Справа № 2а/1570/3185/11
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/58889/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В.,
Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., розглянувши
у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Південної митниці на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 31 жовтня 2011
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 5 вересня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Державної митної служби України,
Південної митниці, третя особа ОСОБА_5
про визнання незаконним та скасування
наказу про звільнення в частині
припинення перебування на державній
службі в митних органах України,
поновлення на посаді та стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2011 року позивач
звернувся до суду з зазначеним позовом
до відповідачів. Просив визнати
протиправним та скасувати наказ
Державної митної служби України від 23
березня 2011 року № 508-к "По особовому
складу митних органів" в частині
припинення перебування на держаній
службі в митних органах України ОСОБА_4
відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону
України "Про державну службу", поновити
його на посаді інспектора відділу
митного оформлення № 5 митного поста
"Іллічівськ" Південної митниці та
стягнути на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 31 жовтня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від
5 вересня 2012 року, позов задоволено.
Визнано незаконним та скасовано наказ
Державної митної служби України від 23
березня 2011 року № 508-к "По особовому
складу митних органів" в частині
припинення перебування ОСОБА_4 на
державній службі в митних органах
України, поновлено позивача на посаді
інспектора відділу митного оформлення
№ 5 митного поста "Іллічівськ"
Південної митниці та стягнуто з
Південної митниці на користь ОСОБА_4
середній заробіток за час вимушеного
прогулу за період з 23 березня 2011 року по
день поновлення на роботі.

У касаційній скарзі ставиться питання
про скасування судових рішень судів
першої та апеляційної інстанцій з
підстав порушення норм матеріального
та процесуального права та ухвалення
нового судового рішення про відмову в
задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі у межах, встановлених статтею 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 з 19 червня 1997
року проходив службу в органах
Державної митної служби. Наказом від 12
серпня 2010 року № 601-к позивач був
переведений на посаду інспектора
відділу митного оформлення № 5 митного
поста «Іллічівськ» Південної митниці.
Наказом Державної митної служби
України від 23 березня 2011 року № 508-к "По
особовому складу митних органів"
припинено перебування на державній
службі в митних органах ОСОБА_4
відповідно до п.6 ч.1 ст.30 Закону України
«Про державну службу» за порушення
Присяги державного службовця.

Підставою для звільнення стала
доповідна записка, складена за
результатами перевірки щодо
правильності митного контролю та
митного оформлення товарів, що
переміщуються на адресу суб"єктів
зовнішньоекономічної діяльності
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мета-Плюс»,
Приватного підприємства
«Сіліософтпром» та Приватного
підприємства «Сідісофтпром» в зоні
діяльності Південної митниці, яка
здійснена відповідно до наказу
Державної митної служби України від 9
березня.2011 року № 175 "Про проведення
перевірки". В ході перевірки було
встановлено порушення позивачем вимог
пунктів 2.1, 2.3, 2.12 Посадової інструкції,
затвердженої начальником Південної
митниці 1 листопада 2010 року, п.4.14 наказу
Державної митної служби Українивід 8
грудня 1998 року № 771.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що відповідачами не доведено факт
вчинення позивачем протиправного
винного діяння, яке могло б свідчити
про порушення ним Присяги державного
службовця, рішення про припинення
державної служби позивача в митних
органах прийняте з порушенням
процедури, передбаченої чинним
законодавством.

Судами вірно зазначено, що
спірний наказ Державної митної служби
України від 23 березня 2011 року
№ 508-к не містить фактів невиконання чи
неналежного виконання позивачем своїх
службових обов'язків, доказів на
підтвердження невиконання позивачем
покладених на нього службових
обов'язків чи вчинення ним вчинків,
несумісних з перебуванням на державній
службі, відповідачем не надано.

Порядок, умови проходження і
припинення державної служби в митних
органах встановлено Законом України
"Про державну службу" та Дисциплінарним
статутом митної служби України (далі -
Дисциплінарний статут).

Правовий статус посадових осіб митної
служби України, їх права та обов'язки
визначаються Конституцією України,
Митним кодексом України, а в частині, що
ним не регулюється, - Законом України
"Про державну службу". Тобто
дисциплінарна відповідальність
посадових осіб митної служби
врегульована спеціальним
законодавством, у тому числі й нормами
Статуту. Норми Закону України "Про
державну службу" можуть
застосовуватися щодо посадових осіб
митної служби у тій частині, що не
врегульована спеціальним митним
законодавством, у тому числі й нормами
Статуту. Оскільки припинення державної
служби на підставі пункту 6 частини
першої статті 30 Закону України
"Про державну службу" є крайнім заходом
відповідальності державного службовця
за порушення службової дисципліни,
який виходить за межі дисциплінарної
відповідальності, то неможливість
застосування до посадової особи митної
служби України дисциплінарних
стягнень аж до звільнення з митного
органу має бути мотивовано. Розділом 4
Статуту визначено види дисциплінарних
стягнень та порядок їх застосування,
чітко врегульована процедура їх
застосування, завдяки чому
забезпечується належний захист
законних прав та інтересів працівників
при вирішенні питань їх дисциплінарної
відповідальності.

Передумовою звільнення державного
службовця за вчинення дисциплінарного
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності, з
підстави припинення державної служби
за порушення Присяги має бути ретельне
службове розслідування, порядок
проведення якого регулюється
Інструкцією. При цьому необхідно
враховувати, що наслідком вчинення
дисциплінарного правопорушення можуть
бути припинення державної служби за
порушення Присяги або звільнення з
митного органу, які є санкціями різних
рівнів відповідальності і не можуть
застосовуватися як альтернативні.
Звільнення за порушення Присяги може
мати місце лише тоді, коли державний
службовець скоїв проступок проти
інтересів служби, який суперечить
покладеним на нього обов'язкам,
підриває довіру до нього як до носія
влади, що призводить до приниження
державного органу та унеможливлює
подальше виконання ним своїх
обов'язків.

Припинення державної служби за
порушення Присяги може
застосовуватися тільки у крайніх
випадках, коли дисциплінарний
проступок містить ознаки саме такого
порушення і заходи дисциплінарного
стягнення, на переконання
уповноваженої вирішувати питання про
відповідальність посадової особи, є
недостатніми чи попереднє їх вжиття не
дало бажаного результа

При цьому необхідно враховувати, що у
разі вчинення дисциплінарного
правопорушення, наслідком якого може
бути припинення державної служби за
порушення Присяги або звільнення з
митного органу, є санкціями різних
рівнів відповідальності, які не можуть
застосовуватися як альтернативні.

За таких обставин, коли оскаржуваний
наказ не містить фактів невиконання чи
неналежного виконання позивачем своїх
службових обов'язків чи порушення
присяги державного службовця, суд
першої інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, дійшов
обґрунтованого висновку, що спірний
наказ Державної митної служби України
від 23 березня 2011 року № 508-к-к в частині
звільнення ОСОБА_4 із займаної посади
на підставі пункту 6 частини 1 статті 30
Закону України "Про державну службу" є
протиправним та прийнятим
необґрунтовано, у зв'язку з чим
підлягає скасуванню, а позовні вимоги
задоволенню.

Зазначені висновки узгоджуються з
правовою позицією Верховного Суду
України, викладеною в постанові від 22
жовтня 2013 року (справа № 21-274а13).

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Доводи касаційної скарги про порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права безпідставні, не ґрунтуються на
доказах та спростовуються висновками
судів.

Тому колегія суддів, перевіривши у
межах доводів касаційної скарги
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Південної митниці
залишити без задоволення, а постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 31 жовтня 2011 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 5 вересня 2012
року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало
Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк