Справа № 826/12616/14
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., розглянув в порядку скороченого провадження адміністративну справу, провадження в якій відкрито відповідно до ухвали суду від 29.08.2014 року,

за позовом

Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі міста Києва

до

Міжгалузевого науково-технічного колективного підприємства «Лана»

про

стягнення заборгованості у розмірі 8 100,95 грн.,-

вимога про що у позовній заяві ґрунтується на: викладених у позовній заяві обставинах щодо виникнення заборгованості по відшкодуванню суми витрат на фінансування різниці між сумою пенсій, призначеної відповідно до ЗУ «Про наукову і науково-технічну діяльність» і сумою пенсій, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів науковим співробітникам; повідомленнях про суму витрат на виплату різниці по виплачених пенсіях, які є формою рішення на підставі яких заявлено вимогу про стягнення коштів за період з квітня по липень 2014 року, докази вручення відповідачу яких наявні в матеріалах справи; довідці про наявність заборгованості відповідача; картці особового рахунку відповідача станом на 08.09.2014; відомостях з ЄДР.

Керуючись положеннями статті 46 Конституції України, ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», Постанови КМУ № 372 від 24.03.2004 «Про затвердження Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи»; Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України 6 квітня 2011 року № 384/2011, (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин),

розглянувши виходячи з вищенаведених приписів законодавства доводи позивача та заперечення відповідача, з’ясувавши фактичні обставини, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи те, що відповідачем не надано доказів оскарження або скасування вимог позивача (повідомлень про суму витрат), на підставі яких позивач просить стягнути суму боргу, які є чинними і підлягають виконанню відповідачем та, окрім цього, враховуючи, що зазначені рішення не виконано відповідачем у добровільному порядку,

суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на положеннях згаданих вище правових актів є обґрунтованими, з урахуванням чого надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку скороченого провадження про задоволення адміністративного позову.

З приводу поданих відповідачем заперечень проти позову суд зазначає наступне. Так, у своїх запереченнях відповідач стверджує, що УПФУ незаконно позбавило основного працівника підприємства та його неповнолітнього сина жодних джерел існування, протидіяло законній господарській діяльності підприємства, у зв’язку з чим підприємство змушене було призупинити свою діяльність, що в свою чергу свідчить про корупційні дії та намагання ввести в оману судові інстанції з метою незаконного стягнення боргу. Також, відповідач зазначає, що УПФУ протиправно посилається на факт реєстрації МНТКП «Лана» як платника страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування. Крім того, відповідач зазначає, що визначена позивачем сума заборгованості не відповідає вимогам закону.

В контексті наведеного суд зазначає, що відповідачем не надано доказів оскарження або скасування рішень позивача (повідомлень), на підставі яких він просить стягнути суму боргу, які є чинними і підлягають виконанню відповідачем.

Наведені позивачем доводи не стосуються предмету доказування у даній справі та не спростовують обов’язку із сплати спірної суми заборгованості.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та зважаючи на те, що вимогами заявленого позову є стягнення заборгованості, предметом доказування у даній справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов'язує можливість стягнення даної заборгованості у судовому порядку, встановлення факту її сплати у добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту тощо.

При цьому, питання правомірності нарахування спірної заборгованості не може бути предметом доказування у межах даного позову, оскільки рішення суб'єкта владних повноважень (повідомлення), на підставі яких він просить стягнути суму боргу, не є предметом позову у даній справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз та приймати рішення про їх скасування. Відтак, подані відповідачем заперечення, як зазначено вище, не стосуються предмету доказування у даній справі та не можуть братися судом до уваги у даній справі.

До того ж, щодо викладених у запереченнях доводів відповідача щодо відсутності факту реєстрації МНТКП «Лана» як платника страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, а відтак і обов’язку відповідача з відшкодування суми витрат на фінансування різниці між сумою пенсій, то суд вважає їх безпідставними та не може взяти до уваги, з огляду на те, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.06.2014 року у справі № 826/8098/14, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.08.2014 року та набрала законної сили, встановлено, що МНТКП «Лана» зареєстроване в Управлінні Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва з 14 червня 1996 року як платник внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що в свою чергу спростовує вищенаведені доводи відповідача про зворотне. Копії вказаних судових рішень залучені до матеріалів даної справи.

Крім того, щодо зазначення відповідачем за текстом заперечень від 09.09.2014 р. про необхідність проведення експертизи, суд вважає таке клопотання необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Також, в ході розгляду даної справи судом не встановлено обставин неможливості її розгляду в скороченому провадженні в порядку статті 183-2 КАС України та не встановлено підстав для її розгляду за загальними правилами.

В даному випадку грошові зобов’язання є несплаченими у встановлений строк, з урахуванням чого та на підставі наведених вище норм законодавства, керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 94, 160-162, ст.ст. 183-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

3. Постанова підлягає негайному виконанню на підставі ч. 1 ст. 256 та п. 8. ч. 6 ст. 1832 КАС України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ч 8 ст. 183-2, ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя О.А.Кармазін