Справа № 875/76/14
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа № 875/76/14
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді:Бужак Н.П.

суддів: Костюк Л.О., Твердохліб В.А.

за участю секретаря: Савін І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Центральної виборчої комісії України,
третя особа: ОСОБА_3 про визнання
протиправною та скасування постанови
Центральної виборчої комісії в
частині,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 28.09.2014 року звернулась до
Київського апеляційного
адміністративного суду з
адміністративним позовом про визнання
протиправною та скасування постанови
Центральної виборчої комісії від 23
вересня 2014 року №1086 в частині
реєстрації кандидата у народні
депутати України в одномандатному
виборчому окрузі №94 на позачергових
виборах народних депутатів України 26
жовтня 2014 року ОСОБА_3.

Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_3
відповідно до постанови Центральної
виборчої комісії України №1086 від 23
вересня 2014 року був зареєстрований
кандидатом у народні депутати України,
висунутих Політичною партією
«Народний Фронт» в одномандатних
виборчих округах на позачергових
виборах народних депутатів України 26
жовтня 2014 року. Однак, гр. ОСОБА_3
протягом останніх 5 років на території
України не проживав, що встановлено
постановою Вищого адміністративного
суду України від 04 грудня 2013 року,
прийнятої за наслідками розгляду
адміністративної справи №А/800/32/13,
А/800/30/13, А/800/28/13. Знаючи достовірно про
наявність такого рішення суду та про
встановлений судовим рішенням факт не
проживання особи на території України
протягом 5 років, Центральна виборча
комісія прийняла рішення про
реєстрацію ОСОБА_3 кандидатом у народні
депутати України, чим порушила вимоги
чинного законодавства, а тому
зазначене рішення є протиправним та
підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представники
позивача та позивач підтримали позовні
вимоги з підстав, наведених в позовній
заяві та просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позову, пояснивши, що
реєстрація ОСОБА_3 проведена у
відповідності до вимог закону та з
урахуванням тих документів, які він
надав та які свідчили про поважність
причин його перебування за межами
України у 2013 році.

Третя особа ОСОБА_3 позовні вимоги не
визнав, пояснивши, що із-за незаконно
порушених відносно нього кримінальних
справ, він вимушений був у лютому 2013
року виїхати за межі України. У квітні
2013 року його було затримано
італійським судом на підставі рішення
про оголошення в розшук. Крім того, у
січні 2013 року був виданий наказ про
відрядження його за кордон, яке
продовжувалось окремим наказом до
травня 2014 року. Крім того, третя особа
зазначив, що вважає свою відсутність в
Україні у 2013 році поважною, а тому
Центральна виборча комісія України на
законних підставах здійснила
реєстрацію його як кандидата у народні
депутати.

Розглянувши матеріали справи, надавши
оцінку доказам, заслухавши осіб, що
з»явились в судове засідання, суд
вважає, що вимоги позивача не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уроженець с. Зірне,
Березнівського району Рівненської
області, гр. України, освіта вища,
адвокат, член Політичної партії
«Народний Фронт», проживає у АДРЕСА_1,
раніше не судимий, відповідно до
постанови Центральної виборчої
комісії №1086 від 23 вересня 2014 року був
зареєстрований кандидатом у народні
депутати України, висунутих Політичною
партією «Народний Фронт», в
одномандатних виборчих округах на
позачергових виборах народних
депутатів України 26 жовтня 2014 року.

Заперечуючи законність рішення
Центральної виборчої комісії щодо
реєстрації кандидатом у народні
депутати України ОСОБА_3, висунутого
Політичною партією «Народний Фронт», в
одномандатному виборчому окрузі №94 на
позачергових виборах народних
депутатів України 26 жовтня 2014 року,
позивач зазначив, що ОСОБА_3 протягом 2013
року не проживав на території України
абсолютну більшість днів (більше 183), як
це передбачено Законом України «Про
вибори народних депутатів України».

Частиною другою статті 76 Конституції
України встановлено, що народним
депутатом України може бути громадянин
України, який на день виборів досяг
двадцяти одного року, має право голосу
і проживає в Україні протягом останніх
п'яти років. Даний конституційний
припис кореспондується з приписами
частини першої статті 9 Закону України
«Про вибори народних депутатів
України» від 17 листопада 2011 року № 4061.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону
України «Про вибори народних депутатів
України» право бути обраним надається
особам, які проживають на території в
межах державного кордону України;
перебувають на судні, що перебуває у
плаванні під Державним Прапором
України; а також перебування громадян
України у встановленому
законодавством порядку у відрядженні
за межами України в закордонних
дипломатичних установах України,
міжнародних організаціях та їх
органах; перебування на полярній
станції України; перебування у складі
формування Збройних Сил України,
дислокованого за межами України.

Вищезазначені Закони визначають, що
проживання на території Україні
більшості днів відповідного річного
періоду вважається проживанням особи в
Україні.

В розумінні приписів частини другої
статті 76 Конституції України, частини
першої статті 9 Закону України «Про
вибори народних депутатів України», -
проживання в Україні протягом останніх
п'яти років, це період протягом п'яти
років, який передує проведенню виборів.

Як зазначив позивач у позовній заяві,
ОСОБА_3 вибув з України 04.02.2013 року та
перебував за кордоном по 01 грудня 2013
року, тобто 10 місяців.

Статтею 1 Закону України "Про
громадянство України" визначено, що
безперервне проживання на території
України - проживання в Україні особи,
якщо її разовий виїзд за кордон у
приватних справах не перевищував 90
днів, а в сумі за рік - 180 днів. Не є
порушенням вимоги про безперервне
проживання виїзд особи за кордон у
службове відрядження, на навчання, у
відпустку, на лікування за
рекомендацією відповідного медичного
закладу або зміна особою місця
проживання на території України.

В судовому засіданні третя особа
ОСОБА_3 пояснив, що вимушений був
виїхати за межі України, оскільки
відносно нього було порушено ряд
кримінальних справ з політичних
мотивів. Також третя особа послався на
накази про його відрядження за кордон.

Відповідно до наказу №43 від 29 січня 2013
року Громадської організації «Союз
трудових колективів підприємств
України «Трудові колективи проти
рейдерів» ОСОБА_3 було відряджено до м.
Москва (Росія), м. Вільнюс (Литва), м. Рига
(Латвія), м. Мілан (Італія), м. Рим
(Італія), м. Турін (Італія), м. Страсбург
(Франція) та м. Берлін (Німеччина).
Термін відрядження на 181 день з 01.02.2013
року по 01.08.2013 року.

Відповідно до наказу №75 від 01 серпня 2013
року продовжено ОСОБА_3 службове
відрядження, визначене наказом №43 від
29 січня 2013 року.

Колегія суддів вважає, що дані накази
мають доказове значення у справі,
оскільки були надані до Центральної
виборчої комісії України у
підтвердження поважності причин не
проживання ОСОБА_3 на території
України у 2013 році та з урахуванням того,
що на підставі даних доказів ЦВК
приймала рішення про реєстрацію
ОСОБА_3 кандидатом у народні депутати.

Наявність постанови Вищого
адміністративного суду України від 04
грудня 2013 року в справі №А/800/32/13,
А/800/300/13, А/800/28/13 за позовом ОСОБА_4 до
Центральної виборчої комісії, третя
особа ОСОБА_3 про визнання протиправною
та скасування постанови про реєстрацію
кандидатом у народні депутати, якою
встановлено, що ОСОБА_3 у 2013 році
протягом 10 місяців на території
України не проживав, а отже з п'яти
необхідних в Україні років не проживає,
а тому не має права бути обраним
народним депутатом України, у даному
випадку колегія суддів не бере до
уваги, оскільки документи, які
підтверджують перебування третьої
особи у відрядженні, не були предметом
розгляду під час розгляду
вищезазначеної справи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на рішення Європейського Суду з прав
людини від 19 жовтня 2004 року в справі
«Мельниченко проти України» у якому
зазначено, що «Враховуючи відповідне
національне законодавство та практику,
Суд встановив, що вимога проживання в
Україні не була абсолютною і що
національна влада, надаючи дозвіл або
відмовляючи у реєстрації певному
кандидату, була зобов'язана
враховувати його конкретну ситуацію.
Суд вважає, що ні відповідне
законодавство, ні практика не містять
прямої вимоги "постійного" або
"тривалого" проживання на території
України. Крім того, законодавство не
містить різниці між поняттями
"законного" та "постійного" проживання.
Зрозумілим є те, що у вказаний період
"місце постійного проживання" заявника
частково було за межами України,
оскільки 26 листопада 2000 р. він був
змушений залишити країну через
побоювання бути переслідуваним та
оселився як біженець на території
Сполучених Штатів Америки (див. п. 10).
Однак, прописка в його національному
паспорті не змінилась».

Із долучених до справи матеріалів, які
надані Центральною виборчою комісією
України, вбачається, що відносно ОСОБА_3
на території України у 2012 році було
порушено ряд кримінальних справ, а 25
березня 2013 року Шевченківським судом
м. Києва прийнято постанову про його
арешт, яка направлена 27 квітня 2013 року
Урядом України до Італії для
екстрадиції ОСОБА_3 до України.

Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_3
вимушений був перебувати за межами
України для уникнення в подальшому
незаконного арешту та засудження.

Згідно листів Генеральної прокуратури
України від 29.04.2014 року та листа
слідчого управління ГУ МВС України у м.
Києві від 28 квітня 2014 року кримінальні
справи відносно ОСОБА_3 закриті з
підстав відсутності в його діях складу
злочину.

Отже, колегія суддів приходить до
висновку, що відсутність ОСОБА_3 у 2013
році на території України носить
оправдувальний характер та вказує на
поважність причин його проживання за
межами України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення Центральної виборчої комісії
про реєстрацію ОСОБА_3 як кандидата у
народні депутати України, зважаючи на
наявність у останнього
зареєстрованого законного місця
проживання на території України, а
також з урахуванням причин перебування
за межами України, що зазначені судом
вище, не порушує статті 3 Протоколу N 1 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод до Конвенції,
Конституції України, Закону України
«Про вибори народних депутатів
України», а також прав та інтересів
інших кандидатів у народні депутати, в
тому числі і позивача.

Відповідно до частини 1 статті 177 КАС
України суд, установивши порушення
законодавства про вибори чи
референдум, визначає у рішенні спосіб
захисту порушених прав та інтересів, а
також порядок усунення усіх наслідків
цих порушень відповідно до закону або
приймає інше передбачене законом
рішення.

Керуючись ст. 2,11,161-163,172,177 КАС України,
колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Центральної виборчої комісії України,
третя особа: ОСОБА_3 про визнання
протиправною та скасування постанови
Центральної виборчої комісії в частині
залишити без задоволення.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
у дводенний строк з дня її
проголошення.

Головуючий суддя:
Н.П. Бужак

судді:
Л.О. Костюк

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя
Бужак Н.П.

Судді:
Костюк Л.О.

Твердохліб В.А.