Справа № 2-а/487/97/14
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

24 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а/487/97/14

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Андрощук В.В.

Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі судової
колегії:

головуючого-судді -Кравець О.О.судді
-Домусчі С.Д.судді -Шеметенко
Л.П.розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м.Миколаєва на
постанову Заводського районного суду
м.Миколаєва від 28 квітня 2014 року, по
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду
України в Заводському районі
м.Миколаєва про визнання рішення
незаконним та поновлення виплати
пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

27 січня 2014 року позивачка звернулася до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м.Миколаєва в якому просила суд
постановити рішення, яким визнати
нечинним рішення про відмову в
поновленні виплати пенсії за віком та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
поновлення виплати пенсії .

Постановою Заводського районного суду
м.Миколаєва від 28 квітня 2014 року позов
задоволено.

Не погоджуючись з вказаною постановою
управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м.Миколаєва подало
апеляційну скаргу, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, просить скасувати
оскаржуване судове рішення та
постановити нове - про відмову у
задоволенні позову.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 10 липня 2014
року справа призначена до слухання у
порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, вивчивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість
постанови суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга управління Пенсійного фонду
України в Заводському районі
м.Миколаєва не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_4 з 1996 року отримувала пенсію за
віком, яка їй виплачувалась до від'їзду
у 2000 році на постійне місце проживання
до держави Ізраїль, у зв'язку з чим
відповідач припинив виплату пенсії.

21 листопада 2013 року ОСОБА_4 звернулася
до Управління Пенсійного фонду України
в Заводському районі м.Миколаєва із
заявою про поновлення виплати пенсії.

Листом від 28 листопада 2013 року
Управління ПФУ в Заводському районі м.
Миколаєва повідомило позивача про
відсутність підстав для поновлення їй
виплати пенсії, зазначивши, що вказане
питання може бути розглянуто після
затвердження порядку виплати пенсії
особам, які виїхали на постійне
проживання за кордон.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач, проживаючи в
Ізраїлі, як громадянин України, має
такі ж самі конституційні права, як й
інші громадяни цієї держави, оскільки
Конституція України та пенсійне
законодавство України не допускають
обмеження права на соціальний захист,
зокрема, права на отримання пенсії за
ознакою місця проживання.

Апеляційний суд погоджується з
вказаними висновками суду першої
інстанції, вважає їх правильними та
такими, що відповідають вимогам норм
матеріального та процесуального права,
з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» виплата пенсії за
рішенням територіальних органів
Пенсійного фонду або за рішенням суду
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

За правилами другого речення статті 51
цього ж Закону під час перебування за
кордоном пенсія виплачується в тому
разі, якщо це передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Наведені правові норми статей 49 та 51
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційним), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 7
жовтня 2009 року N 25-рп/2009.

У своєму рішенні Конституційний Суд
України зазначив, що оспорюваними
нормами Закону конституційне право на
соціальний захист поставлене в
залежність від факту укладення
Україною з відповідною державою
міжнародного договору з питань
пенсійного забезпечення. Таким чином
держава, всупереч конституційним
гарантіям соціального захисту для всіх
осіб, що мають право на отримання
пенсії у старості, на законодавчому
рівні позбавила цього права
пенсіонерів у тих випадках, коли вони
обрали постійним місцем проживання
країну, з якою не укладено відповідного
договору.

Згідно з частиною другою статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Таким чином, з 7 жовтня 2009 року відсутні
норми, які унеможливлювали виплату
позивачу пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач до 2000 року, тобто до виїзду за
кордон на постійне місце проживання,
отримував пенсію за віком.

В листопаді 2013 року позивач звернувся
до Управління ПФУ в Заводському районі
м. Миколаєва із заявою про поновлення
виплати пенсії, у зв'язку з визнанням
неконституційними положення ст. 49 та 51
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до ч.2 ст.49 Закону поновлення
виплати пенсії здійснюється за
рішенням територіального органу
Пенсійного фонду протягом 10 днів після
з'ясування обставин та наявності умов
для відновлення її виплати.

Згідно п. 15 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
перерахунку пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою Правління Пенсійного фонду
України від 25 листопада 2005 року № 22-1
поновлення виплати раніше призначеної
пенсії здійснюється за документами, що
є у пенсійній справі та відповідають
вимогам законодавства, що діяло на
момент призначення цього виду пенсії. У
цьому разі заробітна плата для
обчислення пенсії визначається з
урахуванням середньої заробітної
плати працівників, зайнятих у галузях
економіки України за календарний рік,
який враховувався при призначенні
(перерахунку) пенсії, виплата якої
відновлюється. У такому самому порядку
за бажанням пенсіонера здійснюється
переведення з одного виду пенсії на
інший.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_4 до
2000 року перебувала на обліку в
Управлінні ПФУ в Заводському районі м.
Миколаєва, а тому позивач обґрунтовано
звернувся до відповідного управління
із заявою про поновлення виплати
раніше призначеної пенсії на підставі
документів, які знаходяться у
пенсійній справі позивача.

З огляду на викладені правові норми та
з урахуванням вказаних обставин
справи, апеляційний суд вважає
правильними висновки суду першої
інстанції про необхідність
задоволення позовних вимог.

Враховуючи все вищевикладене,
апеляційний суд приходить до висновку,
що при розгляді справи судом першої
інстанції правильно застосовані норми
матеріального та процесуального права,
вірно встановлено фактичні обставини
справи та дана правова оцінка, а
наведені в апеляційній скарзі доводи
не дають підстав для висновку про
незаконність чи необґрунтованість
судового рішення.

За таких обставин підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції та задоволення апеляційної
скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200;
п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Миколаєва - залишити без
задоволення.

Постанову Заводського районного суду
м. Миколаєва від 28 квітня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі , та може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
Адміністративного Суду України шляхом
подання касаційної скарги протягом
20-ти днів після набрання законної сили
судовим рішенням суду апеляційної
інстанції.

Головуючий суддя
Кравець О.О.

Судді
Домусчі С.Д.

Шеметенко Л.П.