Справа № 2а/2218/11521/11
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Бондарчук
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сапальова Т.В.

судді: Боровицький О. А. Граб Л.С.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення і охорони здоров'я
Хмельницької міської ради на постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 05 серпня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення і
охорони здоров'я Хмельницької
міської ради про зобов'язання
нарахувати та виплатити щорічну
допомогу на оздоровлення,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2011 року позивач звернувся до
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області з
адміністративним позовом до
управління праці, соціального захисту
населення і охорони здоров'я
Хмельницької міської ради про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання нарахувати та виплатити
щорічну допомогу на оздоровлення в
розмірі 5 мінімальних заробітних плат з
2007 року по 2010 рік.

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 05 серпня 2011 року позов
задоволено: визнано бездіяльність
відповідача протиправною та
зобов'язано нарахувати та виплатити
позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення з підвищенням її до 5
мінімальних заробітних плат з розміру,
встановленого Законом України "Про
Державний бюджет України на 2010 рік".

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить постанову суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нову, якою в задоволені позовних вимог
відмовити.

Суд апеляційної інстанції відповідно
до положень ст.ст. 197, 183-2 КАС України
проводить розгляд справи в порядку
письмового провадження, при цьому
згідно з частиною 6 статті 12, частиною 1
статті 41 КАС України повне фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Як встановлено з матеріалів справи,
позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, що
підтверджується копією посвідчення
серії НОМЕР_1, та має право на пільги,
передбачені Законом України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

З листа управління праці, соціального
захисту населення та охорони здоров'я
Хмельницької міської ради встановлено,
що допомога на оздоровлення за 2010 рік
виплачена позивачу в розмірі 100 грн.

Статтею 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ
передбачено, що щорічна допомога на
оздоровлення виплачується учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до статті 48 Закону № 796-ХІІ
(у редакції підпункту 11 пункту 28
розділу ІІ Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" від 28
грудня 2007 року № 107-VI) одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
"Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 12 липня
2005 року № 562 було установлено
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, розмір
щорічної допомоги на оздоровлення,
зокрема, учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
2 категорії у розмірі 100 грн.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення
підпункту 11 пункту 28 розділу ІІ Закону
№ 107-VI визнані неконституційними з дня
ухвалення Конституційним Судом
України цього рішення.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Згідно з положеннями частини 4 статті 9
КАС України в разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, виходячи з принципу
пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру щорічної допомоги на
оздоровлення за 2010 рік позивачеві
застосуванню підлягає стаття 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а не
постанова Кабінету Міністрів України
"Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 12 липня
2005 року № 562.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про порушення судом
першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, тобто
прийнята постанова відповідає
матеріалам справи та вимогам закону і
підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб, строках та
межах, визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення і
охорони здоров'я Хмельницької міської
ради залишити без задоволення, а
постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 05 серпня 2011 року- без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.