Справа № 816/2812/14
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 р.Справа № 816/2812/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Лохвицької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 21.08.2014р. по
справі № 816/2812/14

за позовом ОСОБА_1

до Лохвицької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

21 липня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Лохвицької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення № від 07.04.2014 року, яким
позивачу нараховане грошове
зобов'язання по податку на доходи
фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування в сумі 11250 грн. та
застосовані штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 2982,50 грн.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 21.08.2014 року
по справі № 816/2812/14 адміністративний
позов ОСОБА_1 до Лохвицької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення -
задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Лохвицької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області № від 07 квітня 2014 року.

Стягнуто з Державного бюджету України
в особі Лохвицької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області на користь ОСОБА_1
(іден. номер НОМЕР_2) витрати по сплаті
судового збору в розмірі 182,70 грн.

Відповідач, не погодившись із вказаною
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції при прийнятті оскаржуваної
постанови норм матеріального та
процесуального права, просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 21.08.2014 року
по справі № 816/2812/14, прийняти нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що фізична особа
ОСОБА_1 протягом 2012 року отримав доходи,
які підлягають включенню до загального
місячного (річного) оподаткованого
доходу та відображенню платником
податку в річний декларації про
майновий стан і доходи (податковій
декларації). Приватним нотаріусом
Лохвицького районного нотаріального
округу ОСОБА_2 на запит Лохвицької ОДПІ
була надано відповідь, згідно з якою
вказаним нотаріусом був посвідчений
Договір купівлі-продажу корпоративних
прав між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Відповідно до
наказу Лохвицької ОДПІ № 96 від 24.02.2014
року проведено позапланову невиїзну
перевірку позивача щодо дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. Оскільки
ОСОБА_1 ані до перевірки, ані при
поданні заперечень на акт перевірки та
скарги до ГУ Міндоходів у Полтавській
області не було надано документів та
письмових пояснень щодо витрат,
пов'язаних із придбанням корпоративних
прав на ТОВ "Крим-Рис", яке в подальшому
було відчужено ОСОБА_3, вважає
правомірним нарахування позивачеві
податку з доходів фізичних осіб згідно
зі спірним податковим
повідомленням-рішенням.

Від позивача через канцелярію суду
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи, в зв'язку з
неможливістю прибути в судове
засідання, оскільки в цей час позивач
буде знаходитись у відрядженні,
доказів вказаної обставини позивач до
суду апеляційної інстанції не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Колегія суддів, враховуючи те, що
позивач не позбавлений можливості
направити в судове засідання свого
представника, з огляду на відсутність
перешкод для розгляду справи за
наявними у ній матеріалами без надання
пояснень позивачем, з метою дотримання
строків розгляду адміністративної
справи, вважає, що клопотання
задоволенню не підлягає, а розгляд
справи слід провести у відсутність
позивача.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
Лохвицькою ОДПІ була отримана
відповідь Приватного нотаріуса
Лохвицького районного нотаріального
округу ОСОБА_2 № 03/01-16 від 08.01.2014 р., в
якій зазначено, що нею був посвідчений
Договір купівлі-продажу корпоративних
прав між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 /а.с.45/.

Відповідно до вимог пп.20.1.4 п. 20.1
ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп.78.1.2 п.78.1 ст. 78,
ст. 79 та наказу № 96 від 24.02.2014 року
Лохвицькою ОДПІ була проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка діяльності ОСОБА_1 за період
з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року.

За результатами перевірки був
складений акт № 76/17/НОМЕР_2 від 19.03.2014
року, яким зафіксовано порушення
ОСОБА_1 пп.16.1.2, пп.16.1.3 п16.1 ст.16, абз. «а»,
«б», «в» п.176.1 ст.176, ст.179, пп.489.18.4 п.49.18
ст.49 Податкового кодексу України -
неподання податкової декларації за
період, що перевірявся; 170.2.21, пп.170.2.2,
пп.170.2.6 п.170.2 ст.170 Податкового кодексу
України, в результаті чого визначено
суму податкових зобов'язань з податку
на доходи фізичних осіб за період, що
перевірявся (2012 рік), на суму 11250 грн.
/а.с.8-15/.

На підставі даного акту було
винесене податкове повідомлення -
рішення № від 07.04.2014 р., яким
позивачу нараховане грошове
зобов'язання по податку на доходи
фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування в сумі 11250 грн. та
застосовані штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 2982,50 грн. /а.с.16/.

За наслідками звернення ОСОБА_1 в
порядку апеляційного узгодження зі
скаргою на вказане податкове
повідомлення-рішення до Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області скаргу залишено без
задоволення, а спірне податкове
повідомлення-рішення - без змін /а.с.60-76/.

Не погоджуючись із вищезазначеним
податковим повідомленням-рішенням
позивач звернувся до суду з вимогою про
визнання його протиправним та
скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з відсутності
у Лохвицької ОДПІ ГУ Міндоходів у
Полтавській області підстав для
визначення позивачеві грошового
зобов'язання по податку на доходу з
фізичних осіб в сумі 11250 грн.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на таке.

Судом першої інстанції
встановлено та підтверджено в суді
апеляційної інстанції, що підставою
для збільшення позивачеві грошового
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб слугував висновок
відповідача про те, що всі кошти,
отримані ОСОБА_1 за договором продажу
корпоративних прав між ОСОБА_1
(Продавець) та ОСОБА_3 (Покупець), щодо
продажу статутного капіталу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Крим-Рис" є загальним
оподатковуваним доходом, з якого
позивач зобов'язаний сплатити податок
з доходів фізичних осіб. У свою чергу,
такого висновку відповідач дійшов
виходячи з того, що позивачем нібито не
було надано на перевірку необхідних
документів щодо витрат, пов'язаних із
придбанням корпоративних прав на ТОВ
"Крим-Рис".

Колегія суддів вважає такий висновок
відповідача хибним та таким, що не є
підставою для збільшення позивачеві
грошового зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб, враховуючи
наступне.

У відповідності до пп. 164.2.9 п. 164.2
ст. 164 ПК України до загального
місячного (річного) оподатковуваного
доходу платника податку включаються
інвестиційний прибуток від проведення
платником податку операцій з цінними
паперами, деривативами та
корпоративними правами, випущеними в
інших, ніж цінні папери, формах, крім
доходу від операцій, зазначених у
підпунктах 165.1.2, 165.1.40 і 165.1.52 пункту 165.1
статті 165 цього Кодексу.

Згідно з пп.170.2.1 п.170.2 ст.170 Податкового
кодексу України облік загального
фінансового результату операцій з
інвестиційними активами ведеться
платником податку самостійно, окремо
від інших доходів і витрат. Для цілей
оподаткування інвестиційного прибутку
звітним періодом вважається
календарний рік.

Відповідно до ч. 1-2 та ч.4-6 п.170.2.2
п.170.2 ст.170 Податкового кодексу України
інвестиційний прибуток розраховується
як позитивна різниця між доходом,
отриманим платником податку від
продажу окремого інвестиційного
активу, та його вартістю, що
визначається із суми витрат на
придбання такого активу з урахуванням
норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6 цього пункту
(крім операцій з деривативами).

При застосуванні платником
податку норм підпункту 170.2.9 цього
пункту податковий агент - професійний
торговець цінними паперами, включаючи
банк, з метою визначення об'єкта
оподаткування під час виплати платнику
податку доходу за придбані у нього
інвестиційні активи враховує
документально підтверджені витрати
такого платника на придбання цих
активів.

Запровадження обов'язку
податкового агента для професійного
торговця цінними паперами, включаючи
банк, не звільняє платника податку від
обов'язку декларування результатів
усіх операцій з купівлі та продажу
інвестиційних активів, здійснених
протягом звітного (податкового) року як
на території України, так і за її
межами, за винятком випадків,
зазначених в підпункті 170.2.8 цього
пункту.

До продажу інвестиційного активу
прирівнюються також операції з: обміну
інвестиційного активу на інший
інвестиційний актив; зворотного викупу
або погашення інвестиційного активу
його емітентом, який належав платнику
податку; повернення платнику податку
коштів або майна (майнових прав),
попередньо внесених ним до статутного
капіталу емітента корпоративних прав,
у разі виходу такого платника податку з
числа засновників (учасників) такого
емітента чи ліквідації такого
емітента.

Придбанням інвестиційного активу
вважаються також операції з внесення
платником податку коштів або майна до
статутного капіталу юридичної особи -
резидента в обмін на емітовані ним
корпоративні права.

Як встановлено підпунктом 170.2.3
пункту 170.2 статті 170 Податкового
кодексу України, якщо в результаті
розрахунку інвестиційного прибутку за
правилами, встановленими цією статтею,
виникає від'ємне значення, воно
вважається інвестиційним збитком.

У відповідності до ч. 1-3 пп.170.2.6
п.170.2 ст.170 Податкового кодексу України
до складу загального річного
оподатковуваного доходу платника
податку включається позитивне
значення загального фінансового
результату операцій з інвестиційними
активами за наслідками такого звітного
(податкового) року.

Загальний фінансовий результат
операцій з інвестиційними активами
визначається як сума інвестиційних
прибутків, отриманих платником податку
протягом звітного (податкового) року,
зменшена на суму інвестиційних
збитків, понесених платником податку
протягом такого року.

Якщо загальний фінансовий
результат операцій з інвестиційними
активами має від'ємне значення, його
сума переноситься у зменшення
загального фінансового результату
операцій з інвестиційними активами
наступних років до його повного
погашення, крім фінансових
результатів, зазначених в абзаці
першому пункту 29 підрозділу 4 розділу XX
"Перехідні положення" цього Кодексу.

Відповідно до пп.170.2.7 п.170.2 ст.170
Податкового кодексу України для цілей
цього пункту: а) термін "інвестиційний
актив" означає пакет цінних паперів,
деривативів чи корпоративні права,
виражені в інших, ніж цінні папери,
формах, випущені одним емітентом; б)
термін "пакет цінних паперів" означає
окремий цінний папір, фондовий та
товарний дериватив, а також сукупність
ідентичних цінних паперів чи фондових
та товарних деривативів; в) термін
"ідентичний цінний папір чи дериватив"
означає цінні папери чи деривативи,
випущені одним емітентом за тотожними
умовами емісії, виплати доходу, викупу
чи погашення.

Підпунктом 170.10.1 пункту 170.10 статті
170 Податкового кодексу України
передбачено, що доходи з джерелом їх
походження в Україні, що нараховуються
(виплачуються, надаються) на користь
нерезидентів, оподатковуються за
правилами та ставками, визначеними для
резидентів (з урахуванням
особливостей, визначених деякими
нормами цього розділу для
нерезидентів).

Згідно з пп.170.10.3 п.170.10 ст.170
Податкового кодексу України у разі
якщо доходи з джерелом їх походження в
Україні виплачуються нерезиденту
резидентом - юридичною або
самозайнятою фізичною особою, такий
резидент вважається податковим
агентом нерезидента щодо таких
доходів. Під час укладення договору з
нерезидентом, умови якого передбачають
отримання таким нерезидентом доходу з
джерелом його походження в Україні,
резидент зобов'язаний зазначити в
договорі ставку податку, що буде
застосована до таких доходів.

Судом першої інстанції
встановлено, та підтверджено в суді
апеляційної інстанції, що згідно з
договором купівлі-продажу
корпоративних прав від 17.02.2010 р. між ТОВ
Агрофірма "Червонозаводське
бурякогосподарство" (Продавець) та
ОСОБА_1 (Покупець) було укладено договір
щодо продажу статутного капіталу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Крим-Рис", сума
договору складає 75000 грн. /а.с.19-22/.

Оплата коштів за даним договором
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями квитанцій № ПН 629 від
22.10.2010 р. на загальну суму 25000,00 грн. та
квитанції до прибуткового касового
ордеру № 243 02.02.2011 р. на загальну суму 50000
грн. /а.с.27/.

07 травня 2012 року між ОСОБА_1 (Продавець)
та ОСОБА_3 (Покупець) укладений договір
продажу корпоративних прав, щодо
продажу статутного капіталу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Крим-Рис", сума
договору складає 75000 грн. /а.с.23-26/.

Отже, витрати позивача по купівлі
корпоративних прав Товариства з
обмеженою відповідальністю "Крим-Рис"
становлять 75000,00 грн., та згідно з
договором про продаж корпоративних
прав позивач продав дані права за 75000,00
грн., фактично позитивне значення
фінансового результату дорівнює 0.

Також, необґрунтованими є
висновки відповідача щодо отримання
ОСОБА_1 доходу у вигляді готівки в
розмірі 75000,00 грн. саме протягом 2012 року,
а не в інших податкових періодах.

Крім того, колегія суддів вважає
за необхідне відмітити наступне.

Як вбачається з матеріалів
справи, позивач, скориставшись правом,
наданим положеннями 56 Податкового
кодексу України, 16 квітня 2014 року подав
скаргу на спірне податкове
повідомлення-рішення, яка отримана
відповідачем 22 квітня 2014 року. Рішенням
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області від 05 травня 2014
року було продовжено строк розгляду
скарги до 21 червня 2014 року включно.
Позивачем 16 червня 2014 року був поданий
лист до Головного управління
Міндоходів у Полтавській області з
доказами сплати 75000,00 грн. за придбання
корпоративних прав ТОВ "Крим-Рис", а
саме квитанціями про сплату коштів.
Однак, 17 червня 2014 року Головним
управлінням Міндоходів у Полтавській
області було прийнято рішення про
відмову у задоволенні скарги, тобто на
п'ять днів раніше граничної дати
строку, наданого позивачеві для
подання доказів в обґрунтування
скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає твердження відповідача про
ненадання позивачем документів щодо
витрат, пов'язаних із придбанням
корпоративних прав на ТОВ "Крим-Рис"
необґрунтованим та таким, що
спростовується матеріалами справи
(а.с.70).

Отже, у Лохвицької ОДПІ ГУ Міндоходів у
Полтавській області були відсутні
підстави для визначення грошового
зобов'язання з податку на доходу з
фізичних осіб в сумі 11250 грн. на
підставі акту перевірки від 19 березня
2014 року № 76/17/НОМЕР_2.

Відповідно до частини другої 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З огляду на встановлені у справі
фактичні обставини та досліджені
докази, колегія суддів вважає, що
відповідач, приймаючи податкове
повідомлення-рішення від 07 квітня 2014
року № про збільшення ОСОБА_1
суми податкового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб на суму
11250 грн. та застосуванні штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 2982,50 грн.,
діяв не на підставі та не у спосіб, що
передбачені Податковим кодексом
України, без дотримання вимог ч.3 ст.2
КАС України, а тому вищевказане
податкове повідомлення-рішення
підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справа
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Лохвицької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області
залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 21.08.2014р. по
справі № 816/2812/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Перцова Т.С.Судді
Жигилій С.П. Русанова В.Б.