Справа № 810/4778/14
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2014-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2014 року № 810/4778/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі судді Скрипки І.М.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Фастові та
Фастівському районі Київської області,
Васильківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправними та
скасування вимог про сплату боргу,

в с т а н о в и в:

11 серпня 2014 року до Київського
окружного адміністративного суду
звернулась фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 (ФОП ОСОБА_1.) із позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Фастові та Фастівському районі
Київської області (відповідач 1,
Управління, УПФУ), Васильківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області
(відповідач 2, ДПІ, Інспекція) про
визнання протиправними та скасування
вимог про сплату боргу від 26 березня 2013
року №Ф35 та від 13 серпня 2013 року №Ф3910.

Зазначила, що є фізичною
особою-підприємцем, отримує довічну
пенсію, призначену із зменшенням
пенсійного віку, у зв'язку із чим
звільняється від обов'язку сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за
себе. Звертала увагу на запис у
пенсійному посвідченні про отримання
позивачем саме пенсії за віком.

Посилаючись на порушення відповідачем
положень Конституції України, Законів
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», просила
визнати протиправними та скасувати
вимоги про сплату боргу від 26 березня
2013 року №Ф35 та від 13 серпня 2013 року
№Ф3910, якими нараховано борг у сумі 4572,42
грн. та у сумі 2388,06 грн. відповідно.

Сторони у судове засідання 25 вересня 2014
року не з'явились, про дату, місце і час
розгляду справи повідомлені належним
чином та своєчасно; представники
відповідачів надали до суду клопотання
про розгляд справи за їх відсутності.
Тому судом, зважаючи на відсутність
потреби заслухувати свідка чи
експерта, на підставі положень частини
шостої статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, протокольною ухвалою від
25 вересня 2014 року, вирішено
продовжувати розгляд справи у порядку
письмового провадження.

Представник відповідача 1 подав
письмові заперечення на
адміністративний позов, в яких просив
відмовити у його задоволенні. Вказав,
що фізичні особи-підприємці, які
отримують пенсії, призначені за віком
на пільгових умовах, повинні
сплачувати єдиний внесок на загальних
підставах. Підкреслював, що від сплати
єдиного внеску звільняються лише
особи, які мають статус пенсіонера за
віком за положеннями Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» після
досягнення віку 60 років та за наявності
страхового стажу не менше 15 років, в той
час як ОСОБА_1 пенсія призначена на
підставі Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», тому позивач не є
пенсіонером за віком у розумінні
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування».

Інспекція подала клопотання, яким
повідомила суд про те, що згідно даних
карток особових рахунків у ФОП ОСОБА_1
рахується заборгованість у сумі 6960,48
грн., яка передана Управлінням
Пенсійного фонду України у м. Фастові
та Фастівському районі Київської
області у зв'язку з проведенням
адміністративної реформи та передачі
функції адміністрування єдиного
соціального внеску до органів
Міндоходів. Жодних матеріалів, що
підтверджують факт виникнення та
узгодження цієї заборгованості УПФУ до
ДПІ не надавалося.

Дослідивши докази, зокрема письмові, що
містяться в матеріалах справи, суд
дійшов висновку про необхідність
задоволення позову, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною
особою-підприємцем (а.с.12), перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в м. Фастові та Фастівському
районі Київської області (а.с.11) та
отримує пенсію за віком (пенсійне
посвідчення Серії НОМЕР_1 від 16 квітня
2008 року (а.с.10). Також вона є особою, яка
постійно проживала на території зони
посиленого радіоекологічного
контролю, має відповідне посвідчення 4
категорії Серії НОМЕР_2 (а.с.9).

Управлінням Пенсійного фонду 26 березня
2013 року винесена вимога №Ф35 про сплату
боргу з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (а.с.14).

Крім того, 13 серпня 2013 року УПФУ
винесено вимогу №Ф3910 про сплату боргу
з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (а.с.16).

Як вбачається із вказаних вимог, у
ОСОБА_1 утворилась заборгованість зі
сплати такого єдиного внеску у
загальній сумі 6960,48 грн.

Позивачем було оскаржено вказані
вимоги в адміністративному порядку,
разом із тим, за результатами розгляду
таких скарг, зазначені вимоги
залишенні без змін (а.с.19-23).

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить із
такого.

За правилами статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування визначаються
Законом України від 9 липня 2003 року
№1058-ІV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (Закон
№1058-ІV).

Як встановлено статтею 1 вказаного
Закону пенсіонером є особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

За визначенням цієї ж статті пенсія - це
щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Згідно положень частини першої статті 9
Закону №1058-ІV за рахунок коштів
Пенсійного фонду в солідарній системі
призначаються такі пенсійні виплати:
пенсія за віком; пенсія по інвалідності
внаслідок загального захворювання;
пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Законом України «Про пенсійне
забезпечення» також визначені види
пенсій, серед яких є і державна пенсія
за віком.

За змістом статті 15 такого Закону
умови, норми та порядок пенсійного
забезпечення громадян, які постраждали
від Чорнобильської катастрофи,
визначаються Законом «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» або їм надається право на
одержання пенсій на підставах,
передбачених цим Законом.

За правилами частини першої статті 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» №796-XII (Закон №796-XII) особам,
які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Тобто зазначеним особам пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого для одержання
державних пенсій.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у
розумінні чинного законодавства як про
пенсійне забезпечення, так і про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування і соціальний
захист постраждалих від
Чорнобильської катастрофи, особа
(позивач) є такою, що отримує саме
пенсію за віком.

Спеціальним законом для призначення
пенсій за віком особам, які працювали
або проживали на територіях
радіоактивного забруднення є Закон
№796-XII.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом України від 8 липня 2010 року
№2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (Закон №2464-VI).

Стаття 1 цього Закону визначає єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (єдиний внесок)
як консолідований страховий внесок,
збір якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону
№ 2464-VI встановлено, що платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

За приписами частини четвертої цієї
статті особи, зазначені у пункті 4
частини першої цієї статті, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

За змістом частини першої статті 12
Закону № 1058-ІV особи, які не підлягають
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню можуть брати
добровільну участь у солідарній
системі або в накопичувальній системі
пенсійного страхування, або одночасно
в обох системах.

Відомості щодо укладення позивачем
відповідного договору про добровільну
участь у системі загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування -
відсутні.

Суд зауважує, що частина четверта
статті 4 Закону № 2464-VI не містить
виключень при її застосуванні щодо
пенсій за віком, призначених на
пільгових умовах.

Управління Пенсійного фонду, зважаючи
на винесені вимоги та доводи, які
містяться в запереченні на позов,
обмежувально тлумачить зміст
наведеної норми, що є неприпустимим та
нівелює мету її прийняття.

Суд погоджується з доводами позивача і
наголошує, що положення частини
четвертої статті 4 Закону № 2464-VI не
пов'язує звільнення особи від сплати
єдиного внеску із досягненням нею
певного віку.

Необхідними умовами застосування
вищезазначеного положення є: по-перше,
статус пенсіонера за віком або
інваліда; по-друге, отримання
відповідно до закону пенсії або
соціальної допомоги.

Таким чином, оскільки позивач є
пенсіонером, отримує пенсію за віком
(довічно), не укладала договору про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, суд вважає, що
підстави для виставлення УПФУ вимог
про сплату заборгованості з єдиного
внеску - відсутні.

За правилами частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Це покладає
на суб'єкта владних повноважень
обов'язок аргументовано, посилаючись
на докази, довести правомірність свого
рішення, дії чи бездіяльності та
спростувати твердження позивача про
порушення його прав, свобод чи
інтересів.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про протиправність вимог про
сплату недоїмки з єдиного внеску
позивачем та необхідність їх
скасування, у зв'язку із чим позов
підлягає задоволенню.

Позивачем за подання позовної заяви
сплачено судовий збір у загальній сумі
182,70 грн., доказів понесення
інших судових витрат не надано. Тому
судові витрати щодо сплати судового
збору у вказаній сумі підлягають
присудженню на користь позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 128,
159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
вимоги Управління Пенсійного фонду
України в м. Фастові та Фастівському
районі Київської області про сплату
боргу із єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування №Ф35 від 26
березня 2013 року у сумі 4572 (чотири тисячі
п'ятсот сімдесят дві) грн. 42 коп. та №Ф3910
від 13 серпня 2013 року у сумі 2388 (дві
тисячі триста вісімдесят вісім) грн. 06
коп.

Стягнути із Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судові витрати по
сплаті судового збору у сумі 182 (сто
вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Скрипка І.М.