Справа № 1614/2а-896/11
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 р.Справа № 1614/2а-896/11

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Донець Л.О. , Мельнікової Л.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Кременчуцькому районі
Полтавської області на постанову
Кременчуцького районного суду
Полтавської області від 08.02.2011р. по
справі № 1614/2а-896/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Кременчуцькому районі
Полтавської області

про зобов'язання здійснити
перерахунок, нарахування та стягнення
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги дітям війни,

ВСТАНОВИЛА:

08.02.2011 року позивач звернувся до суду з
вищезазначеним адміністративним
позовом.

За результатами розгляду справи в
порядку скороченого провадження
постановою Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 08.02.2011
року позов частково.

Визнано протиправною бездіяльність
відповідача щодо нездійснення
перерахунку та виплати підвищення до
пенсії в розмірі встановленому
законом.

Зобов'язано відповідача провести
позивачу перерахунок пенсії з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком як дитині війни із розміру,
встановленого ч.1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та провести
відповідні виплати за період з 09 липня
2007 р. по 31 грудня 2007 р., 22 травня 2008 р. по 31
грудня 2008 р., з 01 січня 2009 р., по 31 грудня
2009 р., з 01 січня 2010 р. по 08.02.2011 року з
урахуванням проведених виплат.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просить
суд апеляційної інстанції оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
неврегульованість на законодавчому
рівні механізму та умов виплати
допомоги особам, які мають статус
"дитина війни", прийняття оскаржуваної
постанови з порушенням норм бюджетного
законодавства України та ст. 28 Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", що
призвело до неправильного вирішення
справи.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС
України вищезазначена апеляційна
скарга розглядається в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Судом першої інстанції обґрунтовано
встановлено, що позивач відповідно до
ст.1 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" є дитиною війни та
за приписами ст.6 цього закону має право
на отримання підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції правильно застосував до
спірних правовідносин норми
матеріального права надавши перевагу
ст.6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" над постановою
Кабінету Міністрів України від 28
травня 2008 р. за № 530 "Про деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян", як нормативно-правовому
акту, що має вищу юридичну силу. Також
суд правильно визначено розмір
мінімальної пенсії за віком, виходячи
із приписів ч.1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", оскільки іншими законами
такий розмір не врегульовано.

Між тим, при ухваленні рішення судом
було допущено порушення норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду з позовом
08.02.2011 року із вимогами щодо захисту
його порушених прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України (в редакції,
яка діяла на момент звернення) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлено річний строк, який,
якщо не встановлено інше, обчислюється
з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду, річний строк на
звернення до суду з позовом та період
за який позивач просить суд захистити
його права, колегія суддів приходить до
висновку, що права позивача підлягають
захисту з 08.02.10 року.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Приймаючи рішення про поновлення
позивачу строку на звернення до суду з
позовом суд першої інстанції не навів
підстав для його поновлення.

З матеріалів справи таких підстав не
вбачається. Доказів поважності
пропуску строку на звернення до суду з
позовом позивачем не надано.

Виходячи із зазначених обставин
справи, колегія суддів вважає, що судом
при ухваленні рішення було порушено
приписи ст.ст. 99, 100 КАС України, що
призвело до частково необґрунтованого
задоволення позову.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що через порушення судом норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
постанова суду першої інстанції в
частині задоволення позовних вимог до
07.02.2010 включно підлягає скасуванню, а
позовні вимоги в зазначеній частині
підлягають залишенню без розгляду.

Крім того, колегія суддів не
погоджується з рішенням суду першої
інстанції в частині зазначення
кінцевої дати, до якої суб'єкт владних
повноважень має здійснювати
перерахунок пенсійних виплат та
зазначає, що приймаючи рішення про
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за
період з 01.01.2010 року по 08.02.2011 року судом
першої інстанції не розглянуто частину
позовних вимог заявлених позивачем при
зверненні до адміністративного суду, а
саме щодо зобов'язання відповідача
нараховувати та виплачувати йому у
повному обсязі недоплачену щомісячну
державну соціальну 30 % надбавку, що
передбачена ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" з 09.02.2011
року та в подальшому.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 201 КАС України
визначено, що вирішення не всіх
позовних вимог або питань є підставою
для зміни постанови суду першої
інстанції.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" пенсія - це щомісячна
пенсійна виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 6 зазначеного закону
непрацездатні громадяни крім
пенсійних виплат із системи пенсійного
забезпечення мають право отримувати
доплати, надбавки та підвищення до
зазначених виплат, додаткову пенсію в
порядку та за рахунок коштів,
визначених законодавством.

Статтею 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) встановлено
підвищення на 30 відсотків мінімальної
пенсії за віком до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, для дітей війни.

Вихідним критерієм обчислення доплати
до пенсії дітям війни виступає
мінімальна пенсія за віком.
Мінімальний розмір пенсії за віком
згідно ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом. Будь-яких інших
нормативно-правових актів, які б
визначали механізм обчислення
мінімальної пенсії за віком або
встановлювали її розмір, немає.

Отже, пенсія є періодичним платежем,
виплата якої, за загальним правилом, не
обмежена у часі.

Підвищення до пенсії, яке є
додатковою виплатою особі, яка
визнана такою, що має на нього право,
нерозривно пов'язано з виплатою
пенсії і також має не визначений у часі
граничний термін виплати.

Таким чином, враховуючи вищенаведене,
колегія суддів дійшла висновку про те,
що підвищення до пенсії, яке є
додатковою виплатою особі, яка визнана
такою, що має на нього право, нерозривно
пов'язано з виплатою пенсії і також має
не визначений у часі граничний термін
виплати, тому, вирішуючи питання про
зобов'язання нарахувати та виплатити
відповідні періодичні платежі дітям
війни, суди, у разі відсутності
спору про право особи на отримання
підвищення до пенсії або встановлення
такого права в судовому порядку, не
мають підстав обмежувати орган,
відповідальний за здійснення їх
нарахування і виплати, певним часовим
проміжком, якщо не відбулося змін у
законодавстві.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
дійшла висновку про незаконність
оскаржуваного рішення в частині
зазначення кінцевої дати, а саме - 08.02.2011
року, до якої суб'єкт владних
повноважень мав здійснювати
обчислення підвищення до пенсії,
оскільки це не передбачено законом.

Разом з тим, колегія суддів вважає за
необхідне вказати, що Законом України
"Про внесення змін до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
прикінцеві положення пункту 4 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік" доповнено певним змістом,
яким, серед іншого, встановлено, що у 2011
році норми і положення статті 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання пункту 7 Закону України
"Про внесення змін до Закону України
"Про Державний бюджет Украни на 2011 рік"
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову від 06.07.2011 року №745 "Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету". Дана постанова
набрала чинності 23.07.2011 року.

Тобто фактично відбулися ті зміни у
законодавстві, що виключають обов'язок
відповідача з 23.07.2011 року здійснювати
нарахування та виплату державної
соціальної допомоги, передбаченої ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", позивачу, як особі, що має
відповідний статус "дитина війни" саме
у розмірі 30 % мінімальної пенсії за
віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про те, що за період з 08.02.2011
року по 22.07.2011 року нарахування та
виплата дітям війни підвищення до
пенсії або щомісячного грошового
довічного утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, повинні здійснюватися
відповідно до норм Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

Стосовно позовної вимоги здійснювати
нарахування та виплату соціальної
державної допомоги, як особі, що має
статус "дитина війни" в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком, що
передбачена ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" в
подальшому колегія суддів зазначає, що
дана вимога є безпідставною та такою,
що не підлягає задоволенню, оскільки
судове рішення має бути наслідком
чинного правового регулювання та не
може обмежувати волю законодавчого
органу в майбутньому змінювати правове
регулювання суспільних відносин.

Виходячи з наведеного, колегія суддів,
керуючись приписами п. 2 ч. 1 ст. 198 та п. 2
ч. 1 ст. 201 КАС України, вважає, що
оскаржуване рішення суду першої
інстанції підлягає зміні шляхом
доповнення резолютивної частини
постанови визначенням про обов'язок
відповідача здійснити нарахування та
виплату доплати до пенсії позивачу,
передбаченої ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" за період з 08.02.2011 року по
22.07.2011 року.

В іншій частині підстав для скасування
оскаржуваної постанови колегія суддів
не вбачає та, згідно приписів ст. 200 КАС
України, приймає рішення про залишення
судового рішення без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду апеляційної інстанції не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 167, 183-2, 195,
197, п. 2 ч. 1 ст. 198, п. 2 ч. 1 ст. 201, ст.ст. 205, 207,
254 Кодексу адміністративного
судочинства, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Кременчуцькому районі Полтавської
області - задовольнити частково.

Постанову Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 08.02.2011р. по
справі № 1614/2а-896/11 скасувати в
частині задоволення позову ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Кременчуцькому районі Полтавської
області про визнання протиправною
бездіяльності щодо не нарахування та
не виплати доплати до пенсії у
відповідності до ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" з
09.07.2007 року по 08.02.2010 року включно.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Кременчуцькому районі Полтавської
області про визнання протиправною
бездіяльності щодо не нарахування та
не виплати доплати до пенсії у
відповідності до ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" з
09.07.2007 року по 08.02.2010 року включно -
залишити без розгляду.

Постанову Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 08.02.2011 р.
по справі № 1614/2а-896/11 доповнити
наступним:

"Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Кременчуцькому районі
Полтавської області здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_1 з
підвищенням її на 30 % мінімальної
пенсії за віком з розміру,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" за період з 08.02.2011
року по 22.07.2011 року включно з
урахуванням проведених виплат та
вчинити дії щодо виплати донарахованих
сум.

В іншій частині постанову
Кременчуцького районного суду
Полтавської області від 08.02.2011р. по
справі № 1614/2а-896/11 - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Бартош
Н.С.Судді (підпис) (підпис) Донець Л.О.
Мельнікова Л.В.