Справа № 2а-4749/11/1070
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

18 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Бєлової Л.В.

Міщука М.С.

За участю секретаря:
Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у Миронівському
районі Київської області на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 26 грудня 2011
року у справі за адміністративним
позовом Публічного акціонерного
товариства "Миронівський завод по
виготовленню круп і комбікормів" до
Державної податкової інспекції у
Миронівському районі Київської
області про визнання протиправним та
нечинним податкового
повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Публічне акціонерне
товариство "Миронівський завод по
виготовленню круп і комбікормів"
звернувся до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Миронівському районі Київської
області про визнання протиправним та
нечинним податкового
повідомлення-рішення № від 23
вересня 2011 року.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 26 грудня 2011
року адміністративний позов
задоволено.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач - Державна податкова
інспекція у Миронівському районі
Київської області звернувся з
апеляційною скаргою, просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні адміністративного позову
відмовити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
розгляду заяви, в судове засідання не
з'явилися. Про причини своєї неявки суд
не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення заяви, а
особиста участь сторін в судовому
засіданні - не обов'язкова, колегія
суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС
України визнала можливим проводити
розгляд заяви за відсутності
представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
Державною податковою інспекцію у
Миронівському районі Київської
області проведено планову виїзну
перевірку Публічного акціонерного
товариства "Миронівський завод по
виготовленню круп і комбікормів" з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01 жовтня 2009
року по 31 березня 2011 року валютного та
іншого законодавства за період з 01
жовтня 2009 року по 31 березня 2011 року.

За результатами перевірки
відповідачем складено Акт від 06
вересня 2011 року № 328/23-011/00951770.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем положень п.п. 7.2.1, 7.2.3, 7.2.6 п. 7.2,
п.п. 7.4.1, 7.4.4, 7.4.5 п. 7.4, п. 7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» та п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п.
201.1 ст. 201, п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України, що призвело до
завищення позивачем суми бюджетного
відшкодування у січні місяці 2011 року у
розмірі 49 041, 00 грн.

На підставі встановлених порушень,
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 23 вересня 2011
року №, за яким позивачу зменшено
суму бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість у розмірі 49
041, 00 грн.

Не погоджуючись з вищевказаним
податковим повідомленням-рішенням та
вважаючи його протиправним, позивач
звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг)
та складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього
Закону, протягом такого звітного
періоду у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Підпунктом 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
визначено, що не підлягають включенню
до складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі
коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Згідно підпункту 7.2.4 пункту 7.2 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку у
порядку, передбаченому статтею 9 цього
Закону.

Відповідно до 200.1 статті 200 Податкового
кодексу України, сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Водночас, при позитивному значенні
суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1
цієї статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом, а при
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така
сума враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду (пункти
200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу
України).

При цьому, пунктом 200.4. статті 200
Податкового кодексу України
передбачено, якщо в наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має
від'ємне значення, то бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ВАТ «Миронівський завод по
виготовленню круп і комбікормів» та
ТОВ «Юні Трейд Компані» у квітні місяці
2010 року було укладено договір
купівлі-продажу соняшника.

Судом встановлено, що на підтвердження
факту поставки соняшника у грудні
місяці 2010 року, ТОВ «Юні Трейд Компані»
надано позивачу видаткові накладні від
25 грудня 2010 року № РН 0000339, від 24 грудня
2010 року № РН 0000338 та від 23 грудня 2011 року
№ РН 0000333 на загальну суму 294244, 50 грн.

Так, за договорами купівлі-продажу
соняшника ТОВ «Юні Трейд Компані»
виписало на адресу позивача належним
чином оформлені податкові накладні від
23 грудня 2010 року № 1031, від 24 грудня 2010
року № 1041 та від 25 грудня 2010 року № 1049.

Загальна вартість поставлених ТОВ «Юні
Трейд Компані» товарів у грудні місяці
2010 року становить 294 244, 50 грн. (ПДВ 49 040, 75
грн.).

На підставі податкових накладних,
отриманих від контрагента, позивачем
віднесено до складу податкового
кредиту у грудні місяці 2010 року суми
сплаченого податку на додану вартість
у складі ціни придбаних товарів.

На підтвердження транспортування
придбаного позивачем у контрагента
товару, позивачем надано копії
товарно-транспортних накладних, журнал
реєстрації зважування вантажів на
автомобільних вагах (надходження) за
вказаний період, з яких вбачається, що
ТОВ «Юні Трейд Компані» було відпущено,
а позивачем отримано соняшник згідно
укладеного правочину.

При цьому, позивачем надано копії
податкових накладних, отриманих від
ТОВ «Юні Трейд Компані» у грудні місяці
2010 року та видаткових накладних від
даного підприємства, а також належним
чином засвідчені копії банківських
виписок, що підтверджують факт
перерахування коштів за отриманий
товар.

Також, позивачем надано копії
накладних на відпуск зерна в переробку
та виробничих звітів по переробці
соняшника за січень місяць 2011 року,
виробничий звіт по переробці соняшника
за січень місяць 2011 року та витяг з
книги кількісного обліку
хлібопродуктів за 26 січня 2011 року.

Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, основними видами
діяльності ТОВ «Юні Трейд Компані» за
КВЕД, є, зокрема, посередництво в
торгівлі сільськогосподарською
сировиною.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що позивачем
надано первинні документи, які
підтверджують факт здійснення
господарських операцій з
купівлі-продажу сільськогосподарської
сировини та її використання у власній
господарській діяльності.

Крім того, під час проведення перевірки
відповідачем взято до уваги матеріали
Акту перевірки податковим органом
контрагента позивача, однак в даному
випадку належним доказом може бути
виключно вирок суду щодо даної
юридичної особи.

Відповідачем, в свою чергу, не надано
суду доказів визнання правочину,
укладеного між позивачем та ТОВ «Юні
Трейд Компані» недійсним у судовому
порядку.

Також, на час укладання та виконання
правочинів, контрагент позивача
зареєстрований юридичною особою та був
платником податку на додану вартість.

З огляду на те, що судом встановлено
реальність господарських
правовідносин позивача з ТОВ «Юні
Трейд Компані», колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про неправомірність
зменшення відповідачем ВАТ
«Миронівський завод по виготовленню
круп і комбікормів» суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 49 041, 00 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає
вірним висновок суду першої інстанції
про те, що податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Миронівському
районі Київської області від 23 вересня
2011 року № прийнято безпідставно.

Аналізуючи обставини справи та норми
чинного законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
"Миронівський завод по виготовленню
круп і комбікормів" є обгрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не знайшли свого
належного підтвердження в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Миронівському
районі Київської області - залишити без
задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 26 грудня 2011
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.

Головуючий суддя
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.