Справа № 803/1045/13-а
Суддя: Кушнерик М.П.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року
Справа
№ 9382/13

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Кушнерика М.П.

суддів
Курильця А.Р., Мікули О.І.

з участю секретаря судового засідання
Лемцьо І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Нововолинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 07
червня 2013 року по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Горохівський цукровий завод» до
Нововолинської об'єднаної державної
податкової інспекції Волинської
області Державної податкової служби
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л
А:

30.04.2013р. позивач звернувся до суду з
позовом, в якому просить визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення Нововолинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Волинської області
Державної податкової служби від 27
січня 2010 року №/0 та від 12 квітня
2010 року №/1, яким нараховано
податок на прибуток у розмірі 22298775,00
грн. за основним платежем та 22298775,00 грн.
- за штрафними санкціями, а також від 27
січня 2010 року №/0 та від 12 квітня
2010 року №/1 якими нараховано
податок на додану вартість у розмірі 3224
433,0 грн. за основним платежем та 1512216,50
грн. за штрафними санкціями.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21
жовтня 2010 року представнику ВАТ
«Горохівський цукровий завод»,
правонаступником якого є позивач,
відповідачем було вручено податкові
повідомлення-рішення від 12 квітня 2010
року №/1, №/1, які були
прийняті за результатом розгляду
скарги позивача на податкові
повідомлення-рішення від 27 січня 2010
року №/0, №/0 та ґрунтуються
на висновках акту перевірки від 18 січня
2010 року №002/23-00372641.

Висновок податкового органу про
заниження позивачем податку на додану
вартість на суму 3224443,00 грн. є
необгрунтованим, оскільки чинне
законодавство не забороняє платнику
податків на формування податкового
кредиту на підставі податкових
накладних виписаних у минулих
періодах. Щодо висновку податкового,
органу про заниження податку на
прибуток в сумі 22298775,00 грн.,
підприємство вказує, що такий висновок
є безпідставним та не відповідає
вимогам чинного законодавства,
оскільки на момент перевірки
інспекцією не врахована можливість
передачі ТзОВ «Захід-Груп» та ВКП
«Українська нафтогазова компанія»
векселів, які були виписані ВАТ
«Горохівський цукровий завод», шляхом
індосаменту третім особам.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 07 червня 2013
року позов задоволено.

Відповідач оскаржив дану постанову з
підстав неправильного та неповного
дослідження доказів і встановлення
обставин у справі, неправильного
застосування норм матеріального та
процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовані тим, що по даних
бухгалтерського обліку у квітні 2008
заборгованість в сумі 33 946 500 грн.
закрито векселями на вказану суму.

Ухвалою господарського суду від 29.12.07р.
у справі №Б-21/287 було введено мораторій
на задоволення вимог кредиторів, а
22.04.08р. винесено постанову про визнання
ВКП «Українська нафтогазова компанія»
банкрутом, відкрито ліквідаційну
процедуру та призначено ліквідатором
боржника -Уляника Р.Б.

Крім цього, згідно договору
купівлі-продажу №24/01 від 24.01.08 року
(далі - Договір) укладеного між ТОВ
«Захід-Груп» та ВАТ «Горохівський
цукровий завод», останнім придбано 18 000
тонн цукру, про що свідчать податкові
накладні №24 від 30.01.08р. на суму 45 873 000
грн. (ПДВ - 9 174 600 грн.)

За придбаний цукор у 2008р. ВАТ
«Горохівський цукровий завод» із ТзОВ
«Захід-Груп» розрахувався векселями на
суму 55 047,6 тис.грн. (Акт прийому-передачі
векселів від 29.01.2008р., вексель АА 0497932 на
суму 8 500.0 тис.грн., вексель АА 0497933 на
суму 8 000.0 тис.грн., вексель АА 0497934 на
суму 7 000.0 тис.грн.; Акт прийому-передачі
векселів від 30.01.2008р., вексель АА 0012171 на
суму 8000,0 тис.грн., вексель АА 0012172 на
суму 8000,0 тис.грн., вексель АА 0012173 на
суму 8500,0 тис.грн.; Акт прийому-передачі
31.01.2008р., вексель АА 1007000 на суму 7047.6
тис.грн.) вищезазначені документами
підписані обома сторонами. Термін
платежу по виданих векселях - по
пред'явленню.

Станом на 31.03.08р. по розрахунках ВАТ
«Горохівський цукровий завод» з ТзОВ
«Захід - Групп» заборгованість
відсутня. В податковому обліку витрата
з придбання товару включено до складу
валових витрат у І кварталі 2008р., а
одержані податкові накладні включені
в реєстр одержаних податкових
накладних за лютий 2008 року.

Ухвалою господарського суду від 29.12.07р.
у справі №Б-21/288 було введено мораторій
на задоволення вимог кредиторів, а
22.04.2008р. винесено постанову про
визнання ТзОВ «Захід-Груп» банкрутом,
відкрито ліквідаційну процедуру та
призначено ліквідатором боржника -
Уляника Р.Б.

Крім цього, позивачем сформовано
податковий кредит сумі 3 167 766 грн. з
використанням податкових накладних,
отриманих у попередніх звітних
періодах, який уже обревізоваий
попередньою плановою документальною
перевіркою та включена у звітному
перевіряємому періоді по
підприємствах-банкрутах, що
вищеописані.

В мотивувальній частині оскаржуваної
постанови (стор. 4) суд зазначив, що факт
поставки товару ВКП «Українська
нафтогазова компанія» та ТзОВ
«Захід-Груп» - підтверджується
накладними, актами прийому-передачі,
розрахунок за поставлений товар
проведений у повному обсязі шляхом
виписки контрагентам простих векселів,
актом приймання-передачі векселів, що
підписаний обома сторонами та
скріплений печатками.

Факт придбання цукру у ВКП «Українська
нафтогазова компанія» та ТзОВ
«Захід-Груп» підтверджується лише
Актом прийому-передачі цукру на суму 28
288 750 грн. (без ПДВ). Будь-які інші
документи, що можуть підтвердити факт
придбання цукру (накладні,
товаро-транспортні накладні, доручення
тощо) для перевірки не надані.

Листами скерованими ДПІ у
Горохівському р-ні на ВАТ
«Горохівський цукровий завод» про
надання документів, що свідчать про
взаємовідносини позивача із
контрагентами не отримано запитуваних
документів.

Під час ліквідаційної процедури обох
контрагентів було виявлено
дебіторську заборгованість в розмірі
лише у ВКП «Українська нафтогазова
компанія» в сумі 10 422.32 грн.

В свою чергу, відповідно до пояснень
арбітражного керуючого-ліквідатора
ВКП «Українська-нафтогазова компанія»
так і ТзОВ «Захід-Груп» Уляника Р.Б. від
16.09.08р. будь-які кредиторські вимоги від
ВАТ «Горохівський цукровий завод» до
нього та до суду по взаємовідносинах з
вказаними контрагентами не надходили,
не було жодних документів, котрі
свідчили б про будь-яку заборгованість
підприємств, що ліквідовувались перед
ВАТ «Горохівський цукровий завод» чи
навпаки.

Крім цього, останній в поясненні від
11.03.09р. повідомив, що відповідно Закону
України «Про відновлення
платежоспроможності або визнання його
банкрутом» підприємство, що банкрутує,
при проведенні реалізації активів, що
перевищують 1% вартості всіх активів,
повинен узгоджувати свої дії з
розпорядником майна. Проте,
керівництво ВКП «Українська
нафтогазова компанія» та ТзОВ
«Захід-Груп» до нього, як до
розпорядника майна чи до ліквідатора, з
питанням узгодження дій по реалізації
будь-якого майна чи основних засобів не
зверталось.

З вищезазначеного вбачається, що
перебуваючи в стадії банкрутства ВКП
«Українська нафтогазова компанія» та
ТзОВ «Захід-Груп» в період дії
мораторію на задоволення вимог
кредиторів здійснювали
фінансово-господарські операції з ВАТ
«Горохівський цукровий завод», поза
увагою арбітражного керуючого та
ліквідатора. Також, за наслідками
проведеного аудиту підприємства
Уляником Р.Б. отримано аудиторський
висновок про відсутність у банкрута
активів, які б перевищували вимоги
кредиторів.

Статтею 4 Закону України «Про обіг
векселів в Україні» встановлено, що
видавати переказні й прості векселі
можна лише для оформлення грошового
боргу за фактично поставлені товари
(роботи, послуги).

Датою збільшення валових витрат у
емітента простих векселів - покупця
товарів ВАТ «Горохівський цукровий
завод» є дата оприбуткування товару,
визначеною договором купівлі-продажу,
а для продавця - отримувача датою
збільшення валового доходу є дата
відвантаження товарів.

Отже, у покупця-емітента простих
векселів виникає зобов'язання сплатити
певну суму вказану у вищезазначених
векселях і припиняються зобов'язання
за договором купівлі-продажу.

Так як, ВКП «Українська нафтогазова
компанія» та ТзОВ «Захід-Груп»
отриманий від ВАТ «Горохівський
цукровий завод» векселя до оплати не
пред'являлися, тому заборгованість по
ним для позивача є безповоротною
фінансовою допомогою.

Відповідно до пункту 4.1 статті 4 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», валовий доход - загальна
сума доходу платника податку від усіх
видів діяльності, отриманого
(нарахованого) протягом звітного
періоду в грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах як на території
України, її континентальному шельфі,
виключній (морській) економічній зоні,
так і за її межами.

Відповідно до підпункту 4.1.6 пункту 4.1
статті 4 зазначеного Закону до валового
доходу платника податку на прибуток
відносяться суми безповоротної
фінансової допомоги. Безповоротною
фінансовою допомогою є, зокрема, сума
заборгованості платника податку перед
іншою юридичною чи фізичною особою, що
залишається нестягнутою після строку
позовної давності.

Згідно з пунктом 1.25 статті 1 цього
Закону, безнадійна заборгованість -
заборгованість, яка відповідає
будь-якій з ознак заборгованість по
зобов'язаннях, за якою минув строк
позовної давності фізичної особи -
суб'єкта підприємницької діяльності
або юридичної особи, оголошених
банкрутами у порядку, встановленому
законом, або при їх ліквідації (зняття
з реєстрації як суб'єкта
підприємницької діяльності).

Відповідно до п.3 ст.205 Господарського
кодексу України господарське
зобов'язання припиняється
неможливістю виконання у разі
ліквідації суб'єкта господарювання,
якщо не допускається
правонаступництва за цим
зобов'язанням.

Враховуючи те, що кредитори
ліквідовані без визнання їх
правонаступників, господарські
зобов'язання щодо погашення векселів,
отримувачем яких вони є - припиняються,
а векселями закрито заборгованість за
отримані товари вважаються
безкоштовно наданими.

В свою чергу, заборгованість за
векселем, яким закрито отримані товари,
вважається безповоротною фінансовою
допомогою та включається до валового
доходу в періоді припинення державної
реєстрації юридичної особи отримувача
векселя, тобто в III кварталі 2008.

Таким чином, на момент закінчення
перевірки ВАТ «Горохівський цукровий
завод» надані останнім векселі ВКП
«Українська нафтогазова компанія» та
ТзОВ «Захід-Груп» є неоплаченими, та
відсутні будь-які первинні документи
що підтверджують
фінансово-господарські операції між
ними. А тому, в порушення пп.1.22.1 п.1.22 ст.1,
пп.4.1.6 п.4.1 ст.4 згаданого вище Закону,
ВАТ «Горохівський цукровий завод»
занизив задекларовані показники у
рядку 01.6 Декларацій «Інші доходи, крім
визначених у 01.1-01.5» в сумі - 88 994 100 грн., в
т.ч. по ВКП «Українська нафтогазова
компанія» - 33 946 500 грн. та по ТзОВ
«Захід-Груп» - 55 047 600 грн.

В матеріалах справи відсутні будь-які
докази передачі ВКП «Українська
нафтогазова компанія» та ТзОВ
«Захід-Груп» простих векселів
виписаних ВАТ «Горохівський цукровий
завод» на ТзОВ «Євроінвест-Р» в період
січня-серпня 2008р. Таким чином, судом не
надано правової оцінки зворотньому
боку простих векселів де встановлено
дату по терміну сплати ТзОВ
«Євроінвест-Р» до 30.01.12р.

Вважає, що судом не спростовано доводи
податкового органу про передачу цих
векселів контрагентами на ТзОВ
«Євроінвест-Р» вже після їх ліквідації.

Крім цього, під час розгляду справи
Волинським окружним адміністративним
судом відмовлено у задоволенні
клопотання про приєднання до
матеріалів справи ухвали Апеляційного
адміністративного суду від 22.03.13р. у
кримінальній справі № 1-39/11.

Зокрема, в мотивувальній частині
ухвали суду (абз.4 стор.14) є посилання на
показання свідка у справі Гупала З.І.
колишнього директора ВКП «Українська
нафтогазова компанія» з яких
вбачається, що з початку до середини 2008
року вищезазначене підприємство
ніякої діяльності не здійснювало
фінансово-господарських операцій ні з
ким не проводило.

Таким чином, не підтверджено
реальність господарських операцій ВКП
«Українська нафтогазова компанія», як
з ПАТ «Горохівський цукровий завод»
так і з ТзОВ «Євроінвест-Р».

Тобто, судом проігноровано ч.4 ст.72 КАС
України, відповідно до якої вирок суду
в кримінальній справі .... який набрав
законної сили, є обов'язковим для
адміністративного суду.

Волинським окружним адміністративним
судом 06.06.13р. було прийнято ухвалу про
відмову в задоволенні клопотання
Нововолинської ОДПІ Волинської
області ДПС про залишення без розгляду
позовної заяви ПАТ «Горохівський
цукровий завод».

Зокрема, суд зазначив, що платником
податків строк для звернення до суду з
вказаним позовом не пропущено, так як
підприємство оскаржує податкові
повідомлення-рішення від 27.01.10р. та
12.04.10р.

При цьому, суд прийшов до висновку, що в
цьому випадку необхідно керуватися
нормами Кодексу адміністративного
судочинства України, що діяли до 30.07.10р.,
тобто до змін в ст.99 цього Кодексу та
застосовувати строки для оскарження
податкових повідомлень-рішень
визначених ст.15 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами
державними цільовими фондами» - 1 095
днів.

Вважає такі твердження суду
необгрунтованими, виходячи з того, що
зміни до статті 99 КАС України, набули
чинності з 30.07.2010р.

Крім того, нова редакція статті 99 цього
Кодексу містить частину п'яту, яка
передбачає спеціальний скорочений
строк в один місяць для звернення особи
до адміністративного суду з позовом
щодо оскарження рішення суб'єкту
владних повноважень, на підставі якого
ним може бути заявлено вимогу про
стягнення грошових коштів.

Рішеннями суб'єкта владних
повноважень, на підставі яких можуть
бути заявлені вимоги про стягнення
грошових коштів, є, зокрема,
податкове повідомлення-рішення,
прийняті контролюючими органами на
підставі Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами».

За таких обставин при судовому
оскарженні податкових
повідомлень-рішень відсутні підстави
для застосування норм інших законів,
зокрема підпункту 5.2.5 пункту 5.2 статті 5
зазначеного вище Закону для визначення
строку звернення до адміністративного
суду.

05.11.10р. ВАТ «Горохівський цукровий
завод» вже звертався до Волинського
окружного адміністративного суду з
позовом про визнання протиправними та
скасування оскаржуваних
повідомлень-рішень. Проте, ухвалою суду
від 10.01.11р. позовну заяву підприємства у
справі №2а-3003/10/0370 залишено без
розгляду, яка набрала законної сили
17.01.2011р.

Вищезазначена позиція доведена Вищим
адміністративним судом України листом
від 24.12.10 № 1843/11/13-10.

Просить скасувати постанову та
прийняти нову, якою в задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
представників відповідача, які
підтримали апеляційну скаргу,
розглянувши та обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
працівниками Державної податкової
інспекції у Горохівському районі
Волинської області (правонаступником
якої є відповідач - Нововолинська ОДПІ)
та Державної податкової адміністрації
у Волинській області проведена планова
виїзна перевірка Відкритого
акціонерного товариства «Горохівський
цукровий завод» (правонаступником
якого є позивач - ПАТ «Горохівський
цукровий завод») з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01 квітня 2008
року по 31 березня 2009 року за
результатами якої складений акт від 18
січня 2010 року №002/23-00372641, яким
встановлено порушення позивачем
пункту 4.1 статті 4, підпункту 7.3.1 пункту
7.3, підпунктів 7.2.1, 7.2.3, 7.2.6 пункту 7.2,
підпункту 7.4.1 пункту 7.4, підпункту 7.4.5
пункту 7.4, підпункту 7.8.1 пункту 7.8 статті
Закону України «Про податок на додану
вартість» в результаті чого
встановлено заниження ПДВ на загальну
суму 3 224 433,00 грн. Вказаний висновок
інспекції мотивований тим, що
перевіркою повноти визначення
податкового кредиту за період 01 квітня
2008 року по 31 березня 2009 року
встановлено його завищення всього у
сумі 3 167 766,00 грн. У наданих до перевірки
реєстрах отриманих податкових
накладних, значна частина податкового
кредиту була сформовано за рахунок
податкових накладних, які були
виписані у попередніх податкових
періодах, який вже обревізований
попередньою плановою документальною
перевіркою. Всупереч підпункту 7.2.6
пункту 7.2, підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість» позивач не звертався зі
скаргами на постачальників за
ненадання (несвоєчасне надання)
податкових накладних, які є підставою
для включення сум ПДВ до складу
податкового кредиту.

Крім того, перевіркою встановлено
порушення підпункту 1.22.1 пункту 1.22
статті 1. підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті
4, підпункту 8.1.2 пункту 8.1 статті 8,
підпункту 5.3.2 пункту 5.3, пункту 5.1,
підпункту 5.2.1 пункту 5.2, абзацу другого
підпункту 5.3.9, пунктів 5.6, 5.7, 5.9 статті 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» в результаті
чого встановлено заниження податку на
прибуток за 2008 рік у розмірі 22 298 775,00
грн.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийняті податкові
повідомлення-рішення від 27 січня 2010
року №/0, №/0 та від 12 квітня
2010 року №/1, №/1.

Не погоджуючись з вищезазначеними
податковими повідомленнями-рішеннями
позивач 12 лютого 2010 року оскаржив їх в
адміністративному порядку (а.с.11).

Рішенням ДПІ у Горохівському районі
Волинської області від 12 квітня 2010 року
№1615 скаргу ВАТ «Горохівський цукровий
завод» залишено без задоволення, а
податкові повідомлення-рішення від 27
січня 2010 року №№/0, /0 - без
змін (а.с.111-113).

Крім того, за результатами розгляду
первинної скарги ДПІ у Горохівському
районі Волинської області винесені
податкові повідомлення-рішення від 12
квітня 2010 року №№/1, /1, які
аналогічні за змістом податковим
повідомленням-рішенням від 27 січня 2010
року №№/0, /0 (а.с.8-9).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
скасування оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень відповідача,
оскільки відповідачем не доведено, а
судом першої та апеляційної інстанції
не встановлено, що між позивачем та
зазначеними у акті перевірки
контрагентами, не виникли господарські
зобов'язання, факт виконання яких
підтверджується належними та
допустимими доказами, наявними в
матеріалах справи.

21 січня 2008 року між ВКП «Українська
нафтогазова компанія» (продавець) та
ВАТ «Горохівський цукровий завод»
(покупець) у м.Рогатині укладено
договір купівлі-продажу №21/01,
відповідно до п.1.1 якого продавець
зобов'язується передати у власність
покупця належний продавцю товар, а
покупець зобов'язується прийняти товар
та оплатити його вартість на умовах
цього договору. У п.2 договору сторони
визначили, що товаром за цим договором
є 11315,5 тон цукру. П.3.1 договору ціна
товару становить 3000,00 грн. за тону (в
тому числі ПДВ). Сторони передбачили
можливість розрахунку векселями - п.3.3.
договору (а.с.136-137).

Факт поставки товару підтверджується
накладними від 29 січня 2008 року №8, від 25
січня 2008 року №6, від 23 січня 2008 року №5
та актами прийому-передачі від 23 січня
2008 року, 25 січня 2008 року, 29 січня 2008 року.
Загальна вартість поставленого цукру
становить 33 946 500,00 грн. (а.с. 138-143).

Розрахунок за поставлений товар
проведений у повному обсязі шляхом
виписки ВАТ «Горохівський цукровий
завод» простих векселів від 30 січня 2008
року АА 1332262 на суму 16 000 000,00 грн. та АА
1332263 на суму 17 946 500,00 грн. (а.с.160, 161).

Передача вищезазначених векселів ВКП
«Українська нафтогазова компанія»
підтверджується актом
приймання-передачі векселів від 30
січня 2008 року, який підписаний обома
сторонами та скріплений їх печатками
(а.с. 147).

Крім того, 24 січня 2008 року між ТзОВ
«Захід-Груп» (продавець) та ВАТ І
«Горохівський цукровий завод»
(покупець) у м.Рогатині укладено
договір купівлі-продажу №21/01,
відповідно до п.1.1. якого продавець
зобов'язується передати у власність
покупця належний продавцю товар, а
покупець зобов'язується прийняти товар
та оплатити його вартість на умовах
цього договору. У п.2 договору сторони
визначили, що товаром за цим договором
є 18 000,00 тон цукру. П.3.1 договору
визначено, що ціна товару становить 3
058,20 грн. за тону (в тому числі ПДВ).
Загальна вартість договору 55 047 600,00 грн.
Сторони передбачили можливість
розрахунку векселями - п.3.3. договору
(а.с. 148-149).

Розрахунок за поставлений товар
проведений у повному обсязі шляхом
виписки ВАТ «Горохівський цукровий
завод» простих векселів від 31 січня 2008
року АА 100700 на суму 7 047 600,00 грн., АА 0497932
на суму 8 500 000,00 грн., АА 0497933 на суму 8 000
000,00 грн., АА 0497934 на суму 7 000 000,00 грн., АА
0012171 на суму 8 000 000,00 грн., АА 0012172 на суму 8
000 000,00 грн., АА 0012173 на суму 8 500 000,00 грн.
(а.с.157, 159, 161, 162).

Передача векселів ТзОВ «Захід-груп»
підтверджується актами
приймання-передачі векселів від 31
січня 2008 року (а.с. 153-155).

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Захід-груп» та
Виробничо-комерційне підприємство
«Українська нафтогазова компанія» 26
серпня 2008 року припинені як юридичні
особи, що підтверджується витягами з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
(а.с.121-124).

Податкові накладні виписані
зареєстрованими в установленому
законом порядку суб'єктами
господарювання, платниками податку на
додану вартість. Всі податкові
накладні отримані позивачем від
контрагентів, оформлені у
відповідності до вимог чинного
законодавства, а саме ст.201 Податкового
кодексу України.

Первинні документи відповідають
вимогам Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" та Положенню про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку. Жодних
зауважень щодо їх оформлення
податковий орган не пред»являв.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
внаслідок ліквідації юридичних осіб -
ТзОВ «Захід-Груп» та ВКП «Українська
нафтогазова компанія» заборгованість
по простим векселям згідно з
підпунктом 1.22.1 пункту 1.22 статті 1
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» не вважається
безповоротною фінансовою допомогою,
оскільки ст.14 Закону України «Про цінні
папери та фондовий ринок» визначено, що
вексель це цінний папір, який посвідчує
безумовне грошове зобов'язання
векселедавця або його наказ третій
особі сплатити після настання строку
платежу визначену суму власнику
векселя (векселедержателю). Векселі
можуть бути прості або переказні та
існують виключно у документарній
формі. Особливості видачі та обігу
векселів, здійснення операцій з
векселями, погашення вексельних
зобов'язань та стягнення за векселями
визначаються законом.

Частиною 3 статті 4 Закону України «Про
обіг векселів в Україні» встановлено,
що у разі видачі (передачі) векселя
відповідно до договору припиняються
грошові зобов'язання щодо платежу за
цим договором та виникають грошові
зобов'язання щодо платежу за векселем.

Конвенцією, якою запроваджено
Уніфікований закон про переказні
векселі та прості векселі, визначено,
що переказний (простий) вексель строком
за пред'явленням підлягає оплаті при
його пред'явленні. Він повинен бути
пред'явлений для платежу протягом
одного року від дати його складання
(статті 34, 77 Уніфікованого закону).

Відповідно до частини першої статті 38,
77 Уніфікованого закону держатель
переказного (простого) векселя зі
строком платежу на визначений день або
у визначений строк від дати складання
чи від пред'явлення повинен пред'явити
вексель для платежу або в день, в який
він підлягає оплаті, або в один із двох
наступних робочих днів.

З огляду на положення Уніфікованого
закону щодо індосаменту (статті 11-20)
держателем векселя може бути не тільки
особа, якій видано вексель, а й інша
особа, до якої права, що випливають з
векселя, перейшли за індосаментом.

Позовні вимоги до акцептанта
(векселедавця), які випливають з
переказного (простого) векселя,
погашаються із закінченням трьох
років, які обчислюються від дати
настання строку платежу (статті 70, 77
Уніфікованого закону).

Враховуючи те, що вексель строком за
пред'явленням може бути пред'явлений до
сплати починаючи з наступного дня
після його видачі, то строк позовної
давності за вимогами, що випливають з
простого векселя, спливає по
закінченні трьох років від дати,
наступної після його видачі.

Таким чином, строк позовної давності за
простими векселями від 30 січня 2008 року
АА 1332262 на суму 16 000 000,00 грн. та АА 1332263 на
суму 17 946 500,00 грн. та від 31 січня 2008 року
АА 100700 на суму 7 047 600,00 грн., АА 0497932 на
суму 8 500 000,00 грн., АА 0497933 на суму 8 000 000,00
грн., АА 0497934 на суму 7 000 000,00 грн., АА 0012171
на суму 8 000 000,00 грн., АА 0012172 на суму 8 000
000,00 грн., АА 0012173 на суму 8 500 000,00 грн.
спливає 30 січня 2011 року та 31 січня 2011
року відповідно, який на момент
проведення перевірки (18 січня 2010 року)
не минув.

Крім того, ТзОВ «Захід-Груп» та «ВКП
«Українська нафтогазова компанія»
шляхом індосаменту передали прості
векселя виписані ВАТ «Горохівський
цукровий завод» третій особі, а саме
ТзОВ «Євроінвест-Р», що
підтверджується відповідними написами
на звороті векселів.

В подальшому, вищезазначені прості
векселі ТзОВ «Євроінвест-Р» продало
ТзОВ «Украгро-5», що підтверджується
договором купівлі-продажу векселів
№Б10/53 від 11 лютого 2010 року.

Також, колегія суддів вважає
правильним висновок суду першої
інстанції про правомірність
нарахування амортизаційних витрат у
розмірі 1 931 953,00 грн., оскільки згідно
договору від 28 липня 2007 року №48 ВАТ
«Горохівський цукровий завод» придбав
у ТзОВ
«Експериментально-інструментальний
завод «Продмаш» промислове обладнання
вартістю 11 200 000,00 грн. та згідно
договору від 22 липня 2007 року №45
придбало у ТзОВ «Агросфера-А»
промислове обладнання загальною
вартістю 11 900 000,00 грн.

Вищезазначене обладнання
оприбутковано відповідно до
актів-прийому передачі, розрахунок за
нього проведений у повному обсязі.

Відсутність товарно-транспортних
накладних та інших документів, що
підтверджують реальність даних
операцій не може братись до уваги,
оскільки податковий орган в акті
перевірки від 18 січня 2010 року №002/23-00372641
встановив наявність всіх первинних
документів, якими підтверджується факт
придбання обладнання від ТзОВ
«Експериментально-інструментальний
завод «Продмаш» та ТзОВ «Агросфера-А»,
а саме договорів, актів
прийому-передачі, розрахункових
документів, податкових накладних. Крім
того, монтаж даного обладнання та
введення його експлуатацію,
підтверджується нарядами №63, 95 за
вересень 2007 року, актами від 30 вересня
2007 року №1/09, №2/09, №3/09, №4/09, які наявні в
матеріалах справи.

Щодо висновку ДПІ у Горохівському
районі Волинської області про
неправомірне формування податкового
кредиту у розмірі 3 167 766,00 грн., то
колегія суддів зазначає, що відповідно
до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв»язку із:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті
7 цього Закону датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків, або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Якщо платник не скористався правом
подачі заяви, передбаченим підпунктом
7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону України
«Про податок на додану вартість», і не
звернувся до податкової інспекції зі
скаргою, то він не має права включати до
податкового кредиту суму ПДВ, не
підтверджену податковою накладною.

У випадку, коли право платника на
податковий кредит підтверджується
податковими накладними, отриманими
після закінчення податкових періодів,
в яких фактично відбулись господарські
операції, суми ПДВ, вказані у таких
податкових накладних, можуть бути
включені до складу податкового кредиту
в податковому періоді, в якому такі
податкові накладні отримані.

Платником податків строк для звернення
до суду з вказаним позовом не
пропущено, так як підприємство
оскаржує податкові
повідомлення-рішення від 27.01.10р. та
12.04.10р., а вексель строком за
пред'явленням може бути пред'явлений до
сплати починаючи з наступного дня
після його видачі, то строк позовної
давності за вимогами, що випливають з
простого векселя, спливає по
закінченні трьох років від дати,
наступної після його видачі.

При цьому, колегія суддів враховує
вимоги ч.2 ст.71 КАС України, якою
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оскільки суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, то воно не може
бути скасоване чи змінене з підстав,
викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198,
ст.200, 205, 206, 254 КАС України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Нововолинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області -
залишити без задоволення, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 07 червня 2013
року по справі № 803/1045/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст.160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя:
М.П.Кушнерик

Судді:
О.І.Мікула

А.Р.Курилець

Повний текст виготовлено 29.09.2014р.