Справа № 601/97/14а,6а/601/13/14
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року
Справа № 876/7958/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Кременецькому районі Тернопільської
області на ухвалу Кременецького
районного суду Тернопільської області
від 23.01.2014р. про зміну способу і порядку
виконання судового рішення по справі
за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Кременецькому районі Тернопільської
області про нарахування та виплату
допомоги дитині війни,-

встановив:

14.01.2014 року державний виконавець
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Тернопільській області (далі -
державний виконавець) звернувся до
суду із поданням про зміну способу та
порядку виконання судового рішення, а
саме - постанови Кременецького
районного суду Тернопільської області
від 09.06.2011 р. по справі № 1909/2-а-2921/11.

Своє подання обґрунтовує тим, що у
відділі ПВР УДВС ГУЮ у Тернопільській
області на виконанні перебуває
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа №
1909/2-а-2921/11, виданого Кременецьким
районним судом Тернопільської області
26.11.2013 р. на виконання постанови цього ж
суду від 09.06.2011 р., якою зобов`язано
управління Пенсійного фонду України в
Кременецькому районі Тернопільської
області нараховувати та виплачувати
ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі
30% мінімальної пенсії за віком на
підставі положень статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 10.11.2010 р., з
урахуванням статті 28 Закону України
«Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування» та раніше
виплачених сум.

Зазначає, що судові рішення у справах,
пов`язаних із соціальними виплатами,
які мають зобов`язальний характер щодо
проведення таких виплат, не належать до
зазначених у ст. 2 Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» видів рішень, що
унеможливлює їх виконання без зміни
його способу.

Таким чином, керуючись ч. 1 ст. 263 КАС
України, державний виконавець вважає,
що для примусового виконання
виконавчого листа № 1909/2-а-2921/11 від
26.11.2013 р. слід змінити спосіб і порядок
виконання постанови Кременецького
районного суду Тернопільської області
від 09.06.2011 р. шляхом зміни зобов`язання
здійснити виплати на стягнення цих
виплат, у зв`язку із чим здійснив
відповідне подання до суду першої
інстанції.

Ухвалою Кременецького районного суду
Тернопільської області від 23.01.2014 р.
подання державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Тернопільській області про зміну
способу виконання судового рішення -
задоволено.

Змінено спосіб і порядок виконання
постанови Кременецького районного
суду Тернопільської області у справі
№ 1909/2-а-2921/11 за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Кременецькому районі Тернопільської
області в частині зобов'язання
управління Пенсійного фонду України в
Кременецькому районі Тернопільської
області провести виплату ОСОБА_1
підвищення до пенсії як дитині війни,
встановленого ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», в
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», за
період з 10 листопада 2010 року, з
урахуванням виплачених сум, у спосіб
стягнення з управління Пенсійного
фонду України в Кременецькому районі
Тернопільської області на користь
ОСОБА_1 1113 ( одна тисяча сто тринадцять)
гривень 69 ( шістдесят дев'ять) копійок
нарахованого, але не виплаченого
підвищення до пенсії як дитині війни за
вказаний період.

Задовольняючи подання, суд першої
інстанції виходив із норми ч.1 ст.263 КАС
України, згідно якої за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутись
до адміністративного суду, що видав
виконавчий лист, із поданням, а сторона
виконавчого провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку, що зміни у правовому
регулюванні порядку виконання судових
рішень, боржником за якими є державний
орган, яким не передбачено виконання
рішень зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання. Така
обставина є підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення, а тому
подання державного виконавця є
підставним та підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, відповідач - управління
Пенсійного фонду України в
Кременецькому районі Тернопільської
області оскаржив його в апеляційному
порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала
прийнята з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи,
з помилковим застосуванням норм
матеріального права, порушенням норм
процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав, викладених у
апеляційній скарзі. Просить скасувати
оскаржувану ухвалу та прийняти нову,
якою в задоволенні подання державного
виконавця відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач зазначає, що за
приписами п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
Кременецького районного суду від 09.06.2011
р. по справі № 1909/2-а-2921/11 та синтез
наведених процесуальних норм дають
підстави зробити висновок про те, що
зобов'язання, покладені на управління
Пенсійного фонду України в
Кременецькому районі Тернопільської
області цим судом, є позовними вимогами
як обраним судом видом захисту
порушених прав позивача, які суд
задовольнив.

Відповідач звертає увагу на те, що
приписи норми ст. 263 КАС України, на яку
посилається суд першої інстанції у
оскаржуваній ухвалі, про можливість
сторони виконавчого провадження
звернення із заявою про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення
передбачають встановлення порядку чи
способу виконання рішення, яке було
ухвалено судом у справі, а саме
резолютивної частини постанови, яка
містить висновки суду по суті позовних
вимог. Відтак, суд, здійснюючи зміну
порядку чи способу виконання рішення,
не може змінювати змісту резолютивної
частини рішення та способу захисту
порушеного права, обраного судом при
вирішенні справи по суті.

Так, суд першої інстанції,
задовольняючи подання про зміну
способу виконання рішення, не звернув
увагу та не врахував відмінності між
позовною вимогою як обраним судом
видом захисту порушених прав позивача
від способу виконання судового рішення
як одного з його заходів, чим змінив
постанову суду по суті за відсутності
на це процесуальних повноважень.

В судове засідання сторони не
з'явились, хоча були повідомлені
належним чином про час та місце
розгляду справи у суді, а тому суд
вважає за можливе розглянути справу
без їх участі та відповідно до вимог ч. 1
ст. 41 КАС України фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
апеляційну скаргу, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу апелянта слід задоволити, а
оскаржувану ухвалу - скасувати, з
наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що постановою
Кременецького районного суду
Тернопільської області від 09.06.2011 р. по
справі № 1909/2-а-2921/11 зобов`язано
управління Пенсійного фонду України в
Кременецькому районі Тернопільської
області нараховувати та виплачувати
ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі
30% мінімальної пенсії за віком на
підставі положень статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 10.11.2010 р., з
урахуванням статті 28 Закону України
«Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування» та раніше
виплачених сум.

14.01.2014 року державний виконавець
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Тернопільській області звернувся до
суду із поданням про зміну способу та
порядку виконання постанови
Кременецького районного суду
Тернопільської області від 09.06.2011 р. по
справі № 1909/2-а-2921/11.

Ухвалою Кременецького районного суду
Тернопільської області від 23.01.2014 р.
подання державного виконавця про зміну
способу виконання рішення задоволено,
змінено спосіб виконання постанови
Кременецького районного суду
Тернопільської області із
"зобов'язання УПФУ в Кременецькому
районі Тернопільської області
провести виплату ОСОБА_1 підвищення до
пенсії як дитині війни, встановленого
ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», за період з 10
листопада 2010 року, з урахуванням
виплачених сум" на "стягнення з УПФУ в
Кременецькому районі Тернопільської
області на користь ОСОБА_1 1113 ( одна
тисяча сто тринадцять) гривень 69 (
шістдесят дев'ять) копійок підвищення
до пенсії як дитині війни за вказаний
період".

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами у справі, колегія суддів
виходить з наступного.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Як слідує із резолютивної частини
постанови Кременецького районного
суду Тернопільської області від від
09.06.2011 р., зобов'язання, покладені на
відповідача цим судом, є позовними
вимогами як обраним судом видом
захисту порушених прав позивача, які
суд задовольнив.

За таких обставин державний виконавець
просив змінити не спосіб виконання
постанови суду, а судове рішення по
суті позовних вимог і вирішити
додаткову позовну вимогу про стягнення
коштів, яка не була предметом розгляду
та дослідження суду першої інстанції
під час прийняття цієї постанови.

Виходячи з положень ст.ст. 21, 105, 162 КАС
України, адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю.

Проте, як вірно зазначає Вищий
адміністративний суд України у своїй
ухвалі від 12.02.2014 р. у справі № К/800/598/14,
встановивши, що відповідач у справі
порушив норми права, які регулюють
спірні правовідносини,
адміністративний суд повинен визнати
такі дії протиправними і зобов'язати
відповідача провести нарахування та
виплату належних позивачу сум
відповідно до закону, а не ухвалювати
рішення про стягнення чи виплату їх
конкретних розмірів.

Разом із цим, частиною першою статті 263
КАС України встановлено, що за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України, отже,
виконання постанови суду фактично
можливе, хоча й за певних умов, а тому
колегія суддів вважає, що відсутні
підстави для зміни способу виконання
рішення суду першої інстанції.

Крім цього, аналіз оскаржуваної ухвали
свідчить про те, що суд першої
інстанції, змінюючи спосіб виконання
постанови суду, фактично змінив її
суть, що належить до повноважень суду
апеляційної або касаційної інстанції,
відповідно до норм ст.ст. 198, 223 КАС
України.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав
вказані вимоги процесуального закону,
оскільки до спірних правовідносин не
вірно застосував норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного рішення, яке
підлягає до скасування.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Кременецькому районі Тернопільської
області задовольнити, а ухвалу
Кременецького районного суду
Тернопільської області від 23.01.2014р. про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення по справі № 601/97/14-а (
6-а/601/13/2014 ) - скасувати.

У задоволенні подання Відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Тернопільській області про зміну
способу та порядку виконання постанови
Кременецького районного суду
Тернопільської області по справі №
1909/2-а-2921/11 за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Кременецькому районі Тернопільської
області про нарахування та виплату
допомоги дитині війни - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О. Большакова

В.Я. Макарик