Справа № 350/396/14-а 2-а/350/21/2014
Суддя: Гудим Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 року
Справа № 876/7595/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Гудима Л.Я.

суддів:
Коваля Р.Й., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Рожнятівському районі
Івано-Франківської області на
постанову Рожнятівського районного
суду Івано-Франківської області від 02
липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом управління
Пенсійного фонду України в
Рожнятівському районі
Івано-Франківської області до старшого
державного виконавця управління ДВС
головного управління юстиції в
Івано-Франківській області - Сапіжака
І.І. про визнання дій державного
виконавця неправомірними та
скасування постанови,-

В С Т А Н О
В И В:

В березні 2014 року позивач - управління
Пенсійного фонду України в
Рожнятівському районі
Івано-Франківської області (далі - УПФУ
в Рожнятівському районі) звернулося в
суд до старшого державного виконавця
управління ДВС головного управління
юстиції в Івано-Франківській області -
Сапіжака І.І. з позовом про визнання
неправомірним дій старшого державного
виконавця управління ДВС головного
управління юстиції в
Івано-Франківській області - Сапіжака
І.І. та скасування постанови про
стягнення виконавчого збору ВП №41806235
від 19.02.2014 року в сумі 1 360,00 грн..

В обґрунтування своїх вимог
покликається на те, що фінансування на
виплату пенсій здійснюється
централізовано Пенсійним фондом
України згідно поданої потреби,
відповідно виплата за рішенням суду
може бути здійснена у разі
фінансування з Державного бюджету та
буде профінансована. А тому УПФУ в
Рожнятівському районі не порушило
вимогу державного виконавця щодо
виконання постанови від 31.01.2014 року, а
тому не було підстав для винесення
постанови про стягнення виконавчого
збору.

Постановою Рожнятівського районного
суду Івано-Франківської області від 02
липня 2014 року в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаною
постановою, управління Пенсійного
фонду України в Любешівському районі
Волинської області подало апеляційну
скаргу на неї, в якій покликається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції і прийняти нову, якою
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
посилання на ст.. 36 Закону України «Про
виконавче провадження» в частині того
є безпідставним, оскільки приймаючи
постанову суду від 30.07.2012 року на
підставі якої було видано виконавчий
лист судом не було взято до уваги, що на
2012 рік призупинені норми ст.ст. 50, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та фінансування витрат по
реалізації було змінено.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду справи
не прибули, про дату, час і місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, клопотань від осіб, які
беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю не поступило, а
тому, колегія суддів, у відповідності
до п.п. 1,2,ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана апеляційна
скарга підлягає до задоволення з
наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
постановою про відкриття виконавчого
провадження № 401806235 від 31.01.2014 року
старшим державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області відкрито
виконавче провадження за виконавчим
листом №913/1443/2012 від 24.01.2014 року, виданим
Рожнятівським районним судом про
зобов»язання управління Пенсійного
фонду України в Рожнятівському районі
Івано-Франківської області
перерахувати та виплатити пенсію з
01.01.2012 року ОСОБА_2 відповідно до ст.ст.
50, 52, 54, 67 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та рішення Рожнятівського
районного суду від 22.12.2009 року,
постанови Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14.06.2010 року,
та надано боржнику термін самостійно
виконати виконавчий документ в строк
до семи днів, а в межах суми стягнення
за один місяць виконати негайно.

На виконання постанови Рожнятівського
районного суду від 30.07.2012 року, 07.02.2014
року управлінням проведено
перерахунок пенсії ОСОБА_2 за період з
01.02.2012 року по 28.02.2014 року. Сума доплати
на виконання постанови суду склала 74
248,46 грн.. Перерахунок за січень 2012 року
управлінням був проведений 18.09.2012 року,
відповідно до якого сума доплати на
виконання постанови суду склала 2 778,36
грн..

Старшим державним виконавцем
управління ДВС головного управління
юстиції в Івано-Франківській області
винесено постанову ВП №41806235 від 19.02.2014
року про стягнення з управління
Пенсійного фонду України в
Рожнятівському районі
Івано-Франківської області
виконавчого збору у розмірі 1 360,00 грн..

Розглядаючи даний спір суд першої
інстанції виходив з того, що
оскаржувана постанова про стягнення
виконавчого збору ВП №41806235 від 19.02.2014
року прийнята державним виконавцем на
підставах та в межах повноважень, що
передбачені Законом України «Про
виконавче провадження». З таким
висновком колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується, з наступних
підстав.

Згідно вимог ст.17 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою такі
виконавчі документи, зокрема:
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов»язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій.

Керуючись ст.ст. 28, 41 Закону України
«Про виконавче провадження» старшим
державним виконавцем винесена
постанова ВП №41806235 від 19.02.2014 року про
стягнення з боржника 1 360,00 грн.
виконавчого збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою ст. 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню. У
зазначених розмірах виконавчий збір
стягується з боржника також у разі
повернення виконавчого документа без
виконання за письмовою заявою
стягувача та у разі самостійного
виконання боржником рішення після
початку його примусового виконання,
зокрема шляхом перерахування коштів
безпосередньо на рахунок стягувача.

Крім цього, відповідно до ст. 41 Закону
України «Про виконавче провадження»
витрати органів державної виконавчої
служби, пов»язані з організацією та
проведенням виконавчих дій щодо
забезпечення примусового виконання
рішень, є витратами виконавчого
провадження. Про стягнення з боржника
витрат, пов»язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, державний
виконавець виносить постанову, яка
затверджується начальником
відповідного відділу державної
виконавчої служби.

Враховуючи вищенаведене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
постанова старшого державного
виконавця про стягнення з боржника
виконавчого збору та витрат на
проведення виконавчих дій ВП №41806235 від
19.02.2014 року прийнята на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Законом України «Про
виконавче провадження», а тому позовні
вимоги щодо скасування такої постанови
є безпідставними та задоволенню не
підлягають.

Однак ст. 181 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Адміністративні справи з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання ними рішень
судів у справах, передбачених пунктами
1-4 частини першої статті 18 цього
Кодексу, розглядаються місцевим
загальним судом як адміністративним
судом, який видав виконавчий лист.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження» постанови
державного виконавця про накладення
штрафу є виконавчими документами.

За змістом пункту 7 частини другої
статті 17 Закону України "Про виконавче
провадження" постанови державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору, витрат на проведення виконавчих
дій та накладення штрафу є виконавчими
документами. Якщо виконавче
провадження закінчено, а виконавчий
збір, витрати на проведення виконавчих
дій або штраф не стягнуто, відповідна
постанова виділяється в окреме
провадження і підлягає виконанню в
загальному порядку.

Тому слід ураховувати, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
справи з приводу оскарження постанов
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат, пов»язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу,
прийнятих у виконавчих провадженнях
щодо примусового виконання усіх
виконавчих документів незалежно від
того, яким органом, у тому числі судом
якої юрисдикції, вони видані. Також до
юрисдикції адміністративних судів
належать справи про оскарження рішень,
дій чи бездіяльності державної
виконавчої служби, прийнятих (вчинених,
допущених) під час примусового
виконання постанов державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору, витрат, пов»язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу,
як виконавчих документів в окремому
виконавчому провадженні.

Таким чином, постанова державного
виконавця про накладення штрафу не є
рішенням суду у справах передбачених
пунктами 1-4 частини першої статті 18 КАС
України, а є самостійним рішенням
державного виконавця, та його дії
можуть бути оскаржені із врахуванням
вимог предметної підсудності
адміністративних справ.

Відповідно до частини 2 статті 18 КАС
України окружним адміністративним
судам підсудні адміністративні справи
коли однією зі сторін в яких є орган
державної влади, інший державний орган,
орган влади Автономної Республіки
Крим, обласна рада, Київська,
Севастопольська міська рада, їх
посадова чи службова особа, крім
випадків, передбачених цим Кодексом, та
крім справ щодо їх рішень, дій чи
бездіяльності у справах про
адміністративні проступки та справ,
які підсудні місцевим загальним судам
як адміністративним судам.

Пунктом 4 частини 1 статті 202 КАС України
встановлено, що підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання, а так само розгляд і вирішення
справи неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Відтак даний спір предметно підсудний
окружному адміністративному суду.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до переконання, що
оскільки судом першої інстанції
обставини у справі встановлено повно
та правильно, але не правильно
застосовано норми процесуального
права, а саме справу розглянуто та
вирішено неповноважним судом, що
призвело до незаконного судового
рішення, а тому є наслідком скасування
постанови суду першої інстанції та
прийняттю нової.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Рожнятівському районі
Івано-Франківської області
задовольнити частково, постанову
Рожнятівського районного суду
Івано-Франківської області від 02 липня
2014 року у справі № 350/396/14-а - скасувати
та прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий суддя :
Л.Я. Гудим

Судді:
Р.Й. Коваль

В.В. Святецький