Справа № К/9991/41964/11-С
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/41964/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської Т.Ф.,

Ліпського
Д.В.,

Олексієнка
М.М.,

провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи

за позовною заявою Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі міста Маріуполя
Донецької області до Державного
підприємства по ремонту та
експлуатації житлового фонду
Приморського району про стягнення
заборгованості з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі міста Маріуполя
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 17 березня
2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 31 травня 2011 року, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2010 року Управління Пенсійного
фонду України в Приморському районі
міста Маріуполя Донецької області
(далі - Управління ПФУ) пред'явило у суді
позов до Державного підприємства по
ремонту та експлуатації житлового
фонду Приморського району (далі -
Підприємство), в якому просило стягнути
з відповідача на його користь
заборгованість з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах (далі - пільгові
пенсії), за липень - листопад 2010 року у
розмірі 1 395 гривень 53 копійки.

В обґрунтування позовних вимог позивач
послався на пункт 2 Прикінцевих
положень Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин; далі - Закон № 1058-IV) та
пункт 6 Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, затвердженої постановою
правління ПФУ від 19 грудня 2003
року № 21-1, яка зареєстрована у
Міністерстві юстиції України 16 січня
2004 року за № 64/8663 (у редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин; далі -
Інструкція), згідно з якими
підприємства та організації мають
покривати витрати Пенсійного фонду
України на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 17 березня
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31 травня 2011
року, позовні вимоги задоволено
частково. Стягнуто з Підприємства на
користь Управління ПФУ заборгованість
з відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій у
розмірі 280 гривень 83 копійки та
відмовлено у задоволені позовних вимог
про стягнення заборгованості з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій у
розмірі 1 114 гривень 70 копійок.

В обґрунтування касаційної скарги
Управління ПФУ посилається на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, у зв'язку з чим
ставить питання про скасування
прийнятих ними рішень та ухвалення
нової постанови про задоволення
позовних вимог.

Підприємство своїм правом, як сторони у
справі, не скористалося та заперечень
на касаційну скаргу не подало.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи та рішення, що
приймалися під час її розгляду, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає.

Оскільки судові рішення про часткове
задоволення позову оскаржуються
позивачем, який просить їх скасувати та
задовольнити позов у повному обсязі, то
колегія суддів перевіряє їх законність
та обґрунтованість лише у частині, якою
позивачу відмовлено у задоволенні
позову.

Судами встановлено, що Управлінням ПФУ
за період з липня по листопад 2010 року
понесені витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених на пільгових
умовах на підставі пунктів "б"-"з" статті
13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" (за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, зайнятість у яких дає право
на пенсію за віком на пільгових умовах,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 16 січня 2003 року №
36) працівникам Підприємства ОСОБА_4 у
розмірі 280 гривень 83 копійки та ОСОБА_5 у
розмірі 1 114 гривень 70 копійок,
а всього - 1395 гривень 53 копійки.

Управління ПФУ надіслало Підприємству
повідомлення та розрахунки фактичних
витрат на виплату і доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах за
Списком № 2, за липень-листопад 2010 року
та акт звірки сум заборгованості, якими
зобов'язало Підприємство сплатити
понесені ним витрати.

Відповідно до пункту 6.8 Інструкції,
підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Оскільки у визначений законодавством
строк Підприємство зазначену в
повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій не сплатило,
Управління ПФУ пред'явило позов про її
стягнення в примусовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позову в
частині стягнення заборгованості у
розмірі 1 114 гривень 70 копійок (пільгова
пенсія, виплачена у липні - листопаді 2010
року громадянину ОСОБА_5), суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
апеляційний суд, виходив з того, що
Підприємство не є правонаступником
дільниці № 3, на якій працював ОСОБА_5, у
зв'язку з чим воно не зобов'язане
відшкодовувати Управлінню ПФУ
фактичні витрати на виплату та
доставку його пенсії.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком судів.

Відповідно до пункту 6.3 Інструкції, у
разі ліквідації або зміни власника
підприємства, суми витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах особам, які мають
стаж, що дає право на призначення цих
пенсій, Пенсійному фонду вносять
правонаступники.

Судами встановлено і це
підтверджується матеріалами справи, що
Підприємство не є правонаступником
дільниці № 3 виробничого житлового
ремонтно-експлуатаційного об'єднання
Приморського району Управління
житлового господарства, де ОСОБА_5
працював газозварювальником.

За таких обставин, суди дійшли
обґрунтованого висновку про
необхідність відмовити Управлінню ПФУ
в задоволенні позовних вимог у цій
частині.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів
попередніх інстанцій є правильними,
обґрунтованими, відповідають нормам
матеріального та процесуального права,
підстави для скасування чи зміни
оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи касаційної скарги висновків
судів та встановлені судами обставини
справи не спростовують.

Керуючись статтями 222, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі міста Маріуполя
Донецької області залишити без
задоволення, а постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 17
березня 2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 31 травня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам та оскарженню не підлягає.

Судді
Т.Ф. Весельська

Д.В. Ліпський

М.М. Олексієнко