Справа № 810/4393/14
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2014 року 13:02
810/4393/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючий суддя Журавель
В.О.,

при секретарі судового засідання
Горбунова К.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
Приватної фірми "Арго" до Реєстраційної
служби Обухівського міськрайонного
управління юстиції Київської області ,
треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання
протиправними дій, визнання
протиправними і скасування рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулась
Приватна фірма "Арго" з позовом до
Реєстраційної служби Обухівського
міськрайонного управління юстиції
Київської області, треті особи: ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
про визнання протиправними дій,
визнання протиправними і скасування
рішень.

До Київського окружного
адміністративного суду звернулась
Приватна фірма "Арго" (далі-позивач,
фірма) з позовом до Реєстраційної
служби Обухівського міжрайонного
управління юстиції Київської області
(далі-відповідач), треті особи: ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
про визнання протиправними дій
Реєстраційної служби Обухівського
міжрайонного управління юстиції
Київської області щодо державної
реєстрації прав та їх обтяжень -
договорів оренди від 20.01.2014 № 78, від
20.01.2014 № 64, від 20.01.2014 № 66, від 20.01.2014 № 67,
від 20.01.2014 № 74; визнання протиправними
та скасування рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень,
індексний номер 12012564 від 28.03.2014, рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, індексний номер 11686286 від
17.03.2014, рішення про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень, індексний номер
11630410 від 14.03.2014, рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень,
індексний номер 11683763 від 17.03.2014, рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, індексний номер 12013277 від
28.03.2014.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що він раніше орендував
вказані в позові земельні ділянки, тому
має переважне право на їх оренду, що не
було враховано відповідачем.
Відповідач при реєстрації нових
договорів оренди не врахував вимоги
законодавства щодо порядку, форми та
змісту укладення і виконання договорів
оренди землі. Зазначає, що акти
приймання-передачі об'єктів оренди
складено лише формально, а надані на
реєстрацію договори оренди землі із
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 не
містили необхідних додатків.

Відповідач проти позову заперечував, у
його задоволенні просив відмовити. В
письмових запереченнях зазначив, що у
Державному земельному кадастрі не
міститься інформації про оренду
позивачем земельних ділянок у ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Зазначив,
що договори, укладені між ОСОБА_6 та
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
містили всі необхідні додатки.
Стверджує, що здійсненою ним
перевіркою не підтверджено право
позивача на подальшу оренду земельних
ділянок, оскільки строк їх оренди
закінчився, а нові договори про оренду
цих же земельних ділянок позивачем не
було укладено, право позивача на ці
ділянки не було зареєстровано, воно
відсутнє у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно. При розгляді
заяви ОСОБА_6 щодо реєстрації договорів
оренди земельних ділянок було
проведено перевірку з метою з'ясування
відповідності заявлених та
зареєстрованих речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень. За
наслідками перевірки підстав для
відмови у державній реєстрації наданих
ОСОБА_6 договорів оренди не
встановлено, у зв'язку з чим прийнято
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень.

Представник третіх осіб в судовому
засіданні позовні вимоги не підтримав
з підстав, наведених відповідачем, у
задоволенні адміністративного позову
просив відмовити. Третя особа ОСОБА_6
проти позову заперечив, у його
задоволенні просив відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши наявні у
справі докази, суд встановив наступні
обставини справи та правовідносини, що
склались між сторонами.

У 2014 р. до відповідача для проведення
державної реєстрації фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_6 було подано
договори оренди земельних ділянок
(договори НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3,
НОМЕР_4, НОМЕР_5 від 20.01.2014), укладені між
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 та
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_2,
кадастрові номери земельних ділянок
:04:001:0022, :06:003:0042, :05:002:0008,
:06:093:0041, :04:003:0012.

Державним реєстратором з метою
уникнення подвійної реєстрації прав
оренди на земельну ділянку за різними
правонабувачами направлено до
Дерев'янської сільської ради
Обухівського району Київської області
запити (вих. №400, 270, 405, 268, 266) щодо
наявної інформації про зареєстровані
права оренди на земельні ділянки та
вказано їх кадастрові номери, а також
направлено запити такого ж змісту до
управління Держземагенства в
Обухівському районі Київської області
(вих. №401, 269, 404, 267, 349).

На запити відповідача Дерев’янською
сільською радою надано наступні
відповіді: №99 від 27.03.2014 про те, що на
земельну ділянку з кадастровим номером
:04:001:0022, що належить на праві
приватної власності ОСОБА_5, був
заключний договір з ПФ «АРГО» та
зареєстрований в сільській раді за №228
від 13.05.2006, терміном дії на 5 років; №72
від 28.02.2014 про те, що на земельну
ділянку з кадастровим номером
:06:003:0042, що належить на праві
приватної власності ОСОБА_4, був
заключний договір з ПФ «АРГО» та
зареєстрований в сільській раді за №245
від 12.06.2007, терміном дії на 5 років; №98
від 27.03.2014 про те, що на земельну
ділянку з кадастровим номером
:05:002:0008, що належить на праві
приватної власності ОСОБА_1, був
заключний договір з ПФ «АРГО» та
зареєстрований в сільській раді за №55
від 01.09.2003, терміном дії на 5 років; №70
від 28.02.2014 про те, що на земельну
ділянку з кадастровим номером
:06:093:0041, що належить на праві
приватної власності ОСОБА_3, був
заключний договір з ПФ «АРГО» та
зареєстрований в сільській раді за №244
від 12.06.2007, терміном дії на 5 років; №69
від 28.02.2014 про те, що на земельну ділянку
з кадастровим номером :04:003:0012, що
належить на праві приватної власності
ОСОБА_2, був заключний договір з ПФ
«АРГО» та зареєстрований в сільській
раді за №1 від 04.02.2008, терміном дії на 1
рік.

Листами управління Держземагенства в
Обухівському районі Київської області
№1.1-27/396, №1.1-27/395 від 03.03.2014 та №1.1-27/530,
№1.1-27/531, №1.1-27/399 від 01.04.2014 повідомлено
про те, інформація щодо зареєстрованих
прав оренди на запитувані земельні
ділянки відсутня.

Рішеннями про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень від 28.03.2014 № 12013277, від
17.03.2014 № 11683763, від 28.03.2014 № 12012564, від
14.03.2014 № 11630410, від 17.03.2014 № 11686286
проведено державну реєстрацію іншого
речового права - оренди земельної
ділянки, що розташована за адресою:
Київська область, Обухівський район,
сільська рада Дерев’янська,
кадастрові номери земельної ділянки
:04:001:0022, :06:003:0042, 223182500:05:002:0008,
:06:093:0041, :04:003:0012.

Як встановлено судом на підставі
матеріалів справи позивачем укладено
договори оренди земельної частки (паю)
із ОСОБА_1 - 24.07.2003, з ОСОБА_3 - 01.04.2007, з
ОСОБА_7 - 01.04.2007, з ОСОБА_5 - 27.03.2006, з ОСОБА_2
- 30.01.2008, які зареєстровані
Дерев’янською сільською радою.
Відповідно до розділу «строк дії
договору» договір укладено на 5 років.
На підтвердження передачі земельних
ділянок сторонами складено акти
приймання-передачі. Позивач у позові
стверджує, що відповідно до додаткових
угод до договорів оренди земельної
частки (паю), строк дії договорів оренди
було продовжено до 2018 року. Відомостей,
які б підтверджували державну
реєстрацію цих угод, позивачем до суду
не надано.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Згідно зі статтею 2 Закону України від
01.07.2004 №1952-IV «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» (далі - Закон України №1952-IV),
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно (далі - державна
реєстрація прав) - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 3 Закону України
№1952-IV державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав. Права на нерухоме майно
та їх обтяження, які підлягають
державній реєстрації відповідно до
цього Закону, виникають з моменту такої
реєстрації.

Відповідно до частини четвертої статті
9 Закону України №1952-IV державний
реєстратор самостійно приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або про відмову в такій
реєстрації.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 22 червня 2011 р. №703 затверджено
«Порядок державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
(далі-Порядок), який визначає процедуру
проведення державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень (далі - державна реєстрація
прав), перелік документів, необхідних
для її проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав, а також процедуру взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна.

Відповідно до абз. 1 п. 10 Порядку заявник
разом із заявою про державну
реєстрацію подає органові державної
реєстрації прав, нотаріусові необхідні
для такої реєстрації документи,
визначені цим Порядком, їх копії,
документ, що підтверджує внесення
плати за надання витягу з Державного
реєстру прав, та документ про сплату
державного мита.

Згідно з п. 12 Порядку під час розгляду
заяви про державну реєстрацію і
документів, що додаються до неї,
державний реєстратор встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та зареєстрованими
речовими правами на нерухоме майно, їх
обтяженнями, зокрема щодо:
обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у встановлених законом
випадках); повноважень заявника;
відомостей про нерухоме майно, речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень,
наявних у Державному реєстрі прав та
поданих документах; наявності обтяжень
прав на нерухоме майно, зареєстрованих
відповідно до закону; наявності факту
виконання умов правочину, з якими закон
та/або договір (угода) пов'язує
можливість проведення державної
реєстрації виникнення, переходу,
припинення прав на нерухоме майно або
обтяження таких прав.

За результатами розгляду заяви про
державну реєстрацію та документів,
необхідних для її проведення,
державний реєстратор приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або рішення про відмову в
такій реєстрації (п. 16 Порядку).

Згідно з абзацами 1, 3 п. 22 Порядку
державний реєстратор долучає до
реєстраційної справи заяву про
державну реєстрацію, копії поданих
заявником для проведення державної
реєстрації прав документів, документ,
що підтверджує внесення плати за
надання витягу з Державного реєстру
прав, документ про сплату державного
мита, а також інші документи, що видані,
оформлені або отримані ним під час
проведення державної реєстрації прав.

Пунктом 23 Порядку встановлено, що
державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав та їх обтяжень виключно за
наявності підстав для відмови в
державній реєстрації прав, що
визначені у Законі України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

У пункті 27 Порядку визначено документи,
що підтверджують виникнення, перехід
та припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно, у
підпункті 1 якого зазначено, зокрема, що
такими є укладений в установленому
законом порядку договір, предметом
якого є нерухоме майно, права щодо
якого підлягають державній реєстрації.

Частиною 1 статті 24 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
визначено виключний перелік підстав
для відмови у державній реєстрації
прав та їх обтяжень, а саме: 1) заявлене
право, обтяження не підлягає державній
реєстрації відповідно до цього Закону;
2) об'єкт нерухомого майна розміщений на
території іншого органу державної
реєстрації прав; 3) із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень звернулася неналежна особа; 4)
подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; 5) заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; - заяву про державну
реєстрацію обтяжень речових прав на
нерухоме майно щодо попереднього
правонабувача подано після державної
реєстрації права власності на таке
майно за новим правонабувачем; - заяву
про державну реєстрацію речових прав,
похідних від права власності, подано за
відсутності державної реєстрації
права власності, крім випадків,
установлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; - під час подання заяви
про державну реєстрацію права
власності на підприємство як єдиний
майновий комплекс, житловий будинок,
будівлю, споруду (їх окремі частини), що
виникло на підставі документа, за яким
правонабувач набуває також право
власності на земельну ділянку, не
подано заяву про державну реєстрацію
права власності на земельну ділянку; -
після завершення п'ятиденного строку з
дня отримання заявником письмового
повідомлення про зупинення розгляду
заяви про державну реєстрацію прав не
усунено обставин, що були підставою для
прийняття такого рішення; - заяву про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень під час вчинення нотаріальної
дії з нерухомим майном, об'єктом
незавершеного будівництва подано не до
нотаріуса, який вчинив таку дію; - заяву
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень в електронній формі подано
особою, яка не є державним кадастровим
реєстратором або державним виконавцем;
6) заявником подано ті самі документи,
на підставі яких заявлене право та
обтяження такого права вже
зареєстровано у Державному реєстрі
прав.

Як встановлено судом на підставі
матеріалів справи при поданні заяв
фізична особа-підприємець ОСОБА_6 надав
державному реєстратору вісі необхідні
документи, які передбачено
законодавством, у тому числі й ті, про
відсутність яких зазначав позивач, а
тому його заяву про реєстрацію
речового права прийнято та
зареєстровано згідно з вимогами Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень".

Тому суд не бере до уваги твердження
позивача про те, що договори, укладені
між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6
та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, не мали всіх необхідних
додатків, оскільки воно спростовується
дослідженими судом копіями цих
документів, що надавалися відповідачу
на реєстрацію.

Суд відкидає посилання позивача на
витяги з технічної документації про
нормативно-грошову оцінку землі, в яких
зазначено саме позивача як користувача
цими земельними ділянками станом на
лютий 2014 року, оскільки ці витяги не є
документом, що підтверджує право
оренди земельної ділянки саме за тим чи
за іншим користувачем, не є витягом з
Державного земельного кадастру, відтак
вони не є належним доказом у цій справі.

Суд також враховує, що надані
відповідачу Дерев’янською сільською
радою списки громадян, які у 2003-2009 рр
укладали договори оренди земельних
ділянок з позивачем, не містили
конкретних відомостей про такі
земельні ділянки та їх кадастрові
номери, відтак ці списки не утворювали
підстав для відмови в реєстрації
земельних ділянок за договорами, які
досліджуються у цій справі.

Суд зазначає, що відповідачем
дотримано передбачену цим законом
процедуру проведення перевірки, за
наслідками якої ним було встановлено,
що строк дії договорів, укладених між
позивачем та третіми особами, складав 5
років і на час подання нових договорів
оренди цей строк закінчився, а
відповідно до наданих на запити
повідомлень Дерев’янської сільської
ради та Управління Держземагентства в
Обухівському районі Київської області
інформація щодо зареєстрованих прав
оренди на запитувані земельні ділянки
відсутня.

Отже, підстав для відмови в державній
реєстрації прав за заявами фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6 та наданими
ним договорами оренди з доданими до них
документами судом не встановлено, а
позивачем не наведено. При цьому суд
бере до уваги, що інших порушень в діях
відповідача позивачем не зазначено.

Суд зазначає, що рішення відповідача
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, індексні номера 12012564 від
28.03.2014, №11686286 від 17.03.2014, №11630410 від
14.03.2014, № 11630410 від 14.03.2014, №11683763 від
17.03.2014, № 12013277 від 28.03.2014, які
оскаржуються позивачем у цій справі, не
є актом індивідуальної дії по
відношенню до позивача і не створюють
для позивача прав та/чи обов'язків. Таке
рішення стосується безпосередньо прав
лише третіх осіб по справі, а саме:
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6

У зв'язку з наведеним суд дійшов
висновку, що викладені в позовній заяві
доводи позивача є необґрунтованими та
такими, що не відповідають нормам
чинного законодавства України та не
можуть бути підставами для задоволення
цього позову.

Із позовної заяви вбачається, що
позивач шляхом пред'явлення
адміністративного позову з таким
предметом оскарження фактично оспорює
право іншої особи на користування
земельними ділянками або законність
набуття іншими особами права
користування цими земельними
ділянками і намагається вирішити цей
спір в обхід передбаченого законом
порядку розв'язання цивільно-правових
спорів між суб'єктами цивільного права,
всупереч передбачених законом
способів захисту цивільних прав,
уникнувши спору про право, а шляхом
пред'явлення адміністративного позову
до суб'єкта владних повноважень, який
не має жодного юридичного інтересу до
предмету спору і лише здійснює
державну реєстрацію.

Суд зазначає також, що принцип
верховенства права, встановлений у ч.1
ст. 8 Конституції України, слід розуміти
у взаємозв'язку з положеннями ст. 3
Конституції України. Саме так цей
принцип викладено у ч.1 ст.8 КАС України,
згідно з якою суд при вирішенні справи
керується принципом верховенства
права, відповідно до якого людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Суд вважає, що у даному випадку захист
порушеного права повинен
здійснюватися у спосіб, визначений
Цивільним кодексом України та іншими
законами, наприклад, вимогою про
визнання права, якщо це право не
визнається або оспорюється іншою
особою, шляхом пред'явлення позову в
порядку, передбаченому Цивільним
процесуальним кодексом України. Отже,
захист порушеного права позивача може
бути здійснено шляхом пред'явлення
позову у порядку цивільного
судочинства з іншим предметом
оскарження.

Суд бере до уваги, що третіми особами в
порядку цивільного судочинства
заявлено позови до позивача у цій
справі про усунення перешкод у
користуванні земельними ділянками та
стягнення коштів.

Крім того, суд зазначає, що позивачем
оскаржено дії та рішення реєстраційної
служби, тоді як Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" та
Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень
визначено, що дії щодо державної
реєстрації прав та їх обтяжень вчиняє
саме державний реєстратор, який
приймає й відповідні рішення.

Відтак, суд дійшов до висновку, що дії
відповідача щодо державної реєстрації
прав та їх обтяжень - договорів оренди
від 20.01.2014 № 78, від 20.01.2014 № 64, від 20.01.2014
№ 66, від 20.01.2014 № 67, від 20.01.2014 № 74 є
правомірними. Рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
індексні №12012564 від 28.03.2014, №11686286 від
17.03.2014, №11630410 від 14.03.2014, №11683763 від
17.03.2014, №12013277 від 28.03.2014 є також
правомірними, підстави для скасування
цих рішень відсутні.

Частина 2 статті 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За таких обставин дії та рішення
державного реєстратора та відповідача
- Реєстраційної служби Обухівського
міськрайонного управління юстиції
Київської області щодо державної
реєстрації прав та їх обтяжень -
договорів оренди від 20.01.2014 № 78, від
20.01.2014 № 64, від 20.01.2014 № 66, від 20.01.2014 № 67,
від 20.01.2014 № 74 є правомірними, а
прийняті рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
індексний номер 12012564 від 28.03.2014, № 11686286
від 17.03.2014, №11630410 від 14.03.2014, №11683763 від
17.03.2014, №12013277 від 28.03.2014 є
обґрунтованими, підстав для їх
скасування не встановлено, у зв'язку з
чим суд дійшов висновку про те, що
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Відповідно до частини другої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Відповідач не надав суду доказів
понесення ним судових витрат, тому
підстави для присудження на його
користь судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Журавель В.О.

Дата виготовлення і підписання
повного тексту постанови - 22 вересня 2014
р.