Справа № 2-а-6421/11/2405
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-6421/11/2405
Головуючий у 1-й інстанції: Телешман О.В.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сапальова Т.В.

судді: Боровицький О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Кельменецькому районі Чернівецької
області на постанову Кельменецького
районного суду Чернівецької області
від 04 листопада 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Кельменецькому районі Чернівецької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2011 року позивач звернулася до
Кельменецького районного суду
Чернівецької області з позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
Кельменецькому районі Чернівецької
області про визнання бездіяльності
відповідача щодо ненарахування та
невиплати позивачу підвищення до
пенсії в розмірі, передбаченому ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", в межах шестимісячного
строку з дня звернення до суду по день
ухвалення судом рішення у справі
протиправною; зобов'язання відповідача
нарахувати та виплатити позивачу
щомісячне підвищення до пенсії у
розмірі, передбаченому ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", - 30 % мінімальної пенсії за віком,
визначеної відповідно до ч. 1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з урахуванням
виплаченого позивачу відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530 підвищення, в межах
шестимісячного строку з дня звернення
до суду по день ухвалення рішення суду .

Постановою Кельменецького районного
суду Чернівецької області від 04.11.2011
року позов задоволено частково:
визнано бездіяльність відповідача
щодо ненарахування та невиплати
позивачу підвищення до пенсії в
розмірі, передбаченому ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", починаючи з 25 листопада 2010 року
по 22 липня 2011 року включно -
протиправними; зобов'язано відповідача
нарахувати та виплатити позивачу
підвищення до пенсії в розмірі,
передбаченому ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", тобто 30
% мінімальної пенсії за віком,
визначеної відповідно до ч. 1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з урахуванням
виплаченого відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року № 530 підвищення, починаючи з 25
листопада 2010 року по 22 липня 2011 року
включно.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову та
відмовити в задоволенні позовних
вимог, посилаючись при цьому на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення спору.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Вивчивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши наявні у ній докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів вважає,
що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково з наступних
підстав.

Як свідчать матеріали справи, позивач є
пенсіонером за віком та має статус
дитини війни відповідно до статті 1
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни".

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058 від 09.07.2003 року,
згідно якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Відповідно до положень статей 1, 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" позивач звернулася із
письмовою заявою до Управління
Пенсійного фонду України у
Кельменецькому районі Чернівецької
області про нарахування та виплату 30%
підвищення до пенсії як дитині війни.

Відповідач відмовив позивачу в
здійсненні вказаного перерахунку
пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, на
момент звернення позивача до суду,
нарахування доплати до її пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" відповідачем не здійснено.
Всупереч положенням вищенаведеної
норми щомісячне підвищення до пенсії
позивачу виплачувалось відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530.

В свою чергу, з огляду на загальні
засади пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "Про
соціальний захист дітей війни" має вищу
юридичну силу, ніж постанова Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року № 530,
що дає підстави зробити висновок про
неправомірність виплати відповідачем
щомісячного підвищення до пенсії в
меншому розмірі, ніж це передбачено ст.
6 зазначеного Закону.

Таким чином, виходячи з приписів
частини 2 статті 152 Конституції України
та рішення Конституційного Суду
України № 10-рп-/2008 від 22.05.2008 р., колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо наявності у
відповідача обов'язку нараховувати та
сплачувати позивачу доплату до пенсії,
передбачену статтею 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни".

Колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
вважає за необхідне вказати на те, що
суд першої інстанції, дійшовши
обґрунтованого висновку про
законність вимог позивача про
перерахунок та виплату доплати до
пенсії в розмірі 30% від мінімальної
пенсії за віком, відповідно до ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", помилково застосував
норми процесуального права, а саме:
задовольняючи позов в частині
проведення перерахунку доплати до
пенсії відповідно до ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" суд першої інстанції не точно
визначився із періодом захисту
порушеного права, задовольняючи при
цьому здійснити перерахунок та виплату
30% підвищення до пенсії позивачу з
25.11.2010 року по 22.07.2011 року.

Тому, враховуючи строки звернення до
суду, визначені ч. 1, 2 ст. 99 КАС України,
право позивача на отримання щомісячної
державної соціальної допомоги у
вигляді підвищення до пенсії в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком підлягає
захисту за період з 25.01.2011 року,
оскільки позов подано до суду 25.07.2011
року, згідно із даними доповідної
записки (а.с. 5).

Відповідно до частини 1 статті 198 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
суд апеляційної інстанції має право,
зокрема, змінити постанову суду.

За частиною 1 статті 201 КАС України,
підставами для зміни постанови суду
першої інстанції є правильне по суті
вирішення справи чи питання, але із
помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Кельменецькому районі Чернівецької
області задовольнити частково.

Постанову Кельменецького районного
суду Чернівецької області від 04
листопада 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Кельменецькому районі Чернівецької
області про перерахунок пенсії, -
змінити.

Абзац 3 резолютивної частини постанови
Кельменецького районного суду
Чернівецької області від 04.11.2011 року
викласти в наступній редакції:

"Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Кельменецькому районі
Чернівецької області перерахувати та
виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії
як дитині війни відповідно до ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком за період з 25 січня 2011
року по 22 липня 2011 року, з урахуванням
виплачених сум."

В решті постанову Кельменецького
районного суду Чернівецької області
від 04.11.2011 року залишити без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.