Справа № 810/220/13-а
Суддя: Острович С.Е.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/3059/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

суддівОстровича С.Е. Степашка О.І.
Федорова М.О.секретаря судового
засідання Волошина В.М.,

представник позивача
Макаренко С. В.

відповідач
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 06 лютого 2013
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 квітня 2013
року у справі за Рокитнянської
міжрайонної державної податкової
інспекції Київської області до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про
стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

Рокитнянська міжрайонна державна
податкова інспекція Київської області
(далі - Рокитнянська МДПІ) звернулась до
суду з позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 (далі - ФО-П
ОСОБА_5) в якому просить стягнути
податковий борг.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 06 лютого 2013
року позов Рокитнянської МДПІ
задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 квітня 2013
року апеляційну скаргу ФО-П ОСОБА_5
залишено без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 06 лютого 2013
року - залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями
судів першої та апеляційної інстанцій
ФО-П ОСОБА_5 подав касаційну скаргу в
якій просить скасувати постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 06 лютого 2013
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 квітня 2013
року та прийняти нове рішення, яким
відмовити Рокитнянській МДПІ у
задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у касаційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлені такі фактичні обставини
справи.

ФО-П ОСОБА_5 подано до Рокитнянської
МДПІ податкову декларацію з податку на
додану вартість за вересень 2012 року від
20 листопада 2012 року №6812, згідно якої
підлягає сплаті податкове зобов'язання
у сумі 483094,00 грн.; податкову декларацію
з податку на додану вартість за жовтень
2012 року від 20 листопада 2012 року №6805,
згідно якої підлягає сплаті податкове
зобов'язання у сумі 507202,00 грн.

Докази сплати самостійно визначених
відповідачем у податкових деклараціях
сум в матеріалах справи відсутні.

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України передбачено, що
податковий борг - це сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового
кодексу у разі коли платник податків не
сплачує узгодженої суми грошового
зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п. 59.4 ст. 59 цього Кодексу
податкова вимога надсилається також
платникам податків, які самостійно
подали податкові декларації, але не
погасили суми податкових зобов'язань у
встановлені цим Кодексом строки,
без попереднього надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на виконання
вищезазначених приписів Рокитнянською
МДПІ 14 вересня 2011 року було вручено ФО-П
ОСОБА_5 податкову вимогу від 8 вересня
2011 року №5, тобто, у встановленому
чинним законодавством порядку, яку
також не оскаржено.

Згідно з п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу
України, у разі коли у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується, погашенню підлягає
вся сума податкового боргу такого
платника податку, що виник після
надіслання (вручення) податкової
вимоги.

П.п 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу
України передбачено, що органи
державної податкової служби мають
право звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, обслуговуючих такого платника,
на суму податкового боргу або його
частини, а також стягувати до бюджетів
та державних цільових фондів суми
грошових зобов'язань та/або
податкового боргу у випадках, порядку
та розмірі, встановлених цим Кодексом.

Суди попередніх інстанцій дійшли до
висновку, що позовні вимоги
Рокитнянської МДПІ підлягають
задоволенню, оскільки позивачем
доведено законність та
обґрунтованість цих вимог.

Однак, колегія суддів касаційної
інстанції приходить до висновку, що
судами попередніх інстанцій при
винесенні рішення не досліджено
правомірність нарахування податкового
кредиту та податкового зобов'язання з
ПДВ.

Наведена неповнота встановлення
обставин зі спору призвела до
прийняття попередніми судовими
інстанціями рішень, які не
відповідають вимогам ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо законності та обґрунтованості
судового рішення, тоді як передбачені
процесуальним законодавством межі
перегляду справи в касаційній
інстанції не дають Вищому
адміністративному суду України права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями.

Під час нового розгляду суду слід
врахувати викладене, всебічно і повно
з'ясувати та перевірити всі фактичні
обставини справи, витребувати та
об'єктивно оцінити докази, що мають
юридичне значення для її розгляду і
вирішення спору по суті, встановити
дійсні права і обов'язки сторін, і в
залежності від встановленого
правильно застосувати норми
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, та прийняти
законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 227, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 06 лютого 2013
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 квітня 2013
року - скасувати.

Справу за позовом Рокитнянської
міжрайонної державної податкової
інспекції Київської області до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про
стягнення податкового боргу направити
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді С.Е. Острович О.І. Степашко М.О.
Федоров