Справа № 814/2071/14
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна і резолютивна частини)

Миколаїв

10:26

18 вересня 2014 року
справа № 814/2071/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Гордієнко Т.О., за участю секретаря
судового засідання Тимошевської О.І.,
пр. позивача Крючковського С.О.,

Коновалова О.О., прокурора Христової
В.О. розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Бізнесмарін", вул.
Наваринська, 4/1, м. Миколаїв, 54030

доМиколаївської митниці Міністерства
доходів і зборів України, вул.
Московська, 57-а, м. Миколаїв, 54017 за
участю прокурора
Миколаївської області,

вул.
Спаська, 28, м. Миколаїв, 54030

провизнання протиправними та
скасування рішення від 07.07.2014 №
504060000/2014/000004/1, картки відмови №
504060000/2014/00057

Керуючись статтями 11, 71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним і скасувати
рішення від 07.07.2014 № 504060000/2014/000004/1.

3.Визнати протиправною та скасувати
картку відмови від 07.07.2014 № 504060000/2014/00057.

4. Присудити Товариству з обмеженою
відповідальністю "Бізнесмарін"
понесені ним судові витрати (судовий
збір) в сумі 73, 08 грн (сімдесят три
гривні 08 к.) з Державного бюджету
України.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Т. О.
Гордієнко

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Миколаїв

18 вересня 2014 року
справа № 814/2071/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Гордієнко Т.О., за участю секретаря
судового засідання Тимошевської О.І.,
пр. позивача Крючковського С.О.,

Коновалова О.О., прокурора Христової
В.О. розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Бізнесмарін", вул.
Наваринська, 4/1, м. Миколаїв, 54030

доМиколаївської митниці Міністерства
доходів і зборів України, вул.
Московська, 57-а, м. Миколаїв, 54017 за
участю прокурора
Миколаївської області,

вул.
Спаська, 28, м. Миколаїв, 54030

провизнання протиправними та
скасування рішення від 07.07.2014 №
504060000/2014/000004/1, картки відмови №
504060000/2014/00057

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Миколаївської митниці Міндоходів про
визнання протиправним та скасування
рішення від № 504060000/2014/00000/1 від 07.07.2014
та картку
відмови в прийнятті митної декларації
№ 504060000/2014/00057 від 07.07.2014.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги
тим, що митний орган не довів у своєму
рішенні, що документи, подані
декларантом для митного оформлення
товару, є недостатніми чи такими, що у
своїй сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації.
Позивач надав відповідачу всі
запитувані ним документи на
підтвердження митної вартості товару,
тому у митниці були відсутні підстави
для винесення рішення про коригування
митної вартості товару.

Відповідач надав заперечення проти
позову, просить відмовити у
задоволенні позову, оскільки позивачем
подані документи, які містили
розбіжності та помилки у рахунку від
25.04.2014, у страховому полісі сума
страхування в іноземній валюті значно
менше за суму у рахунку від 25.04.2014.
Митниця витребувала у позивача
додаткові документи, які не
спростували розбіжності, не
підтвердили числові значення
складових митної вартості товару.
Відповідач не виконав ухвалу суду від
17.07.2014, не надав суду витяг з цінової
бази даних Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Держмитслужби в
обґрунтування коригування митної
вартості товару, ввезеного позивачем,
та застосування другорядного методу -
за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів.

Прокуратура Миколаївської області
вступила до участі у справі на підставі
ст.60 КАС України на стороні відповідача
для захисту інтересів держави.

Розглянув матеріали справи, заслухав
представників сторін, прокурора суд
дійшов висновку:

08.04.2014 між позивачем (покупець) та Maharadja
Dehydration, Індія (продавець) був укладено
контракт № 14057, за умовами якого
продавець зобов'язується передати у
власність покупцю товар в асортименті.
Продавець зобов'язується прийняти
товар та оплатити його вартість.
Відповідно до п.2.1 контракту вартість,
кількість товару зазначається в
специфікації по кожній поставці, яка є
невід'ємною частиною контракту.

З метою митного оформлення товару
позивачем 27.06.2014 була подана
електронна митна декларація
№504060000.2014.003814, до якої були надані
документи, зазначені у п.44 декларації, а
саме: контракт купівлі-продажу № 14057,
міжнародна автомобільна накладна №
332546, коносамент № 753551350, договір
страхування від 24.04.2014, прайс-лист,
специфікація № 1. Також позивачем
зазначено, що до митної декларації ним
додавались рахунок - фактура (інвойс),
висновки державної
санітарно-епідеміологічної
експертизи, інформація про позитивні
результати здійснення
санітарно-епідеміологічного та іншого
контролю товару, сертифікат походження
товару.

В повідомленні митний орган зазначив,
що подані позивачем документи містять
розбіжності та помилки: у рахунку № MD
-025/2014-15 від 25.04.2014 сума прописом не
співпадає з сумою зазначеною у
числовому вираженні, у страховому
полісі від 24.04.2014 сума страхування,
зазначена в іноземній валюті, значно
менше за суму у рахунку № MD -025/2014-15 від
25.04.2014, тому просив надати додаткові
документи протягом десяти днів,
перелік яких зазначений у ч.3 ст.53 МК
України.

05.07.2014 позивач на виконання вимог
митниці надав всі наявні у нього
документи, а саме: копію страхового
полісу від 24.04.2014, експертний висновок
від 01.07.2014, прайс - лист виробника від
07.04.2014, лист від 03.07.2014 щодо виявлення
технічної помилки в (рахунку) від 25.04.2014,
рахунок-інвойс від 25.04.2014 - виправлений,
копію митної декларації країни
відправника.

В рішенні про коригування митної
вартості товарів від 07.07.2014 №
504060000/2014/00000/1 відповідачем було
зазначено, що метод за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операцій) не
застосовується у зв'язку з тим, що
подані для підтвердження заявленої
митної вартості документи містять
розбіжності: у рахунку від 25.04.2014 сума
прописом не співпадає з сумою
зазначеною у числовому виражені, у
страховому полісі № 02 від 24.04.2014
сума страхування в іноземній валюті не
відповідає сумі за рахунком № MD -025/2014-15
від 25.04.2014, у зв'язку з відсутністю
цінової інформації щодо вартості
ідентичних товарів метод визначення
митної вартості за ціною договору щодо
ідентичних товарів не застосовується.
За митну вартість береться прийнята
митним органом вартість операції з
подібними (аналогічними) товарами, які
продано на експорт в Україну і час
експорту яких збігається з часом
експорту оцінюваних товарів або є
максимально наближеним для нього за
товаром «цибуля сушена подрібнена» 2,23
дол. США, товар « часник сушений у
вигляді порошку» - 2,35 дол. США.
Додаткових документів,що
підтверджують заявлену митну вартість,
відповідно до ч.3 ст.53 МК України
декларантом не надано. Відповідно до
положень ст.57 МКУ проведено процедуру
консультацій з декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості товарів
відповідно до вимог ст. 60 МКУ.

Відповідачем відмовлено декларанту у
митному оформлені задекларованого
товару, у зв'язку з чим оформлено картку
відмови в оформлені митної декларації
№ 504060000/2014/00057 від 07.07.2014.

Рішення про коригування митної
вартості було прийнято відповідачем на
підставі того, що 1) подані для
підтвердження заявленої митної
вартості документи містять
розбіжності: у рахунку від 25.04.2014 сума
прописом не співпадає з сумою
зазначеною у числовому виражені, 2) у
страховому полісі № 02 від 24.04.2014
сума страхування в іноземній валюті не
відповідає сумі за рахунком № MD -025/2014-15
від 25.04.2014. У наданих на вимогу митниці
документах від 05.07.2014 позивач надав
виправлений рахунок (інвойс) від 25.04.2014
та лист контрагента позивача Maharadja
Dehydration, Індія, в якому він вибачається
за допущену помилку.

Відповідно до контракту п.2.4. Умови
поставки CIF- Одеса (cost, insurance and freight -
«вартість, страхування і фрахт») за
правилами Інкотермс (офіційні правила
тлумачення торговельних термінів
Міжнародної торгової палати) означає,
що продавець зобов'язаний оплатити
витрати і фрахт, необхідні для доставки
товару в зазначений порт призначення,
але ризик втрати чи пошкодження товару,
як і будь-які додаткові витрати, що
виникають після відвантаження товару,
переходять із продавця на покупця.За
умовами терміна CIF на продавця
покладається також обов'язок
забезпечення морського страхування на
користь покупця проти ризику втрати й
ушкодження товару під час перевезення.

Таким чином обов'язок страхування
повністю покладається на контрагента
позивача, вплинути на ціну договору
страхування позивач не міг. Поставка
товару на умовах CIF передбачає, що у
вартість вже включені витрати, що
впливають на митну вартість товару,
тому розбіжності, які виникли між сумою
поставки, зазначеною в специфікації та
сумі, зазначеної у договорі
страхування товару не впливає на ціну
товару та сплату митних платежів.

Згідно зі ст. 49 Митного кодексу України
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів
використовуються для: нарахування
митних платежів; застосування інших
заходів державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України; ведення митної статистики;
розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки (стаття 50 МК
України).

За приписами ст. 52 вищезазначеного
Кодексу заявлення митної вартості
товарів здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
кодексу та цією главою.

Частиною першою ст. 54 МК України
передбачено, що контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст.54 МК України
митний орган під час здійснення
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів зобов'язаний
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом);3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;7) копію
митної декларації країни
відправлення;8) висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Відповідно до п.2 ч. 6 ст. 54 вказаного
Кодексу митний орган може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів (частина перша
статті 55 МК України).

У статті 57 вказаного Кодексу
закріплені правила застосування
методів визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту. Згідно з
частиною першою цієї статті, митна
вартість визначається за такими
методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); резервний.

Приписами частин 2 - 5 ст.57 МК України
встановлено, що основним методом
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, є перший метод - за ціною
договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 та 60 цього
Кодексу. Під час таких консультацій
митний орган та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
ст. 59 та 60 цього Кодексу за основу для її
визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до ст.62 цього Кодексу, або
вартість товарів, обчислена відповідно
до ст. 63 цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного
методу визначення митної вартості
товару передбачена ч.2 ст. 58 Митного
кодексу України. Так, відповідно до
вказаної правової норми метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Проте, позивачем у відповідності до
вимог митного законодавства, для
підтвердження заявленої митної
вартості товару було подано до митного
органу всі необхідні для цього
документи.

Контрактом від 08.04.2014 передбачено, що
ціна товару визначається в
специфікації. Специфікація була надана
митниці та будь-яких зауважень
стосовно її оформлення у митниці не
було. Ті недоліки, які були допущені
контрагентом позивача при складанні
рахунку-фактури (інвойса) від 25.04.2014,
позивач, в наданий митницею та
передбачений Митним кодексом 10-денний
строк, усунув. Також позивачем була
надана копія митної декларації
відправника від 05.04.2014, в якій сума
товару співпадає з сумою зазначеною у
специфікації. Експертний висновок від
01.07.2014 № 120-622 (арк. с.26) також свідчить,
що вартість ввезеного товару
відповідає сумі, зазначеній в інвойсі -
31 398 дол. США

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товару за заявленою
декларантом митною вартістю за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні або
недостовірні відомості про митну
вартість товару. Митниця не надала суду
доказів того, що документи, подані
декларантом для митного оформлення
товару є недостатніми чи такими, що у
своїй сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації, не
довела правомірність застосування
другорядного методу визначення митної
вартості товару.

Відповідно до ст.11 КАС України розгляд
і вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства,
матеріалів справи, суд дійшов висновку,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Судовий збір підлягає поверненню
позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним і скасувати
рішення від 07.07.2014 № 504060000/2014/000004/1.

3. Визнати протиправною та скасувати
картку відмови від 07.07.2014 № 504060000/2014/00057.

4. Присудити Товариству з обмеженою
відповідальністю "Бізнесмарін"
понесені ним судові витрати (судовий
збір) в сумі 73, 08 грн (сімдесят три
гривні 08 к.) з Державного бюджету
України.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Т. О.
Гордієнко

Повний текст постанови складено
відповідно до частини 3 статті 160 КАС
України та підписано суддею 23.09.2014.