Справа № 2а-5546/10/1770
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року
Справа № 19218/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова
О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького
В.В.,

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Державної інспекції з контролю
за цінами в Рівненській області на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 14 січня 2011
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Полісся-Агро» до Державної інспекції
з контролю за цінами в Рівненській
області про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Полісся-Агро» звернулось до суду
з позовом до Державної інспекції з
контролю за цінами в Рівненській
області, яким просило скасувати
рішення відповідача від 01.11.2010 року №
299, яким до нього застосовано
економічні санкції за порушення
державної дисципліни цін шляхом
вилучення у позивача в дохід
державного бюджету 2839112,07 грн., з яких
946370,69 грн. незаконно отриманої виручки
та 1892741,38 грн. штрафу.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 14 січня 2011
року позов задоволено повністю.

Постанова мотивована тим, що як
вбачається із змісту п. 1 Порядку
декларування зміни оптово-відпускних
цін на продовольчі товари,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17.10.2007 року № 1222,
ним передбачено здійснення
декларування зміни оптово-відпускних
цін на свинину в якості продовольчого
товару. Однак позивач реалізував
свинину не як продовольчий товар, а як
сировину не кінцевому споживачу, тому у
нього був відсутній обов'язок
декларувати оптово-відпускні ціни на
неї у разі, коли такі ціни
збільшувались протягом місяця більш як
на 1%. Також суд зазначив, що рішення про
застосування економічних санкцій
прийняте відповідачем на підставі
розрахунків, які не відповідають
фактичним обставинам справи, оскільки
для визначення суми виручки необхідно
проаналізувати надходження коштів на
банківський рахунок та в касу
підприємства, а також дебіторську
заборгованість по розрахунках за
відпущену в періоді, що перевіряється,
продукцію, а акт перевірки і довідка
про необґрунтовану виручку містять
лише аналіз картки рахунку 36.1
Розрахунок з вітчизняними покупцями та
бухгалтерської довідки від 27.10. 2010 року
№ 320, однак не містять підтверджень
первинними бухгалтерськими
документами, що не дозволяє зробити
обґрунтований висновок про розмір
отриманої підприємством виручки від
реалізації продукції і визначити суму
необґрунтовано отриманої виручки, а
тому розмір необґрунтовано отриманої
виручки визначений інспекцією
неправомірно. Крім того, відповідач
порушив вимоги постанови Кабінету
Міністрів України від 21.05.2009 року № 502
«Про тимчасові обмеження щодо
здійснення заходів державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності на період до 31.12.2010 року»,
відповідно до якої органи і посадові
особи, уповноважені законами
здійснювати державний нагляд у сфері
господарської діяльності, до 31.12.2010
року повинні приймати рішення про
застосування до суб'єкта
господарювання фінансових і
адміністративних санкцій лише у разі
невиконання ними протягом 30 діб від дня
одержання приписів про усунення
виявлених порушень. Приписом від 29.10.2010
року № 347 про виконання законних вимог
щодо усунення порушень державної
дисципліни цін було зобов'язано
позивача в місячний термін усунути
порушення державної дисципліни цін на
основні продукти харчування, тому, на
думку суду, прийняття 01.11.2010 року
оскаржуваного рішення є передчасним та
неправомірним.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив відповідач, вважає, що суд
порушив норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, і
висновки суду не відповідають
обставинам справи. Просить постанову
скасувати.

На обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що в порушення вимог
законодавства ТзОВ «Полісся-Агро» в
період з 02.11.2009 року до 23.09.2010 року не
провело декларування зміни ціни на
продукцію, яка перевищила 1%, що
призвело до отримання необґрунтованої
виручки у розмірі 946370,69 грн. Посилання
суду першої інстанції на положення
наказу Міністерства економіки України
від 17.03.2003 року № 157 «Про затвердження
Методичних рекомендацій щодо
впровадження національних положень
(стандартів) бухгалтерського обліку у
сфері громадського харчування і
побутових послуг, гармонізованих з
міжнародними стандартами», якими дано
визначення понять «продовольча
сировина» і «харчові продукти», є
безпідставним, оскільки цей
нормативний акт регулює питання
громадського харчування (ресторанного
господарства) та побутових послуг, а
ТзОВ «Полісся-Агро» не здійснює
діяльності в цих галузях економіки.
Також суд безпідставно зазначає, що
розрахунок суми необґрунтовано
отриманої позивачем виручки не
підтверджується первинними
бухгалтерськими документами, оскільки
ревізори належним чином дослідили всі
необхідні первинні документи
підприємства, які стосувались цього
питання, що відображено в акті
перевірки і додатках до нього. Крім
того, посилання суду на постанову
Кабінету Міністрів України від 21.05.2009
року № 502 «Про тимчасові обмеження щодо
здійснення заходів державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності на період до 31 грудня 2010
року» є безпідставним, оскільки її
положення можуть застосовуватись лише
в частині, що не суперечить вимогам
Законів України «Про ціни і
ціноутворення» і «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності», а також
постанови Кабінету Міністрів України
від 13.12.2009 року № 1819 «Питання Державної
інспекції з контролю за цінами».

Фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

14-29.10.2010 року працівники Державної
інспекції з контролю за цінами в
Рівненській області провели перевірку
ТзОВ «Полісся-Агро» з питань
дотримання державної дисципліни цін на
основні продукти харчування за період
з 01.01.2009 року до 30.09.2010 року, за
результатами якої складено акт від
29.10.2010 року № 000488.

У висновках акту перевірки зазначено,
зокрема (в частині, що стосується
предмета спору в даній справі), що за
період з 02.11.2009 року до 23.09.2010 року ТзОВ
«Полісся-Агро» застосовувало не
задекларовані у встановленому порядку
оптово-відпускні ціни на свинину 2
категорії охолоджену в шкурі з
вирізкою та на ковбасні вироби варені 1
ґатунку, що стало наслідком отримання
необґрунтованої виручки в сумі 1153191,21
грн. з урахуванням податку на додану
вартість, в тому числі виручка,
оплачена покупцями 946370,69 грн. з
урахуванням податку на додану
вартість.

На підставі акта перевірки 29.10.2010 року
Державна інспекція з контролю за
цінами в Рівненській області видала
припис № 347 про виконання законних
вимог щодо усунення порушень державної
дисципліни цін, яким зобов'язала
позивача в місячний термін усунути
виявлені під час перевірки порушення,
та прийняла рішення від 01.11.2010 року № 299,
яким застосувала до ТзОВ
«Полісся-Агро» економічні санкції за
порушення державної дисципліни цін
шляхом вилучення у позивача в дохід
державного бюджету 2839112,07 грн., з яких
946370,69 грн. незаконно отриманої виручки
та 1892741,38 грн. штрафу.

Колегія суддів вважає помилковим та
необґрунтованим висновок суду першої
інстанції про протиправність
оскаржуваного рішення відповідача,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
ціни і ціноутворення» в народному
господарстві застосовуються вільні
ціни і тарифи, державні фіксовані та
регульовані ціни і тарифи.

Згідно з ст. 8 цього Закону державне
регулювання цін і тарифів здійснюється
як шляхом встановлення державних
фіксованих цін (тарифів), граничних
рівнів цін (тарифів) або граничних
відхилень від державних фіксованих цін
і тарифів, так і шляхом введення інших
методів державного регулювання цін і
тарифів.

Відповідно до ч. 3 ст. 189 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання можуть використовувати
у господарській діяльності вільні
ціни, державні фіксовані ціни та
регульовані ціни - граничні рівні цін
або граничні відхилення від державних
фіксованих цін.

Згідно з ст. 190 цього Кодексу вільні
ціни визначаються на всі види
продукції (робіт, послуг) за винятком
тих, на які встановлено державні ціни.

Згідно з ч. 5 ст. 191 цього Кодексу
державне регулювання цін здійснюється
шляхом встановлення фіксованих
державних та комунальних цін,
граничних рівнів цін, граничних рівнів
торговельних надбавок і
постачальницьких винагород, граничних
нормативів рентабельності або шляхом
запровадження обов'язкового
декларування зміни цін.

Нормами ч. 1 ст. 191 Господарського
кодексу України та ч. 1 ст. 9 Закону
України «Про ціни і ціноутворення»
передбачено, що державні фіксовані та
регульовані ціни встановлюються,
зокрема, на продукцію (товари), що мають
суттєве соціальне значення для
населення.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 17.10.2007 року № 1222 затверджено
«Порядок декларування зміни
оптово-відпускних цін на продовольчі
товари», відповідно до п. 1 якого цей
Порядок визначає механізм
декларування зміни оптово-відпускних
цін на борошно пшеничне вищого, першого
і другого сорту, борошно житнє обдирне,
яловичину, свинину, м'ясо птиці,
ковбасні вироби варені, молоко, сир,
сметану, масло вершкове, яйця курячі,
цукор, олію соняшникову.

Пунктом 2 Порядку встановлено, що
декларуванню підлягають зміни
оптово-відпускних цін на продовольчі
товари, зазначені у пункті 1 цього
Порядку, у разі, коли такі ціни
збільшуються протягом місяця більш як
на 1 відсоток.

Відповідно до п. 12 постанови Кабінету
Міністрів України від 25.12.1996 року № 1548
«Про встановлення повноважень органів
виконавчої влади та виконавчих органів
міських рад щодо регулювання цін
(тарифів)» Рада міністрів Автономної
Республіки Крим, обласні, Київська та
Севастопольська міські державні
адміністрації регулюють
(встановлюють): граничні торговельні
(постачальницько-збутові) надбавки до
оптової ціни виробника (митної
вартості) на борошно, хліб, макаронні
вироби, крупи, цукор, яловичину, свинину
і м'ясо птиці, ковбасні вироби варені,
молоко, сир, сметану, масло вершкове,
олію соняшникову, яйця курячі не вище 15
відсотків без урахування витрат з їх
транспортування у міжміському
сполученні; оптово-відпускні ціни на
борошно пшеничне вищого, першого і
другого сорту, борошно житнє обдирне,
яловичину, свинину, м'ясо птиці,
ковбасні вироби варені, молоко, сир,
сметану, масло вершкове, яйця курячі,
цукор, олію соняшникову шляхом
декларування їх зміни.

На виконання повноважень, передбачених
наведеною нормою, було прийняте
розпорядження голови Рівненської
обласної державної адміністрації від
27.12. 2007 року № 628 «Про регулювання цін на
основні продукти харчування», яке
набрало чинності після офіційного
оприлюднення 08.02.2008 року.

Даним розпорядженням було встановлено,
що зміни оптово-відпускних цін на
свинину, ковбасні вироби варені (крім
вищого сорту) та борошно пшеничне у
області проводяться шляхом їх
декларування. Декларуванню підлягають
зміни оптово-відпускних цін на
продовольчі товари у разі, коли
загальне їх зростання перевищує 1%
протягом місяця.

Як вбачається із змісту наведених вище
положень нормативно-правових актів,
ними не розмежовано свинину, як об'єкт
зміни оптово-відпускних цін, на
сировину чи готову продукцію і
обов'язок суб'єкта господарювання
декларувати зміни оптово-відпускних
цін на продовольчі товари, визначені п.
1 зазначеного вище Порядку, в тому числі
свинину, не пов'язується виключно з
реалізацією цього товару кінцевим
споживачам як готової продукції
(продукту харчування).

Враховуючи наведене вище, колегія
суддів вважає безпідставним висновок
суду першої інстанції про те, що зміна
цін на реалізовану в період, що
перевірявся, ТзОВ «Полісся-Агро»
свинину 2 категорії охолоджену в шкурі
з вирізкою не підлягає декларуванню, у
зв'язку з тим, що вона продавалась не як
продовольчий товар, а як сировина для
подальшої переробки.

Таку ж правову позицію зазначив
Верховний Суд України в ухвалі від
07.02.2011 року у справі № 21-71а10 за позовом
ТзОВ «Богодухівська птахофабрика» до
Державної інспекції з контролю за
цінами в Рівненській області про
скасування рішення, а відповідно до ч. 1
ст. 244-2 КАС України суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Також колегія суддів вважає
безпідставним твердження позивача, з
яким погодився суд першої інстанції,
про те, що розрахунок суми
необґрунтовано отриманої ТзОВ
«Полісся-Агро» виручки не
підтверджується первинними
бухгалтерськими документами, оскільки,
як вбачається з акту перевірки від
29.10.2010 року № 000488 та наявних в
матеріалах справи письмових доказів,
працівники Державної інспекції з
контролю за цінами в Рівненській
області, які проводили перевірку, крім
картки рахунку 36.1 Розрахунок з
вітчизняними покупцями та
бухгалтерської довідки від 27.10. 2010 року
№ 320, про що зазначає суд першої
інстанції, досліджували також інші
первинні документи, зокрема,
прибуткові та видаткові накладні,
калькуляції вартості свинини 2
категорії, оборотно-сальдові відомості
по рахунку 26.12 «Товари, продукція,
послуги». При цьому, копії зазначених
документів суду надав сам позивач,
зазначивши в супровідному листі, що
саме ці документи стали підставою для
прийняття оскаржуваного рішення.

Щодо посилання суду першої інстанції
на постанову Кабінету Міністрів
України від 21.05.2009 року № 502 «Про
тимчасові обмеження щодо здійснення
заходів державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності на
період до 31 грудня 2010 року», колегія
суддів зазначає наступне.

Зазначеною постановою зобов'язано,
зокрема, органи і посадових осіб,
уповноважених законами здійснювати
державний нагляд (контроль) у сфері
господарської діяльності, до 31.12.2010
року тимчасово припинити проведення
планових перевірок суб'єктів
господарювання, крім перевірок
суб'єктів господарювання, що
відповідно до затверджених Кабінетом
Міністрів України критеріїв оцінки
ступеня ризику від провадження
господарської діяльності віднесені до
суб'єктів господарювання з високим
ступенем ризику, та планових заходів
державного нагляду (контролю) за
додержанням санітарного і податкового
законодавства, правильністю
обчислення, повнотою і своєчасністю
сплати до бюджетів, державних цільових
фондів податків і зборів (обов'язкових
платежів). Органи і посадові особи,
уповноважені законами здійснювати
державний нагляд у сфері господарської
діяльності, до 31.12.2010 року повинні
приймати рішення про застосування до
суб'єкта господарювання фінансових і
адміністративних санкцій лише у разі
невиконання ними протягом 30 діб від дня
одержання приписів про усунення
виявлених порушень.

Із змісту вказаної постанови
вбачається, що вона змінює порядок
здійснення державного нагляду
(контролю), в тому числі щодо контролю
за дотриманням суб'єктами
господарювання державної дисципліни
цін, який передбачений, зокрема,
Законами України «Про ціни і
ціноутворення» і «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» та іншими
нормативно-правовими актами,
розробленими відповідно до їх
положень, які визначають порядок
формування, установлення та
застосування цін (тарифів) і
встановлюють відповідальність за його
порушення.

А відповідно до ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Враховуючи наведене вище, колегія
суддів дійшла висновку, що при
протиріччі наведених нормативних
актів слід керуватися положеннями
закону, а застосування норм постанови
Кабінету Міністрів України від 21.05.2009
року № 502, як правильно зазначає
відповідач, можливе лише в частині, що
не суперечать вимогам цього Закону.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що оскаржувана
постанова підлягає скасуванню,
оскільки суд неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, висновки суду не відповідають
обставинам справи і суд порушив норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198,
ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України,
суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної інспекції
з контролю за цінами в Рівненській
області задовольнити.

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 14 січня 2011
року у справі № 2а-5546/10/1770 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Полісся-Агро» до
Державної інспекції з контролю за
цінами в Рівненській області про
скасування рішення - скасувати та
прийняти нову постанову, якою у
задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
Л.Я. Гудим

В.В. Святецький