Справа № 335/13462/13-а(2а/335/353/2013)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 вересня 2014 рокусправа №
335/13462/13-а(2а/335/353/2013)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чабаненко С.В.

суддів: Іванова С.М.
Шлай А.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Орджонікідзевського районного суду
м.Запоріжжя від 24 грудня 2013 року по
справі 335/13462/13-а (2-а/335/353/2013) за позовом
ОСОБА_1 до Головного Управління
Пенсійоного фонду України в
Запорізькій області про визнання
протиправними дій та зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

13.12.2013 року позивач звернувся до суду з
позовом до Головного Управління
Пенсійоного фонду України в
Запорізькій області про визнання дій
протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
недоплаченої частини державної пенсії
у відповідності до Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб".

В обґрунтування своїх позовних вимог
зазначив, що з 16.07.1999 року Головним
управлінням Пенсійного фонду України в
Запорізькій області призначена пенсія
за вислугу років відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб», що
підтверджується листом Головного
управління пенсійного фонду України в
Запорізькій області від 09.12.2013 року №
1504/О-9.

Проте після його звільнення змінилося
в бік збільшення грошове забезпечення
відповідної категорії
військовослужбовців, а саме з 01.10.2010
року введена щомісячна додаткова
грошова винагорода
військовослужбовцям в розмірі
місячного грошового забезпечення
відповідно до постанови КМУ №889 від
22.09.2010 року.

Постановою Орджонікідзевського
районного суду м.Запоріжжя від 24 грудня
2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням,
позивач звернувся до суду з
апеляційною скаргою в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм процесуального та матеріального
права, просить скасувати оскаржувану
постанову та винести нову, якою
задовольнити позові вимоги повністю.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, дослідивши матеріали
справи, суд апеляційної інстанції
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачу з 16.07.1999 року призначена
пенсія за вислугу років на умовах
Закону України від 09.04.1992 № 2262 - XII "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб". Позивач є пенсіонером Збройних
Сил України, пенсію йому нараховує та
сплачує Головне управління Пенсійного
фонду України в Запорізькій області.

У зв'язку зі зміною розміру грошового
забезпечення по відповідній посаді з
врахуванням щомісячної додаткової
грошової винагороди позивач звернувся
до Головного управління Пенсійного
фонду України в Запорізькій області з
заявою щодо здійснення перерахунку та
виплати пенсії у зв'язку зі зміною
розміру грошового забезпечення у
зв'язку з введенням з 01.10.2010 року
додаткової грошової винагороди у
відповідності до постанови Кабінету
Міністрів України № 889 від 22.09.2010 року. У
перерахунку пенсії йому листом від
09.12.2013 року № 1504/Щ-9 було відмовлено на
підставі того, що щомісячна грошова
винагорода не врахована в щомісячних
додаткових видах грошового
забезпечення, підстави для перерахунку
пенсії з урахуванням неї відсутні.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції зазначає,
що щомісячна грошова винагорода не
входить до складу грошового
забезпечення, а пенсії підлягають
перерахунку лише в разі зміни хоча б
одного з видів грошового забезпечення,
або у зв'язку з введенням нових
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення, то введення грошової
винагороди не тягне за собою
перерахунок пенсій.

Відповідно до ч.3 ст.63 Закону України
"Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб" усі призначені за
цим Законом пенсії підлягають
перерахунку у зв'язку зі зміною розміру
хоча б одного з видів грошового
забезпечення відповідних категорій
військовослужбовців, осіб, які мають
право на пенсію за цим Законом, або у
зв'язку із введенням для зазначених
категорій осіб нових щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення (надбавок, доплат,
підвищень) та премій у розмірах,
встановлених законодавством.
Перерахунок пенсій здійснюється на
момент виникнення права на перерахунок
пенсій і провадиться у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України, у строки, передбачені частиною
другою статті 51 цього Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 07 листопада 2007 року № 1294 надано
право керівникам державних органів у
межах асигнувань, що виділяються на їх
утримання, здійснювати преміювання
військовослужбовців (крім
військовослужбовців строкової служби),
осіб рядового і начальницького складу
відповідно до їх особистого вкладу в
загальний результат служби в межах
фонду преміювання, утвореного в
розмірі на менше 10 % посадових окладів
та економії фонду грошового
забезпечення.

На виконання зазначеної постанови
Міністерство оборони України наказами
від 05 листопада 2010 року № 576, від 28 січня
2011 року № 50, від 25 червня 2011 року № 355
встановило розміри премії
військовослужбовцям у межах видатків,
передбачених для їх грошового
забезпечення у 2010 та 2011 роках.

Проте, аналіз наведених норм свідчить
про те, що премії, які позивач просив
врахувати для обчислення нового
розміру пенсії, мають тимчасовий
характер. Виплата таких премій
дозволена за наявності підстав тільки
в межах видатків, передбачених у
кошторисі Міністерства оборони
України для грошового забезпечення
військовослужбовців у 2010 та 2011 роках.

Враховуючи те, що зміна розміру премії
як в сторону збільшення, так і в сторону
зменшення не може бути підставою для
проведення перерахунку пенсії на
підставі наказів від 05 листопада 2010
року № 576, від 28 січня 2011 року № 50, від 25
червня 2011 року № 355, за винятком тих
випадків, коли новий розмір або новий
вид премії встановлюється рішеннями
Кабінету Міністрів України, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про відсутність підстав для
задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правового обґрунтування,
покладеного в основу судового рішення,
тому не можуть бути підставою для
скасування постанови суду першої
інстанції у даній справі.

Суд першої інстанції під час розгляду
справи в повному обсязі дослідив
обставини, які мають значення для
справи, ухвали законне та обґрунтоване
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 183-2,197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Орджонікідзевського районного суду
м.Запоріжжя від 24 грудня 2013 року по
справі 335/13462/13-а (2-а/335/353/2013) - залишити
без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського
районного суду м.Запоріжжя від 24 грудня
2013 року по справі 335/13462/13-а (2-а/335/353/2013) -
залишити без змін .

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення та відповідно до ч.10
ст.183-2 КАС України є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
С.В. Чабаненко

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
А.В. Шлай

Згідно з оригіналом.

Помічник судді
І.О. Гуртова