Справа № 2а-2037/11/2070
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/23350/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Харківської
районної державної адміністрації на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 4 травня 2011
року та постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 18 січня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до управління праці та
соціального захисту населення
Харківської районної державної
адміністрації про внесення змін до
наказу про звільнення,

в с т а н о в и л а :

У березні 2011 року позивачка звернулася
до суду із зазначеним позовом до
відповідача. Просила внести зміни до
наказу начальника управління праці та
соціального захисту населення
Харківської районної державної
адміністрації від 21 січня 2011 року № 14,
доповнивши п. 1 словами: «та ст. 21 Закону
України «Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні» у зв'язку з достроковим
виходом на пенсію»; визнати
неправомірною відмову відповідача у
виплаті їй грошової допомоги у розмірі
10 місячних посадових окладів та
зобов'язати виплатити вказану грошову
допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що
згідно ст. 21 Закону України «Про
основні засади соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян
похилого віку в Україні» вона має право
на достроковий вихід на пенсію. З
роботи вона звільнилася у зв'язку з
виходом на пенсію, тому відповідно до
ст. 37 Закону України «Про державну
службу» має право на отримання
грошової допомоги у розмірі 10 місячних
посадових окладів.

Постановою Харківського
окружного адміністративного суду від 4
травня 2011 року

позов задоволено. Внесено зміни до
наказу начальника управління праці та
соціального захисту населення
Харківської районної державної
адміністрації від 21 січня 2011 року № 14,
доповнивши п. 1 словами: «та ст. 21 Закону
України «Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні» у зв'язку з достроковим
виходом на пенсію». Визнано
неправомірною відмову управління
праці та соціального захисту населення
Харківської районної державної
адміністрації у виплаті позивачці
грошової допомоги у розмірі 10 місячних
посадових окладів та зобов'язано
відповідача виплатити ОСОБА_4 грошову
допомогу у розмірі 10 місячних
посадових окладів

Постановою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 18 січня 2012 року скасовано
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 4 травня 2011
року в частині внесення змін до наказу
начальника управління праці та
соціального захисту населення
Харківської районної державної
адміністрації від 21 січня 2011 року № 14
та прийнято в цій частині нову
постанову про відмову у задоволенні
позову. В іншій частині постанову суду
першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ставиться питання
про скасування судових рішень судів
першої та апеляційної інстанцій з
підстав порушення норм матеріального
та процесуального права та ухвалення
нового судового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Перевіривши за матеріалами справи
доводи касаційної скарги та
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі у
межах касаційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачка у 1995 році
прийняла присягу державного службовця,
а з 1 травня 2001 року знаходилася у
трудових відносинах з відповідачем.

25 жовтня 2010 року ОСОБА_4 подала
відповідачу заяву про звільнення її з
посади у зв'язку з виходом на пенсію за
станом здоров'я.

25 жовтня 2010 року наказом виконуючого
обов'язки начальника управління праці
та соціального захисту населення
Харківської районної державної
адміністрації № 596 позивачку звільнено
з посади головного спеціаліста відділу
соціальної адресної допомоги за п. 2 ч. 1
ст. 40 Кодексу законів про працю України
у зв'язку з виходом на пенсію за станом
здоров'я.

21 січня 2011 року вказаний наказ
викладено в новій редакції, а саме:
«звільнено ОСОБА_4, головного
спеціаліста відділу соціальної
адресної допомоги з 25 жовтня 2010 року
у зв'язку з виявленою невідповідністю
виконуваній роботі внаслідок стану
здоров'я, який перешкоджає продовженню
даної роботи (п. 2 ст. 40 КЗпП України)».

З 26 жовтня 2010 року ОСОБА_4 призначена
пенсія державного службовця за віком.

27 грудня 2010 року позивачка звернулася
до відповідача із заявою про виплату
грошової допомоги у розмірі 10 місячних
посадових окладів. Однак, у виплаті
вказаної допомоги їй було відмовлено.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачка
має право на отримання грошової
допомоги у розмірі 10 місячних
посадових окладів, оскільки стаж її
державної служби становить більше 10
років, вона вийшла на пенсію державного
службовця. Крім того, відповідач
неправомірно в наказі про звільнення
позивачки не зазначив ще однієї
підстави для її звільнення, а саме ст. 21
Закону України «Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні», оскільки позивачка мала
право на достроковий вихід на пенсію і
згідно вказаної норми.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції в частині задоволення позову
щодо внесення змін до наказу про
звільнення позивачки, суд апеляційної
інстанції, виходив з того, що
визначення підстав для звільнення не є
компетенцією суду, а належить до
повноважень роботодавця.

В іншій частині, суд апеляційної
інстанції погодився з висновками суду
першої інстанції та вказав, що на час
призначення пенсії державного
службовця позивачка за своїм віком,
страховим стажем та стажем державної
служби набула права на достроковий
вихід на пенсію згідно ст. 21 Закону
України «Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні» та на отримання грошової
допомоги у розмірі 10 місячних
посадових окладів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом, зокрема, у випадку виявленої
невідповідності працівника займаній
посаді або виконуваній роботі
внаслідок недостатньої кваліфікації
або стану здоров'я, які перешкоджають
продовженню даної роботи.

Ст. 21 Закону України «Про основні
засади соціального захисту ветеранів
праці та інших громадян похилого віку в
Україні» (у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що особам передпенсійного
віку, трудовий договір з якими було
розірвано з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в зв'язку із
змінами в організації виробництва і
праці, в тому числі ліквідацією,
реорганізацією, перепрофілюванням
підприємств, установ, організацій,
скороченням чисельності або штату
працівників, а також виявленою
невідповідністю працівника займаній
посаді за станом здоров'я, гарантується
право на достроковий вихід на пенсію за
півтора року до встановленого
законодавством строку, якщо вони мають
страховий стаж для чоловіків - 25 років,
для жінок - 20 років, а для осіб, які мають
право на пенсію на пільгових умовах, -
стаж роботи, який дає право на цей вид
пенсії.

Згідно ст. 37 Закону України «Про
державну службу» (у редакцій, чинній на
час виникнення спірних правовідносин)
на одержання пенсії державних
службовців мають право особи, які
досягли встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок - не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців, -
незалежно від місця роботи на час
досягнення пенсійного віку.

Ч. 13 вказаної статті передбачено, що
державним службовцям у разі виходу на
пенсію при наявності стажу державної
служби не менше 10 років виплачується
грошова допомога в розмірі 10 місячних
посадових окладів.

Отже, при виплаті цієї грошової
допомоги визначальними є два критерії:
1) вихід на пенсію державного службовця,
2) наявність трудового стажу на
державній службі не менше 10 років.

Отже, суд першої інстанції, з яким
погодився суд апеляційної інстанції,
дійшов обґрунтованого висновку щодо
неправомірності дій відповідача в
частині відмови виплатити позивачці
грошову допомогу в розмірі 10 місячних
посадових окладів, передбачену
ст. 37 Закону України «Про державну
службу», а відтак обґрунтовано
зобов'язав відповідача виплатити
вказану допомогу позивачці.

Конституційний Суд України у рішенні
від 26 листопада 2013 року № 1-14/2013
роз'яснив, що грошова допомога у
розмірі 10 місячних посадових окладів
виплачується державному службовцю за
умов виходу на пенсію з посади
державного службовця та наявності
страхового стажу, в тому числі стажу
державної служби не менше 10 років.
Жодних додаткових умов для виплати
грошової допомоги державному
службовцю у разі виходу його на пенсію
в частині тринадцятій статті 37 Закону
України «Про державну службу» не
встановлено.

Тобто, грошова допомога, передбачена
вказаним законодавчим положенням, має
разовий характер. Право на її одержання
пов'язане з певним стажем роботи особи
на посаді державного службовця та
припиненням цієї роботи у зв'язку з
виходом на пенсію державного
службовця. Тому розірвання трудового
договору з державним службовцем з
підстав, визначених у п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП,
не може нівелювати право державного
службовця на отримання зазначеної
грошової допомоги за умови наявності
стажу державної служби не менше 10
років.

Отже, у разі дострокового виходу на
пенсію державного службовця з посади в
органах державної влади відповідно до
чинного законодавства державний
службовець за наявності стажу
державної служби не менше 10 років і
страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», має право на отримання
грошової допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів, яке не пов'язане з
досягненням пенсійного віку,
визначеного частиною першою статті 37
Закону України «Про державну службу».

Аналогічну правову позицію висловив
Верховний Суд України у постанові від
3 червня 2014 року (справа № 21-22а14).

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про
незаконність судових рішень, порушення
норм матеріального та процесуального
права безпідставні, не ґрунтуються на
доказах та матеріалах справи.

Тому колегія суддів, перевіривши у
межах доводів касаційної скарги
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Харківської районної державної
адміністрації залишити без
задоволення, а змінену постанову
Харківського окружного
адміністративного суду 4 травня 2011 року
та постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 18 січня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: В.В. Тракало Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк