Справа № 2а-548/12
Суддя: Матковська З.М.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 р.

Справа № 163142/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Матковської З.М.,

суддів:
Костіва М.В., Каралюса В.М.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Підгаєцькому районі
Тернопільської області на постанову
Підгаєцького районного суду
Тернопільської області від 11 липня 2012
року у адміністративній справі №1913/548/12
за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Підгаєцькому районі Тернопільської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Підгаєцькому районі Тернопільської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
призначити йому пенсію з віком на
пільгових умовах за списком №2
відповідно до п. «б» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» з
дня звернення за призначенням пенсії
тобто з 15.06.2012 року.

Постановою Підгаєцького районного
суду Тернопільської області від 11
липня 2012 року позов задоволено. Визнано
неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в
Підгаєцькому районі Тернопільської
області щодо відмови у призначенні
ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових
умовах згідно п. б) ст. 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Підгаєцькому районі
Тернопільської області призначити
ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових
умовах згідно п. б) ст. 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» з дня
звернення за призначенням пенсії,
тобто з 15 червня 2012 року.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції, відповідачем подана
апеляційна скарга, в якій вказує на те,
що постанова суду першої інстанції є
незаконною та необґрунтованою,
прийнятою з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що позивачем не подано
документи про проведення атестації
робочого місця і з цих підстав йому не
може бути включений до пільгового
стажу період роботи з 15.06.1984 року по
15.03.1997 року, так як робоче місце не було
атестоване. Просить постанову суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нову постанову про відмову в
задоволені позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджується наступне. що
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з
досягненням 55-ти річного віку з метою
призначення йому пенсії за віком на
пільгових умовах звернувся із заявою
до управління Пенсійного фонду України
в Підгаєцькому районі з огляду на
наявність необхідного трудового стажу
на посаді газоелектрозварника, яка дає
право на призначення пільгової пенсії
за Списком №2. Однак відповідачем було
відмовлено позивачу у призначення
пенсії згідно листа № 970/09 від 28.05.2012
року, у якому його повідомлено про те,
що у його трудовій книжці відсутні
відомості, що визначають право на
пенсію на пільгових умовах та вказано
на необхідність подати уточнюючі
довідки з місця роботи для
підтвердження пільгового стажу.

Суд першої інстанції позов задовольнив
з тих підстав, що при вирішенні питання
щодо призначення позивачу пенсії за
віком на пільгових умовах відповідач
діяв не на підставі та не у спосіб, що
визначені Законом України «Про
пенсійне забезпечення».

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає їх вірними, такими,
що відповідають нормам матеріального
права та обставинам справи з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» право на пенсію
за віком на пільгових умовах мають
працівники, зайняті повний робочий
день на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, - за списком №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 25 років, з них не менше 12
років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» передбачено, що основним
документом, який підтверджує стаж
роботи, є трудова книжка.

На підставі записів у трудовій книжці
ОСОБА_1, виданій 20.08.1971 року, судом
встановлено, що ОСОБА_1, в період з 01.09.1970
року по 26.07.1971 року навчався у
Тернопільському СПТУ-9; з 30.11.1973 року по
23.12.1975 року проходив строкову службу в
армії; в періоди з 12.08.1971 року по 26.11.1973
року, з 19.02.1976 року по 05.05.1980 року, 09.10.1980
року по 24.05.1984 року працював на Тресті
«Подільськпроммонтаж» Тернопільське
СУ «Котломонтаж» №62 на посадах
слюсаря-монтажника, електрозварника
ручної зварки. Також, в період з 15.05.1980
року по 22.09.1980 року працював на
Бережанському районному
виробничо-технічному об'єднанні
сільського господарства
слюсарем-ремонтником,
електрозварником; з 15.06.1984 року по 15.03.1997
рік працював у колгоспі «Вербіський»
на посаді електрогазозварника; з 07.06.2000
року по 03.09.2000 року та з 13.03.2001 року по
31.10.2001 року працював в Бережанському
УМС і ПС робітником.

Окрім відомостей трудової книжки, факт
роботи ОСОБА_1, на посаді
електрогазозварника з 1984 по 1997 роки та
нарахування заробітної плати за
вказані періоди роботи
підтверджується довідкою Вербівської
сільської ради від 06.09.2011 року №1954.

Крім того, посвідченням №14-9/82 від 15.07.1983
року, виданим ОСОБА_1, комісією Трест
«Подільськпромонтаж» Тернопільське СУ
«Котломонтаж» №62, підтверджено його
стаж роботи по зварці 10 років та
проходження атестації.

Згідно п. 3 Порядку застосування
списків №1 та №2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників при
обчисленні стажу роботи, що дає право
на пенсію за віком на пільгових умовах,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 18.11.2005 року №383, при визначенні
права на пенсію за віком на пільгових
умовах застосовуються Списки, що чинні
на період роботи особи. При цьому до
пільгового стажу зараховується весь
період роботи на відповідних посадах
або за професіями незалежно від дати
внесення цієї посади чи професії до
Списків за умови підтвердження
документами відповідних умов праці за
час виконання роботи до 21.08.1992 року та
за результатами проведення атестації
робочих місць за умовами праці після
21.08.1992 року.

Розділом XXXII «Загальні професії»
Списку №2 виробництв, робіт -, професій,
посад і показників з шкідливими і
важкими умовами праці, зайнятість в
яких дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах, затверджений
постановою Ради Міністрів СРСР від
22.08.1956 р. №1173, що був чинним на період
роботи ОСОБА_1, електрозварником,
передбачено посади газозварників та їх
підручних, електрозварників та їх
підручних.

Таким чином, загальний стаж роботи
позивача згідно записів у трудовій
книжці складає більше 25 років, з них
більше 12 років та 6 місяців років на
роботі газоелектрозварника, займана
позивачем посада газоелектрозварника
у вказані періоди роботи відноситься
до посад, які визначено Списком №2.

Крім того, відповідачем були визнані та
не оспорювались відомості, що
зазначені у трудовій книжці позивача,
відповідно до яких він в період з 15.06.1984
року по 15.03.1997 року працював
електрогазозварником в колгоспі
«Вербівський».

Крім цього, причиною відмови позивачу у
задоволенні його заяви про призначення
пенсії стала відсутність уточнюючої
довідки про роботу в шкідливих умовах
праці та документів, що підтверджують
проведення атестації робочих місць,
подання яких передбачено Постановою
Кабінету міністрів України від 12.08.1993
року №637 «Про затвердження Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній».

Однак, колегія суддів вважає, що
відповідач помилково прийшов до
висновку, що відсутність таких
документів є підставою для відмови у
підтвердженні стажу роботи, що дають
право на призначення пенсії на
пільгових умовах, оскільки пунктом 18
зазначеного Порядку передбачено, що за
відсутності документів про наявний
стаж роботи і неможливості одержання
їх внаслідок ліквідації підприємства,
установи, організації або відсутності
архівних даних з інших причин, ніж ті,
що зазначені в пункті 17 цього Порядку,
трудовий стаж установлюється на
підставі показань не менше двох
свідків, які б знали заявника по
спільній роботі на одному
підприємстві, в установі, організації
(в тому числі колгоспі) або в одній
системі і мали документи про свою
роботу за час, стосовно якого вони
підтверджують роботу заявника.

Факт роботи позивача
газоелектрозварником повний робочий
день з 1984 року по 1997 рік доведено у суді
першої інстанції показами свідків
ОСОБА_2, ОСОБА_3, які пояснили, що вони у
вказані періоди разом із позивачем
працювали в колгоспі «Вербівський» та
селянській спілці «Вербівська», та у їх
трудових книжках є відповідні записи
про роботу на даних підприємствах.

Крім того, довідкою № 44 від 1.078.2012 року,
виданою селянським (фермерським)
господарством «Обрій», підтверджено,
що колгосп «Вербівський» та його
правонаступник Селянська спілка
«Вербівська», ліквідовані, книги
розрахунків по оплаті праці та стажові
книжки передані на зберігання до
Вербівської сільської ради.

Що стосується доводів апелянта про те,
що позивачем не подано документи про
проведення атестації робочого місця і
з цих підстав йому не може бути
призначено пенсію за віком на
пільгових умовах, то судом першої
інстанції вірно зазначено, що вони не
ґрунтується на вимогах закону з огляду
на те, що пунктом 4 постанови Кабінету
Міністрів України № 442 від 01.08.1992 року
«Про Порядок проведення атестації
робочих місць за умовами праці»
покладено обов'язок проводити
атестацію робочих місць на керівників
підприємств.

Таким чином, відсутність документів
про ліквідацію підприємства та про
проведення атестації робочих місць не
може бути підставою для відмови у
реалізації позивачем свого
конституційного права на соціальний
захист, оскільки сталось не з вини
позивача, а виключно з вини
адміністрації підприємства, де
працював позивач та відповідних
органів державної влади, на яких
законом покладено функції з контролю
за її організацією та проведенням.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводами апеляційної скарги висновки,
викладені в судовому рішенні, не
спростовуються і підстав для його
скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи,
висновку суду не спростовують, а
зводяться до переоцінки доказів та
незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Підгаєцькому районі Тернопільської
області - залишити без задоволення, а
постанову Підгаєцького районного суду
Тернопільської області від 11 липня 2012
року у адміністративній справі №1913/548/12
- без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після надіслання її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді М.В. Костів

В.М. Каралюс