Справа № 816/2456/14
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2014 р.Справа № 816/2456/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Бершова Г.Є. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання
Машури Г.І.

представника позивача Гостіка Є.В.,

представника відповідача Дзюби І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Полтавської митниці
Міндоходів на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
23.07.2014р. по справі № 816/2456/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тандем-2002"

до Полтавської митниці Міндоходів,
третя особа Головне управління
Державної казначейської служби
України в Полтавській області

про скасування рішення про коригування
митної вартості товарів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Тандем-2002" (далі - ТОВ
"Тандем-2002"), звернувся до Полтавського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Полтавської митниці Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у Полтавській області
(далі - Полтавська митниця, відповідач),
третя особа: Головне управління
Державної казначейської служби
України у Полтавській області про
визнання протиправними та скасування
рішення про коригування митної
вартості від 26.02.2014 №806020002/2014/000018/1 та
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформлені випуску
чи пропуску товарів і транспортних
засобів комерційного призначення
№806020002/2014/00066.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 23.07.2014 року
адміністративний позов задоволено,
визнано протиправними та скасовано
рішення про коригування митної
вартості товарів №806020002/2014/000018/1 та
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№806020002/2014/00066, прийняті Полтавською
митницею Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у Полтавській області 26.02.2014. Стягнуто з
Державного бюджету України в особі
Полтавської митниці Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у Полтавській області
(ідентифікаційний код 38719157) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тандем-2002"
(ідентифікаційний код 32081777) судові
витрати пов'язані зі сплатою судового
збору у розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08
коп.

Відповідач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 23.07.2014 року
та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, відповідач посилається на
прийняття оскаржуваної постанови з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, зокрема на
порушення ст. ст. 51-57 Митного кодексу
України (далі - МК України) та ст. ст. 7, 9,
69, 86, 159 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС
України), що призвело до неправильного
вирішення справи.

Позивач надав письмові заперечення на
апеляційну скаргу, в яких, посилаючись
на обґрунтованість та об'єктивність
рішення суду, просить залишити його без
змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції представник позивача
наполягаючи на законності та
обґрунтованості рішення суду першої
інстанції, просив залишити його без
змін, а апеляційну скаргу відповідача -
без задоволення.

Представник відповідача підтримав
апеляційну скаргу, просив задовольнити
її, посилаючись на доводи та
обґрунтування, викладені в апеляційній
скарзі.

Представник третьої особі в судове
засідання суду апеляційної інстанції
не з'явився, про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи
повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача та представника
відповідача, перевіривши рішення суду
та доводи апеляційної скарги,
дослідивши письмові докази, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду, що ТОВ "Тандем-2002"
зареєстроване як юридична особа
виконавчим комітетом Полтавської
міської ради 24.07.2002, до видів діяльності
якого, відповідно до КВЕД-2010,
відносяться: оптова торгівля зерном,
необробленим тютюном, насінням і
кормами для тварин; діяльність
посередників у торгівлі
сільськогосподарською сировиною,
живими тваринами, текстильною
сировиною та напівфабрикатами;
діяльність посередників у торгівлі
товарами широкого асортименту; оптова
торгівля молочними продуктами, яйцями,
харчовими оліями та жирами; оптова
торгівля іншими товарами
господарського призначення;
неспеціалізована оптова торгівля.

Між ТОВ "Тандем - 2002" (покупець) та
Компанією Langfang Meihua Bio-Technology Co. Ltd (Китай)
(продавець) було укладено контракт
№1315602 від 01.02.2013 року, за умовами якого
продавець продає, а покупець купує
L-Лізин HCL та L-Треонін 98,5% на загальну
суму 500 000,00 дол. США (пункт 1.1). Пункт 2.1
Контракту передбачає, що ціни на товар,
що постачається відповідно до статті 1
цього контракту встановлюється в дол.
США з урахуванням умов поставки кожної
конкретної партії товару. За умовами
пункту 3.3 Контракту продавець
зобов'язався передати покупцю наступні
документи: інвойс, морський коносамент,
сертифікат якості, сертифікат
походження, ветеринарний сертифікат,
пакувальний лист, фітосанітарний лист
(при необхідності) експертну вантажну
митну декларацію.

Додатковою угодою №2 від 20.05.2013 до
контракту №1315602 від 01.02.2013 внесено
зміни в частині ціни договору шляхом її
збільшення до 2 000 000,00 доларів США.
Додатковою угодою №3 від 20.11.2013 до
контракту №1315602 від 01.02.2013 внесено
зміни в частині ціни договору шляхом її
збільшення до 4 000 000,00 доларів США.

Відповідно до умов Контракту 19.12.2013
його учасниками підписано
Специфікацію (додаток №11 до Контракту),
згідно з якою товар в кількості 72 т на
суму 89 280,00 дол. США по ціні 1 240,00 дол. США
за 1 т повинен бути поставлений не
пізніше 03.01.2014. 02.01.2014 Компанія Langfang Meihua
Bio-Technology Co. Ltd виставила Invoce рахунок
№2 на оплату товару в кількості
72,00 т на суму 89 280,00 дол. США з розрахунку
1240,00 дол. США за 1 т. Згідно Invoce (накладна
про відвантаження) від 02.01.2014 №2
товар був відвантажений продавцем
(коносамент (морська транспортна
накладна) на транспортування товару з
порту м. Хінганг до порту м. Одеса
№МWХGОDЕ1312904FD від 04.01.2014 в кількості 2880
мішків вагою брутто 72 288,00 кг.

З метою здійснення митного оформлення
товару "L-Лізин НСL" кількістю 72 т
вартістю 1240,00 дол. США за 1 т загальною
вартістю 89 280,00 дол. США позивач подав до
Полтавської митниці митну декларацію
від 26.02.2014 №806020002/2014/001872.

Полтавською митницею винесено рішення
про відмову в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№806020002/2014/00066.

Крім того, Полтавською митницею
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів №806020002/000018/1
від 26.02.2014, відповідно до якого митну
вартість товару "L-Лізин НСL" визначено
із застосування резервного методу на
рівні 2,16 дол. США за 1 кг. При цьому, при
коригуванні митної вартості товарів
Полтавською митницею враховано раніше
визнану митну вартість товару,
оформленого по митній декларації від
29.01.2014 №209120000/2014/802531.

Позивач, не погодившись із зазначеними
рішенням та карткою відмови, звернувся
до суду із даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої виходив з
того, що позивачем під час митного
оформлення було надано всі необхідні
документи, які передбачені ст. 53 МК
України, що підтверджують митну
вартість придбаного товару, та як
наслідок, обґрунтовано визначено його
митну вартість за ціною договору
(контракту). Наявність підстав для
застосування резервного методу
визначення митної вартості товару, як і
обґрунтованість здійсненого
коригування його вартості, митним
органом не доведено

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Відносини, з приводу митного контролю
та митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, що переміщуються через
митний кордон України, справлянням
митних платежів, регулюються
положеннями Митного кодексу України, а
також положеннями Податкового кодексу
України та інших законів України з
питань оподаткування.

Відповідно до ст. 246 МК України метою
митного оформлення є забезпечення
дотримання встановленого
законодавством України порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України, а також
забезпечення статистичного обліку
ввезення на митну територію України,
вивезення за її межі і транзиту через
її територію товарів.

В силу приписів ст. 318 МК України митний
контроль передбачає виконання митними
органами мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Відповідно до ст. 248 МК України митне
оформлення розпочинається з моменту
подання митному органу декларантом або
уповноваженою ним особою митної
декларації або документа, який
відповідно до законодавства її
замінює, та документів, необхідних для
митного оформлення.

Декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення, зокрема: код товару
згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість
товарів; митна вартість товарів та
метод її визначення; суми митних
платежів; спосіб забезпечення сплати
митних платежів (у разі застосування
заходів гарантування їх сплати) (стаття
257 МК України).

В свою чергу, відповідно до положень ст.
49 МК України передбачено, що митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Згідно із ст. 51 МК України митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом. При цьому,
декларант зобов'язаний: заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом;
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню; нести всі додаткові
витрати, пов'язані з коригуванням
митної вартості або наданням митному
органу додаткової інформації (стаття 52
МК України).

Згідно із вимогами ч.ч. 4,5 ст. 58 МК
України визначено, що митною вартістю
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті. При цьому, ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

У відповідності до положень ст. 53 МК
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, зокрема, є:
декларація митної вартості та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

З аналізу положень ч. 1 та 2 ст. 53 МК
України вбачається, що законодавцем
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Крім того, у відповідності до вимог ч. 5
ст. 53 МК України забороняється вимагати
від декларанта або уповноваженої ним
особи будь-які інші документи, відмінні
від тих, що зазначені в цій статті.

В свою чергу, згідно із ч. 3 ст. 53 МК
України передбачено, що в разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Відповідно до ст. 54 МК України контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом під час проведення митного
контролю і митного оформлення шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості. Контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до вимог ст. 57 МК України визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за основним
методом (тобто за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції)) та
другорядними: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); за резервним. Основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ст. 58 МК України
передбачено, що метод визначення
митної вартості за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо щодо
продажу оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів. Метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні. У разі якщо митна вартість
не може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи.

Згідно із положеннями ч.ч. 4-6 ст. 54 МК
України митний орган під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний, зокрема, здійснювати
контроль заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості, а також у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: невірно проведеного декларантом
або уповноваженою ним особою
розрахунку митної вартості; неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Виходячи із системного аналізу
вищезазначених правових норм, колегія
суддів дійшла висновку, що при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості митний
орган зобов'язаний перевірити складові
числового значення митної вартості,
правильність розрахунку, здійсненого
декларантом, упевнитись в
достовірності та точності заяв,
документів чи розрахунків, поданих
декларантом, а також відсутності
обмежень для визначення митної
вартості за ціною договору, наведених у
ст. 58 МК України.

Єдиними підставами, які надають
контролюючому органу право відійти від
встановлених обмежень, які пов'язані із
перевіркою основного переліку
документів що підтверджують митну
вартість товарів, та витребувати від
декларанта додаткові документи, є лише
наявність передбачених законодавцем
обставин, а саме, у випадку якщо надані
декларантом документи містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, адже такі вади не
дозволяють митному органу законно
здійснити визначений законом мінімум
митних формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи для розмитнення
задекларованого товару.

Колегія суддів зазначає, що відповідач,
будучи суб'єктом владних повноважень
та заперечуючи проти заявленого
позову, не надав суду жодних належних
та допустимих доказів на підтвердження
тієї обставини, що позивачем у
декларації митної вартості було
зазначено не всі складові числового
значення митної вартості, неправильно
здійснено розрахунок, внесено
недостовірні або неточні відомості,
або у наданих документах містяться
розбіжності, ознаки підробки або не всі
відомості, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
задекларованих товарів.

Зі змісту оскарженого рішення про
коригування митної вартості товарів
від 26.02.2014 №806020002/2014/000018/1 вбачається, що
фактичною підставою для коригування
митної вартості товару контролюючим
органом взяті за основу обставини
відсутності у декларанта документів,
які підтверджують заявлену митну
вартість та на підставі яких
проводиться розрахунок митної
вартості, оскільки такі не містять всіх
відомостей, а саме - у договорі
транспортного експедирування
№27.12.2013/21-10 від 27.12.2013, укладеного між
ТОВ "Таніт" та ТОВ "Тандем-2002", вказано
"надавати послуги з охорони вантажів
під час перевезення, перевалки та
зберігання, організовувати експертизу
вантажів, здійснювати страхування
вантажів та оформлення
товаро-транспортної документації та її
розсилання за належністю" (п.2.2.5
договору). Разом з цим документи на
здійснення страхування не надано.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, витрати декларанта, які
включені до митної вартості товару
підтверджуються документально.

Так, 27.12.2013 між ТОВ "Таніт" (експедитор)
та ТОВ "Тандем-2002" (клієнт) було укладено
договір транспортного експедирування
№27.12.2013/21-10, пунктом 2.2.5 якого серед
обов'язків експедитора передбачено
обов'язок з надання послуг зі
здійснення страхування вантажів та
оформлення товаро-транспортної
документації.

Як пояснив представник позивача в
судовому засіданні, співпраця із ТОВ
"Таніт" є постійною. На початку
співпраці із вказаною юридичною особою
з метою уникнення будь-яких ризиків
сторони домовлялися про страхування
партій товару. Проте в подальшому з
метою економії власних коштів позивач
від страхування відмовився з огляду на
стабільну репутацію контрагента і, як
наслідок, страхування товару ввезеного
на митну територію України згідно ВМД
від 26.02.2014 №806020002/2014/001872 не
здійснювалось і не здійснюється до
теперішнього часу.

Представник відповідача доказів
здійснення страхування товару,
ввезеного на митну територію України
згідно ВМД від 26.02.2014 №806020002/2014/001872, суду
не надав.

Інших переконливих аргументів, що
викликали б обґрунтовані сумніви в
достовірності проведеного позивачем
розрахунку митної вартості товарів за
ціною договору, відповідачем не
наведено.

На підтвердження понесення витрат на
транспортування товару придбаного у
Компанії Langfang Meihua Bio-Technology Co. Ltd
позивачем до матеріалів справи
долучено акт про надання
транспортно-експедиційних послуг № 61
від 24.02.2014 та рахунок № 61 від 19.02.2014,
згідно яких ТОВ "Таніт" надало ТОВ
"Тандем-2002" наступні послуги: морський
фрахт, експедиторські послуги,
зберігання завантаженого контейнера,
комплекс послуг з обробки контейнерів,
візировка, обслуговування транспорту
на території НТП, використання
інфраструктури, автомобільне
перевезення вантажу, інформаційні
послуги при здійсненні оформлення
товарів у контрагентах, зважування.

Як свідчать письмові докази, за
поставлений Компанією Langfang Meihua Bio-Technology
Co. Ltd товар "L-Лізин НСL" загальною
кількістю 72 000 кг (вага нетто) позивач
сплатив 89 280 дол. США (а.с. 53).

Оскільки в судовому засіданні
належними доказами не спростовано
твердження позивача, що надані в
сукупності документи фактично
підтверджують контрактну ціну
імпортованого товару та правильність
визначення за вказаною ціною його
митної вартості, підстави для висновку
суду про те, що заявлена позивачем
митна вартість товару за ціною
договору на рівні 1,33 дол. США за 1 кг є
заниженою чи необ'єктивною, відсутні.

Враховуючи те, що для митного
оформлення товару "L-Лізин НСL"
позивачем було надано необхідний пакет
документів, визначений частиною другою
статті 53 Митного кодексу України,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції що
відповідач безпідставно не застосував
основний метод та визначив митне
зобов'язання за резервним методом.

Таким чином, під час розгляду даної
справи не встановлено обставин, які б
свідчили про існування достатніх
підстав для виникнення обґрунтованого
сумніву у Полтавської митниці щодо
вартості імпортованого товару.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку про
недоведеність відповідачем під час
судового розгляду наявності підстав,
які б унеможливили застосування методу
визначення митної вартості товарів,
який був визначений декларантом, а саме
зі ціною договору.

Враховуючи вищенаведені обставини,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
неправомірності відмови митного
органу у визнанні задекларованої
позивачем за основним методом митної
вартості товару та визначенні митної
вартості за резервним методом, та як
наслідок обґрунтованості заявлених
позовних вимог в частині визнання
протиправним та скасування
оскаржуваної картки відмови в
прийнятті митної декларації та рішення
про коригування митної вартості
товарів.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач,
надавши письмові докази, що були
предметом дослідження при митному
оформленні та при розгляді справи
судом першої інстанції, виконав вимоги
ч.1ст. 71 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи
проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71
КАС України, не надав жодних належних і
допустимих доказів на підтвердження
законності та обґрунтованості
прийнятого рішення про коригування
митної вартості товарів, що є предметом
оскарження позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
Полтавського окружного
адміністративного суду від 23.07.2014по
справі №816/2456/14 відповідає вимогам ст.
159 КАС України, а тому відсутні підстави
для її скасування та задоволення
апеляційних вимог апелянта,
відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавської митниці
Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 23.07.2014р. по
справі № 816/2456/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц
А.О.Судді(підпис) (підпис) Бершов Г.Є.
Старостін В.В.

Повний текст ухвали виготовлений
22.09.2014 р.