Справа № К/9991/16820/11-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/16820/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційними скаргами Державної
інспекції з контролю за цінами в АР
Крим та прокуратури АР Крим на
постанову Окружного адміністративного
суду АР Крим від 17 червня 2010 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 28 лютого 2011
року у справі за позовом Кримського
республіканського підприємства
"Виробниче підприємство
водопровідно-каналізаційного
господарства м. Керч" до Державної
інспекції з контролю за цінами в АР
Крим за участю прокуратури АР Крим про
визнання незаконним та скасування
рішення, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Окружного
адміністративного суду АР Крим від 17
червня 2010 року залишеною без змін
ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 28 лютого 2011 року позов Кримського
республіканського підприємства
"Виробниче підприємство
водопровідно-каналізаційного
господарства м. Керч" задоволено.
Визнано протиправним і скасовано
рішення Державної інспекції з контролю
за цінами в АР Крим від 05 жовтня 2009 року
№100 про застосування
адміністративно-господарських санкцій
за порушення державної дисципліни цін
і вилучення у Кримського
республіканського підприємства
"Виробниче підприємство
водопровідно-каналізаційного
господарства м.Керч" в дохід
держбюджету 2729000,00 грн. та 5458000,00 грн.
штрафу.

Не погоджуючись з зазначеними судовими
рішеннями у справі, Державна інспекція
з контролю за цінами в АР Крим та
прокуратура АР Крим звернулися до суду
з касаційними скаргами, у яких просять
їх скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційних скарг,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційні
скарги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, Кримське
республіканське підприємство
"Виробниче підприємство
водопровідно-каналізаційного
господарства м. Керчі» здійснює
діяльність у галузі збирання, очищення
та розподілення води, є природним
монополістом в частині надання послуг
з водопостачання та водовідведення.

Посадовцями Держінспекції цін в АР
Крим була проведена планова перевірка
формування і застосування тарифів на
продукцію, роботи та послуги,
здійснення заходів з контролю за
недопущенням монопольних і
дискримінаційних цін стосовно
позивача за період з 01 січня 2008 року по
21 серпня 2009 року.

За її наслідками складено акт № 0336 від
29 вересня 2009 року, в якому встановлено
позивачем п. 21 Порядку № 959, у частині
застосування граничного рівня
рентабельності у розмірі 12%, за рахунок
застосування понаднормативних витрат,
розмір яких затверджено наказом
Державного комітету України з питань
комунального господарства від 17.02.2004
року № 33 "Про затвердження
технологічних нормативів використання
питної води на підприємствах
вододопровідно-каналізаційного
господарства України" (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 07 грудня
2004 року за № 1557/10156) за рахунок
завищення втрат на електричну енергію,
витрат на покупну воду і хімічні
реагенти необгрунтоване отримання
виручки на суму 2729000,00 грн.

На підставі акту та відповідно до ст. 14
Закону України від 03.12.1990 року №507-ХІІ
"Про ціни і ціноутворення", начальником
Державної інспекції з контролю за
цінами АР Крим було прийнято спірне
рішення №100 від 05.10.2009 року про
застосування
адміністративно-господарських санкцій
за порушення державної дисципліни цін
і вилучення в дохід Державного бюджету
2729000,00 грн. та 5458000,00 грн., штрафних
санкцій.

Так, згідно із ч. 1 ст. 14 Закону України
«Про ціни і ціноутворення», вся
необгрунтовано одержана
підприємством, організацією сума
виручки в результаті порушення
державної дисципліни цін та діючого
порядку визначення вартості
будівництва, що здійснюється із
залученням коштів Державного бюджету
України, бюджету Автономної Республіки
Крим, місцевих бюджетів, а також коштів
державних підприємств, установ та
організацій підлягає вилученню в доход
відповідного бюджету залежно від
підпорядкованості підприємства,
організації. Крім того, в позабюджетні
фонди місцевих Рад стягується штраф у
двократному розмірі необгрунтовано
одержаної суми виручки.

Послуги з водопостачання і
водовідведення віднесено до переліку
житлово-комунальних послуг,
ціни/тарифи на які підлягають
державному регулюванню, відповідно до
ст. ст. 2, 13 Закону України від 24 червня
2004 року № 1875-ІУ "Про житлово-комунальні
послуги".

Відповідно до ст. 31 цього Закону
Порядок формування цін/тарифів на
кожний вид житлово-комунальних послуг
першої і другої груп (пункти 1 та 2
частини першої статті 14 цього Закону)
визначає Кабінет Міністрів України.

Виконавці/виробники здійснюють
розрахунки економічно обгрунтованих
витрат на виробництво
житлово-комунальних послуг і подають
їх на затвердження органам місцевого
самоврядування в установленому
законодавством порядку.

Органи місцевого самоврядування
затверджують ціни/тарифи на
житлово-комунальні послуги в розмірі
економічно обґрунтованих витрат па їх
виробництво.

Згідно із п. 2 Порядку формування
тарифів № 959 тарифи на послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення - це вартість надання
одиниці послуги (1 куб. метр
реалізованої води) з водопостачання чи
водовідведення відповідної якості,
розрахована па основі економічно
обгрунтованих планованих витрат з
урахуванням планованого прибутку та
податку на додану вартість, а
економічно обгрунтовані плановані
витрати - це витрати, планування яких
здійснюється з дотриманням вимог
стандартів, нормативів, норм
технологічних регламентів, а також
вимог щодо надання послуг визначеної
кількості та якості з урахуванням
економічних і природно-кліматичних
особливостей регіону.

Пунктом 21 Порядку формування тарифів №
959 визначено, що рівень рентабельності
формується з урахуванням необхідності
сплати податку на прибуток підприємств
та спрямування частини отриманого
прибутку на технічне переоснащення
підприємств і не повинен перевищувати
в цілому по підприємству 12 відсотків.

Статтею 29 Закону України від 10 січня 2002
року № 2918-Ш "Про питну воду та
водопостачання" передбачено, що у сфері
питної води та питного водопостачання
встановлюються технологічні нормативи
використання питної води (максимально
допустимий обсяг технологічних витрат
води при її виробництві та
транспортуванні, використанні на
власні потреби підприємствами питного
водопостачання та утриманні зон
санітарної охорони). Технологічні
нормативи використання питної води
розробляються кожним підприємством
питного водопостачання, погоджуються з
місцевими органами виконавчої влади з
питань екології та природних ресурсів,
водного господарства та
затверджуються органами місцевого
самоврядування. Порядок розроблення та
затвердження технологічних нормативів
використання питної води
встановлюється центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.

Відповідно до п. 13 Галузевих ТНВГІВ ВКГ,
вони є обов'язковими для застосування
при розробленні Поточних
індивідуальних технологічних
нормативів використання питної води
підприємствами
водопровідно-каналізаційиого
господарства на всіх підприємствах і
організаціях, які забезпечують
централізоване питне водопостачання
та водовідведення у населених пунктах
України, незалежно від форм власності,
підпорядкованості та видів діяльності.

Пунктом 3.3 Галузевих ТНВПВ ВКГ (в
редакції наказу Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України № 189 від 27.06.2008 року, що
зареєстрована Міністерством юстиції
України 13.08.2008 року за № 750/15441, дата
набрання чинності 24.08.2008 року)
передбачено, що Поточний
індивідуальний технологічний норматив
використання питної води
підприємствами
водопровідно-каналізаційного
господарства конкретного підприємства
не повинен перевищувати 300 куб. м на
кожну 1000 куб. м питної води, поданої в
систему подачі і розподілу води.

Цим же пунктом Галузевих ТНВПВ ВКГ, в
редакції, що зберігала чинність до
внесення змін за наказом № 189 від 27.06.2008
року, граничний технологічний норматив
використання питної води
підприємствами
водопровідно-каналізаційного
господарства встановлений на тому ж
рівні, проте спеціальними
додатковими обґрунтуваннями
передбачалась можливість його
збільшення.

Відповідно до Поточних індивідуальних
технологічних нормативів використання
питної води на 2006-2010 роки, які узгоджено
Республіканським комітетом з охорони
навколишнього природного середовища
АР Крим, Кримським басейновим
управлінням водних ресурсів,
Територіальним управленням з
енергозбереження по АР Крим і
Севастополю і затверджено головою
м.Керчі планові втрати та витрати води
складають 862,63 куб. м на 1000 куб. м питної
води.

З матеріалів справи вбачається, що
Державною інспекцією з контролю за
цінами в АР Крим були надані позивачу
висновки щодо розрахунку економічно
обґрунтованих планових витрат на
житлово-комунальні послуги №№ 283 та 285
від 20.03.2008 року та №№ 799, 800 від 19.09.2008
року, відповідно до яких розрахунок
планових витрат на виробництво послуг
з водопостачання та водовідведення є
економічно обґрунтованим у розмірах 2,75
грн. і 2,53 грн., 3,23 грн. та 3.07 грн.
відповідно з урахуванням прибутку та
ПДВ.

28.11.2008 року Держінспекцією цін в АР Крим
на адресу позивача та органів
місцевого самоврядування надіслано
листа вих. № 01/06-05/3039 з вимогами
привести втрати та витрати до вимог
наказу Міністерства з питань ЖКГ
України від 27.06.2008 року №189 та надати
скорегований розрахунок витрат на
послуги з водопостачання та
водовідведення Держінспекції цін для
отримання нового обгрунтованого
висновку.

Отже, Держінспекція цін в АР Крим не
наділена повноваженнями відкликати
надані висновки. Позивачем та органами
місцевого самоврядуванням вищевказані
висновки відповідача не були виконані.

Слід зазначити, що висновки №№ 799, 800
від 19.09.2008 року надані відповідачем вже
після набрання чинності наказу
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України № 189 від 27.06.2008 року.

Крім того, відповідно до висновку
судово-економічної експертизи
застосовані відповідачем у період з
01.01.2008 року по 21.08.2009 року тарифи на
послуги з водопостачання та
водовідведення не перевищують
граничний розмір тарифів і
відповідають тарифу, визначеному у
висновках №№ 283 та 285 від 20.03.2008 року та
№№ 799, 800 від 19.09.2008 року, калькуляція
вартості 1 куб. м водопостачання і
водовідведення нормативно
обґрунтовані і розраховані відповідно
до Порядку формування тарифів №959 та
підтвердженні первинними документами
бухгалтерського і податкового обліку
позивачем у період, що підлягав
перевірці.

Таким чином, висновки відповідача про
отримання позивачем необгрунтовано
отриманої виручки через завищення
граничного рівня рентабельності цін на
послуги з водопостачання та
водовідведення є помилковими.

З урахуванням вищезазначеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судами
першої та апеляційної інстанцій
оскаржувані судові рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстав для їх
скасування не вбачається. Доводи
касаційних скарг висновків судів
попередніх інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Державної інспекції з
контролю за цінами в АР Крим та
прокуратури АР Крим залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду АР Крим від 17
червня 2010 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 28 лютого 2011
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: