Справа № 2-а-3286/11/0211
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-3286/11/0211
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сапальова Т.В.

судді: Боровицький О. А. Граб Л.С.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
м. Ладижині Вінницької області на
постанову Ладижинського міського суду
Вінницької області від 14 червня 2011 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України у м. Ладижині Вінницької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

у травні 2011 року позивач звернулась до
Ладижинського міського суду
Вінницької області з адміністративним
позовом до управління Пенсійного
фонду України у м. Ладижині Вінницької
області про визнання дій відповідача
неправомірними; зобов'язання
відповідача провести позивачу
перерахунок та виплату щомісячної
компенсації за втрату годувальника,
внаслідок Чорнобильської катастрофи
відповідно до ст. 52 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у розмірі 50
% мінімальної пенсії за віком, з
урахуванням виплачених сум.

Постановою Ладижинського міського
суду Вінницької області від 14 червня 2011
року позов задоволено, а саме: визнано
протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в м. Ладижині
Вінницької області щодо нарахування та
виплати пенсії позивачу не у
відповідності зі ст.52 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»;
зобов'язано відповідача здійснити з
23.11.2010 року перерахунок компенсації за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи відповідно
до ст. 52 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" у розмірі 50 % мінімальної
пенсії за віком, розмір якої
встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", та виплатити
різницю між перерахованою та фактично
виплаченою пенсією.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову та
відмовити в задоволені позовних вимог,
посилаючись при цьому на не повне
з'ясування судом першої інстанції
обставин, які мають значення для
справи.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, позивач віднесена
до категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи 4
категорії, перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
м. Ладижині Вінницької області та
отримує пенсію за віком, і відповідно
має право на виплату щомісячної
компенсації за втрату годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
передбачених ст. 52 цього Закону.

Відповідно до п.1 ст. 52 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" щомісячна
компенсація в разі втрати годувальника
призначається на кожного
непрацездатного члена сім'ї, який був
на його утриманні, в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком незалежно
від пенсії, передбаченої
законодавством України.

Всупереч ст. 52 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" позивачу вказана
компенсація за втрату годувальника
виплачувалася частково, у фіксованому
розмірі, визначеному постановою
Кабінету Міністрів України №530 від
28.05.2008 року, а не в розмірі, як того
вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що Закон України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" має вищу юридичну силу в
порівняні з постановою Кабінету
Міністрів України №530 від 28.05.2008 року,
відповідач неправомірно виплачував
компенсацію за втрату годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи в
меншому розмірі, ніж це передбачено ст.
52 зазначеного Закону.

При цьому колегія суддів погоджується
з висновками суду першої інстанції, що
розмір мінімальної пенсії за віком
необхідно обраховувати відповідно до
частини 1 статті 28 Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування", оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті, мінімального розміру
пенсії за віком.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо наявності у
відповідача обов'язку нараховувати та
сплачувати позивачу компенсацію у разі
втрати годувальника у розмірі,
встановленому ст. 52 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного судова колегія
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб, строках та
межах визначених законом.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, тобто прийнята
постанова відповідає матеріалам
справи та вимогам закону, і підстав для
її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м. Ладижині
Вінницької області, -залишити без
задоволення, а постанову Ладижинського
міського суду Вінницької області від 14
червня 2011 року, -без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.