Справа № 284/661/14-а
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
УХВАЛА

іменем України

"30" вересня 2014 р.
Справа № 284/661/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Іваненко Т.В.

суддів:
Зарудяної Л.О.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Житомирській
області на постанову Народицького
районного суду Житомирської області
від "15" липня 2014 р. у справі за позовом
ОСОБА_3 до Територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Житомирській
області про зобов'язання вчинити дії
,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Народицького районного
суду Житомирської області від 15.07.2014
року позов ОСОБА_3 задоволено:
зобов'язано Територіальне управління
Державної судової адміністрації
України в Житомирській області
провести донарахування ОСОБА_3 доплати
до заробітної плати, передбаченої ст.39
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" в
розмірі трьох мінімальних заробітних
плат щомісячно, визначених Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік" за період з 01.01.2014 року по
31.05.2014 року з урахуванням фактично
виплачених коштів та подати
розрахункові документи до Управління
праці та соціального захисту населення
Богунської районної ради м. Житомира.

В апеляційній скарзі апелянт,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить вказану постанову скасувати та
прийняти нову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Розглянувши доводи апеляційної скарги
та перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 працює в Народицькому районному
суді Житомирської області, що
розташований на території зони
безумовного (обов'язкового) відселення,
віднесена до 2 категорії громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

В спірний період позивач отримувала
доплату до заробітної плати,
передбачену ст.39 Закону №796-ХІІ, але у
розмірі, визначеному постановою КМУ, що
підтверджується розрахунковими
листами.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на соціальний захист
визначені Законом України № 796-XII "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст.39 Закону №796-ХІІ
громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення,
провадиться доплата в таких розмірах: у
зоні безумовного (обов'язкового)
відселення - три мінімальні заробітні
плати, гарантованого відселення - дві
мінімальні заробітні плати, посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата.

Водночас сума, з якої здійснювався
розрахунок виплати позивачу,
передбаченої Законом № 796-XII,
визначалася згідно постанови Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року № 836
"Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи". Зазначеною постановою,
всупереч вимогам Закону № 796-ХІІ, який
встановлює розмір доплат як величину,
кратну відносно до розміру мінімальної
заробітної плати, визначеної Законом
на час здійснення виплати, установлено
конкретний розмір такої доплати в
твердій грошовій сумі.

Законом України "Про Державний бюджет
на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №719-VII, що
набрав чинності з 1 січня 2014 року (п.1
Прикінцевих положень Закону) не
встановлено обмеження щодо
застосування положень Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Суд вірно зазначив, що в спірний період
норма статті 39 Закону №796-ХІІ не
скасована та не зупинена, а тому
підлягає застосуванню.

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що при визначенні розміру
доплати застосуванню підлягає саме ст.
39 Закону №796-ХІІ, а не постанова КМУ від
26.07.1996 р. за №836, яка істотно звужує
обсяг встановлених законом прав.

Згідно із п.п.5,6 Порядку використання
коштів державного бюджету для
виконання програм, пов'язаних із
соціальним захистом громадян,
постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
затвердженого Постановою КМ України
від 20.09.2005 р. №936, соціальні виплати за
ст.39 Закону №796-ХІІ проводяться за
місцем основної роботи (служби)
громадян підприємствами, установами,
організаціями та фізичними
особами-суб'єктами підприємницької
діяльності без утворення юридичної
особи, установами, організаціями та
військовими частинами відповідно до
розрахункових даних, поданих до
уповноваженого органу за формою,
затвердженою Мінпраці, а тому
підприємства, установи, організації та
фізичні особи-суб'єкти підприємницької
діяльності виступають в даних
правовідносинах як суб'єкти
владних повноважень на основі
законодавства. Керівники підприємств
несуть персональну відповідальність
за несвоєчасність подання
розрахункових документів до
уповноваженого органу та правильність
призначення і нарахування
компенсаційних виплат та допомоги
певних видів. Уповноважений орган
перевіряє, реєструє, обліковує
розрахунки та подає органам Державного
казначейства платіжні документи для
здійснення відповідних видатків, що
проводяться в установленому
законодавством порядку.

Враховуючи вищенаведене, суд вірно
зазначив, що саме на відповідача
покладено обов'язок по нарахуванню
позивачу коштів за ст.39 Закону №796-ХІІ,
так як йому делеговано вказані
повноваження.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не
впливають на правильність прийнятого
судового рішення. Постанову прийнято з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстави для її
скасування відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Житомирській
області залишити без задоволення, а
постанову Народицького районного суду
Житомирської області від "15" липня 2014 р.
без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Т.В. Іваненко

судді:
Л.О. Зарудяна

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Територіальне управління Державної
судової адміністрації України в
Житомирській області майдан Соборний,
1, м.Житомир,10014

- ,