних депутатів
України», є підставою для прийняття
рішення про відмову в реєстрації
кандидатом у депутати згідно п. 2 ч. 1 ст.
60 Закону України «Про вибори народних
депутатів України».

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що Центральною
виборчою комісією було правомірно
відмовлено в реєстрації позивача
кандидатом в народні депутати України
в одномандатному виборчому окрузі № 129
та винесено законну і обґрунтовану
постанову від 28 вересня 2014 року № 1281
«Про відмову в реєстрації кандидатів у
народні депутати України ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6» у
відповідній частині, у зв'язку з чим
підстави для задоволення
адміністративного позову ОСОБА_2 -
відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.
78 Конституції України, ст.ст. 55, 60 Закону
України «Про вибори народних депутатів
України», ст. 3 Закону України «Про
статус народного депутата України»,
ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про
Центральну виборчу комісію» та ст.ст. 6,
11, 41, 71, 72, 86, 137, 160, 163, 172, 177, 179 КАС України
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 до Центральної виборчої
комісії про визнання протиправною та
скасування постанови Центральної
виборчої комісії від 28 вересня 2014 року
№ 1281 в частині та зобов'язання вчинити
дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Вищого
адміністративного суду України у
дводенний строк з дня її проголошення.

Головуючий суддя
А.М.
Горяйнов

Судді
Я.С. Мамчур

О.О. Шостак

Головуючий суддя
Горяйнов А.М.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.