Справа № 813/2212/14
Суддя: Матковська З.М.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 р.

Справа № 876/5521/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Матковської З.М.,

суддів:
Довгої О.І., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання:
Гнатик А.З.

з участю представників: позивача
Левчунь С.А., відповідача Собко В.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Приватного підприємства «КАЙЛАС-К» на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 05 травня 2014
року у адміністративній справі №813/2212/14
за позовом Приватного підприємства
«КАЙЛАС-К» до Головного управління
Держземагентства у Львівській області
про визнання протиправними дій,
визнання протиправними і скасування
висновків державної експертизи
землевпорядної документації,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «КАЙЛАС-К»
звернулося до суду з адміністративним
позовом до Головного управління
Держземагенства у Львівській області в
якому позивач просив визнати
протиправними дії відповідача щодо
надання негативних висновків
державної експертизи землевпорядної
документації; визнати протиправними та
скасувати висновки державної
експертизи землевпорядної
документації Головного управління
Держземагенства у Львівській області,
а саме: висновок державної
землевпорядної експертизи №769 від
25.10.2013 року на проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки ОСОБА_3
для ведення особистого селянського
господарства, що знаходиться за
адресою: Львівська область,
Пустомитівський район, с. Містки;
висновок державної землевпорядної
експертизи №773 від 25.10.2013 року на проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки ОСОБА_4 для ведення особистого
селянського господарства, що
знаходиться за адресою: Львівська
область, Пустомитівський район, с.
Полянка; висновок державної
землевпорядної експертизи №766 від
25.10.2013 року на проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки ОСОБА_5
для ведення особистого селянського
господарства, що знаходиться за
адресою: Львівська область,
Пустомитівський район, с. Полянка;
висновок державної землевпорядної
експертизи №772 від 25.10.2013 року на проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки ОСОБА_6 для ведення особистого
селянського господарства, що
знаходиться за адресою: Львівська
область, Пустомитівський район, с.
Полянка; висновок державної
землевпорядної експертизи №768 від
25.10.2013 року на проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки ОСОБА_7
для ведення особистого селянського
господарства, що знаходиться за
адресою: Львівська область,
Пустомитівський район, с. Лани;
висновок державної землевпорядної
експертизи №782 від 25.10.2013 року на проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки ОСОБА_8 для ведення особистого
селянського господарства, що
знаходиться за адресою: Львівська
область, Пустомитівський район, с.
Полянка; висновок державної
землевпорядної експертизи №767 від
25.10.2013 року на проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки ОСОБА_9
для ведення особистого селянського
господарства, що знаходиться за
адресою: Львівська область,
Пустомитівський район, с. Полянка;
висновок державної землевпорядної
експертизи №770 від 25.10.2013 року на проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки ОСОБА_10 для ведення особистого
селянського господарства, що
знаходиться за адресою: Львівська
область, Пустомитівський район, с.
Полянка; висновок державної
землевпорядної експертизи №771 від
25.10.2013 року на проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки ОСОБА_11
для ведення особистого селянського
господарства, що знаходиться за
адресою: Львівська область,
Пустомитівський район, с. Містки;
висновок державної землевпорядної
експертизи №781 від 25.10.2013 року на проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки ОСОБА_12 для ведення особистого
селянського господарства, що
знаходиться за адресою: Львівська
область, Пустомитівський район, с. Лани;
висновок державної землевпорядної
експертизи № 779 від 25.10.2013 року на
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки ОСОБА_13 для ведення
особистого селянського господарства,
що знаходиться за адресою: Львівська
область, Пустомитівський район, с.
Шоломинь; висновок державної
землевпорядної експертизи №777 від
25.10.2013 року на проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки ОСОБА_14
для ведення особистого селянського
господарства, що знаходиться за
адресою: Львівська область,
Пустомитівський район, с. Звенигород;
висновок державної землевпорядної
експертизи №778 від 25.10.2013 року на проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки ОСОБА_15 для ведення особистого
селянського господарства, що
знаходиться за адресою: Львівська
область, Пустомитівський район, с.
Гуменець.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 05.05.2014 р. в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції, позивачем подана
апеляційна скарга, в якій вказує на те,
що постанова суду першої інстанції є
незаконною та необґрунтованою,
прийнятою з порушенням норм
матеріального права, неповним
дослідженням обставин у справі. Вважає,
що судом неправильно застосовано норми
матеріального права, зокрема Наказ
Державного комітету України №376 від
18.05.2010 року «Про затвердження
Інструкції про встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості) та їх
закріплення межовими знаками», яким не
встановлено реєстрацію актів
прийому-передачі межових знаків на
зберігання. Крім цього вважає, що
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) здійснюється на
підставі розробленої та затвердженої
технічної документації щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) або проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки; судом не враховано, що дані
земельні ділянки не мали присвоєного
кадастрового номера, тобто не були
сформованими; щодо висновків про
відсутність в проекті землеустрою,
кадастровому плані та висновку відділу
Держземагенства у Пустомитівському
районі відомостей про категорії
земель, то кадастровий план земельної
ділянки складається в електронній та
паперовій формі у масштабі, який
забезпечує обов'язкове чітке
відображення відомостей, визначених
статтею 34 Закону України «Про
Державний земельний кадастр», у якій не
зазначено про категорію земель.
Просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову
постанову якою позов задовольнити в
повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного
розгляджу справи, представник позивача
апеляційну скаргу підтримав з підстав
вказаних у скарзі, просив скаргу
задовольнити, постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову
постанову про задоволення позову
повному обсязі.

Представник відповідача проти
апеляційної скарги заперечив, просив
скаргу залишити без задоволення, а
постанову суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджується наступне. 03.09.2013
року першим заступником начальника
головного управління Держземагенства
у Львівській області скеровано
позивачу лист з вимогою про
направлення на проведення вибіркової
державної експертизи примірники
документацій із землеустрою.

25.10.2013 року відділом державної
землевпорядної експертизи Головного
управління Держземагенстсва у
Львівській області надано висновки
державної експертизи поданої
землевпорядної документації,
затвердженої першим заступником
начальника головного управління
Держземагенства у Львівській області з
підсумковою оцінкою якості
розглянутої документації, у якій
зазначено, що подані на державну
землевпорядну експертизу проекти із
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок не відповідають вимогам
чинного законодавства України,
встановленим нормам і правилам та
оцінюються негативно і не
погоджуються.

Суд першої інстанції в задоволенні
позову відмовив з тих підстав, що
позивачем не представлено належних та
допустимих доказів в обґрунтування
позовних вимог, а дії відповідача
відповідають нормам чинного
законодавства, тому підстав для
визнання дій неправомірними та
скасування висновків державної
експертизи землевпорядної
документації - немає.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновками суду першої
інстанції, вважає їх такими, що
відповідають нормам матеріального
права та обставинам справи з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 186-1 Земельного
кодексу України, проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки у
межах населеного пункту або земельної
ділянки за межами населеного пункту, на
якій розташовано об'єкт будівництва
або планується розташування такого
об'єкта, подається також на погодження
до структурних підрозділів районних,
Київської та Севастопольської міських
державних адміністрацій у сфері
містобудування та архітектури, а якщо
місто не входить до території певного
району, - до виконавчого органу міської
ради у сфері містобудування та
архітектури, а в разі, якщо такий орган
не утворений, - до органу виконавчої
влади Автономної Республіки Крим з
питань містобудування та архітектури
чи структурного підрозділу обласної
державної адміністрації з питань
містобудування та архітектури.

Згідно ст. 50 Закону України «Про
землеустрій», проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
розробляється у разі формування нової
земельної ділянки (крім поділу та
об'єднання) або зміни цільового
призначення земельної ділянки.

Проекти землеустрою щодо відведення
земельних ділянок погоджуються та
затверджуються в порядку,
встановленому Земельним кодексом
України.

Проекти землеустрою щодо відведення
земельних ділянок включають: завдання
на розроблення проекту землеустрою;
пояснювальну записку; копію клопотання
(заяви) про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки (у разі
формування та/або зміни цільового
призначення земельної ділянки за
рахунок земель державної чи
комунальної власності); рішення
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим, Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки (у
випадках, передбачених законом);
письмову згоду землевласника
(землекористувача), засвідчену
нотаріально (у разі викупу (вилучення)
земельної ділянки в порядку,
встановленому законодавством), або
рішення суду; довідку з державної
статистичної звітності про наявність
земель та розподіл їх за власниками
земель, землекористувачами, угіддями;
матеріали геодезичних вишукувань та
землевпорядного проектування (у разі
формування земельної ділянки);
відомості про обчислення площі
земельної ділянки (у разі формування
земельної ділянки); копії
правовстановлюючих документів на
об'єкти нерухомого майна, розташовані
на земельній ділянці (за наявності
таких об'єктів); розрахунок розміру
втрат сільськогосподарського та
лісогосподарського виробництва (у
випадках, передбачених законом);
розрахунок розміру збитків власників
землі та землекористувачів (у випадках,
передбачених законом); акт
приймання-передачі межових знаків на
зберігання (у разі формування
земельної ділянки); акт перенесення в
натуру (на місцевість) меж охоронних
зон, зон санітарної охорони,
санітарно-захисних зон і зон
особливого режиму використання земель
за їх наявності (у разі формування
земельної ділянки); перелік обмежень у
використанні земельних ділянок;
викопіювання з кадастрової карти
(плану) або інші графічні матеріали, на
яких зазначено бажане місце
розташування земельної ділянки (у разі
формування земельної ділянки);
кадастровий план земельної ділянки;
матеріали перенесення меж земельної
ділянки в натуру (на місцевість) (у разі
формування земельної ділянки);
матеріали погодження проекту
землеустрою.

Згідно п. 2.8. Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, технічна документація із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості), крім іншого, включає - акт
прийомки-передачі межових знаків на
зберігання, який включається до
документації із землеустрою після
виконання робіт із встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та закріплення їх межовими
знаками (додаток 2).

Згідно п. 3.14. цієї ж Інструкції,
передача межових знаків на зберігання
власнику (користувачу) земельної
ділянки здійснюється за актом
прийомки-передачі межових знаків на
зберігання.

Повноваження посадових осіб
відповідача визначені Законом України
«Про державну експертизу
землевпорядної документації» та
Методикою проведення державної
експертизи землевпорядної
документації, затвердженою наказом
Державного комітету України по
земельних ресурсах № 391 від 03.12.2004 року,
якими передбачено право посадових осіб
на проведення експертизи
землевпорядної документації та
підготовку висновку.

Враховуючи наведене, судом першої
інстанції вірно зазначено, що
відповідач діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а
доказів протилежного позивачем не
надано.

Що стосується доводів апелянта щодо
протиправності висновків державної
землевпорядної експертизи через
зобов'язання зареєструвати акт
прийому-передачі межових знаків на
зберігання та підписати суміжними
власниками/землекористувачами
земельних ділянок, оскільки
законодавцем чітко передбачено, що
технічна документація із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості),
включає акт (акти) прийомки-передачі
межових знаків на зберігання, то в
таких актах відсутня дата їх складання,
такі є незареєстрованими та відсутні
підписи власників/користувачів
суміжних земельних ділянок.

Статтею 50 Закону України «Про
землеустрій» передбачено перелік
документів, які включаються до проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, серед яких входить довідка з
державної статистичної звітності про
наявність земель та розподіл їх за
власниками земель, землекористувачами,
угіддями.

Серед документів, які включені до
проектів землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність, наявні
довідки про погодження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки громадянам для ведення
особистого селянського господарства
на території відповідних населених
пунктів, підписаних начальником
відділу ДЗА у Пустомитівському районі,
складені 01.01.2013 року, а заяви фізичних
осіб до позивача на виготовлення
проектів землеустрою підписані в
лютому 2013 року.

Позивач вважає, що оскільки відповідно
до наказу Державного комітету
статистики України №337 від 05.11.1998 р.
«Про затвердження державної
статистичної звітності з земельних
ресурсів та Інструкції з заповнення
державної статистичної звітності з
кількісного обліку земель (форми №№
6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем)» розділу ІІ
Звіт за формою №6-зем складається
станом на 1 січня кожного року, то судом
першої інстанції безпідставно не
визнано належними доказами довідки про
погодження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
громадянам для ведення особистого
селянського господарства на території
відповідних населених пунктів,
підписаних начальником відділу ДЗА у
Пустомитівському районі, складені
01.01.2013 року.

Проте з такими доводами апелянта
погодитись не можна, оскільки станом на
1 січня кожного року подається Звіт за
формою №6-зем, а не довідка про
погодження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
громадянам для ведення особистого
селянського господарства, яка повинна
складатись при поданні заяв фізичних
осіб на виготовлення проектів
землеустрою.

Судом першої інстанції також вірно
зазначено, що не беруться до уваги
доводи позивача протиправності
спірних висновків експертизи щодо
обов'язку наведення в проекті
землеустрою, кадастровому плані та у
висновку Відділу Держземагенства у
Пустомитівському районі №562 від 15.08.2013
року відомостей щодо категорії земель,
через те, що чинним законодавством не
покладено на позивача обов'язку
зазначення таких відомостей у
вищевказаних документах, оскільки
фізичними особами вказані документи
позивачу не подавались, відповідно
такі документи надавались позивачу в
процесі виконання ним заяв про
виготовлення проекту землеустрою, що
по суті не звільняє позивача від
дотримання вимог чинного
законодавства при виготовлені проекту
землеустрою. Отримання позивачем в
процесі виконання заяв фізичних осіб
про виготовлення проектів землеустрою
документів без необхідної інформації
не позбавляло права позивача вимагати
виконання вимог законодавства від усіх
суб'єктів надання такої інформації.

Що стосується доводів апелянта про
протиправність висновків експертизи
щодо відсутності у актах
прийому-передачі межових знаків на
зберігання списку межових знаків,
переданих на зберігання, то Додатком 2
до Інструкції про встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості) та їх
закріплення межовими знаками чітко
передбачено, що список межових знаків,
переданих на зберігання є невід'ємною
частиною акту прийомки-передачі таких
знаків. Серед наданих суду проектів
землеустрою, списки межових знаків у
відповідних актах відсутні, що є
порушенням вимог Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками.

Щодо доводів апелянта про
протиправність висновків державної
землевпорядної експертизи в частині
відсутності погодження структурними
підрозділами районних державних
адміністрацій у сфері містобудування
та архітектури проектів землеустрою
щодо відведення земельних ділянок у
межах населеного пункту, то відповідно
до вимог ч. 2 ст. 186-1 ЗК України, проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у межах населеного пункту
подається також на погодження до
структурних підрозділів районних,
Київської та Севастопольської міських
державних адміністрацій у сфері
містобудування та архітектури.

З наданих суду проектів землеустрою
вбачається, що такі розроблені на
земельні ділянки які розташовані в
межах сіл Містки, Полянка, Лани,
Шоломинь, Звенигород, Гуменець
Пустомитівського району Львівської
області, однак не є погоджені у
структурних підрозділах районних
державних адміністраціях у сфері
містобудування та архітектури.

Що стосується посилань апелянта на
лист Державної інспекції сільського
господарства Львівської області від
12.01.2014 р. №637/3-7-8, у якому зазначається,
що документація із землеустрою
виготовлена з дотриманням норм чинного
законодавства, а висновок державної
експертизи землевпорядної організації
є безпідставним, то таки судом до уваги
не беруться, оскільки Державна
інспекція сільського господарства
Львівської області не є центральним
органом виконавчої влади та вказаним
листом була надана відповідь позивачу
на його звернення після проведення
державної землевпорядної експертизи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводами апеляційної скарги висновки,
викладені в судовому рішенні, не
спростовуються і підстав для його
скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи,
висновку суду не спростовують, а
зводяться до переоцінки доказів та
незгоди з ними. Доказів надіслання
рішення позивачу, відповідачем не
надано.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства «КАЙЛАС-К» - залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 05
травня 2014 року у адміністративній
справі №813/2212/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції, а у разі
складення в повному обсязі відповідно
до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня
складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді О.І. Довга

В.М. Каралюс

Повний тест ухвали складено 23.09.2014 р.