Справа № 824/290/14-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 824/290/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Боднарюк О.В.
Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року
м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В. Смілянця Е. С.

при секретарі: Копійчук О.В.

за участю сторони:

представника апелянта - Мельничука
Аркадія Арсенійовича,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
відкритого акціонерного товариства
"Чернівецький емальзавод "Карпати" на
постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 17 квітня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Чернівцях до відкритого
акціонерного товариства "Чернівецький
емальзавод "Карпати" про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до Чернівецького
окружного адміністративного суду з
позовом до відкритого акціонерного
товариства "Чернівецький емальзавод
"Карпати" про стягнення заборгованості
по відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій в
розмірі 20963,65 грн.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 17 квітня 2014
року адміністративний позов
задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, відповідачем
подано апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою у задоволенні позову відмовити.

10.09.2014 року на адресу суду від позивача
надішло клопотання про розгляд справи
в режимі відеоконференції, яке суд
залишив без задоволення.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримав доводи апеляційної
скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції з матеріалів справи, ВАТ
"Чернівецький емальзавод "Карпати" є
платником єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування і має
заборгованість перед Пенсійним фондом
по відшкодуванню витрат, пов'язаних з
доставкою та виплатою пільгових
пенсій, призначених на підставі п. "б"
ст. 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" з урахуванням поштового
збору, за період з 09.08.2010 по 27.01.2014 року в
сумі 20963,65 грн. Борг утворився по
колишньому працівнику товариства -
ОСОБА_3

З 09 серпня 2010 року управлінням
Пенсійного фонду України в м. Кіцмань
ОСОБА_3 призначена пенсія за віком на
пільгових умовах за списком №2.

Відповідач в апеляційній скарзі вказує
на те, що за період з 09.08.2010 року по 01.01.2014
року застрахованій особі ОСОБА_3 пенсія
нараховувалась на підставі ст.100 Закону
України "Про пенсійне забезпечення",
згідно довідки виданої управлінням
Пенсійного фонду України в
Кіцманському районі "Про характер
виконуваної роботи на посадах, які
дають право на пенсію на пільгових
умовах по списку №2". ОСОБА_3 станом на
час набрання законної сили Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (01.01.2004
року) не працював на ВАТ "Чернівецький
Емальзавод Карпати". Застрахована
особа звільнилась з підприємства до
01.01.1992 року за ст.100 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" відповідно до
вимог за віком і стажем, встановлених
раніше діючим законодавством.

Суд першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови виходив з
обґрунтованості та доведеності
позовних вимог пенсійного органу, а
відтак наявності правових підстав для
задоволення адміністративного позову.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується, виходячи з
наступного.

Згідно статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», Закону України
«Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування»та Інструкції
про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов`язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України,
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
2 Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в розмірі 100
відсотків фактичних витрат на виплату
та доставку пенсій за віком на
пільгових умовах.

Тобто відповідач зобов'язаний
відшкодовувати органам Пенсійного
фонду суми фактичних витрат на виплату
і доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах особам, які працювали
у нього на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком № 2.

У відповідача працював ОСОБА_3,
зайнятий на роботах, що дає право на
призначення пенсії на пільгових
умовах, відповідно до пунктів «б»-«з»
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 5 листопада 1991 року №
1788-ХІІ, і якому призначено пенсію на
пільгових умовах за списком № 2.

Посилання відповідача у апеляційній на
неправомірне призначення пільгової
пенсії колишньому працівнику ОСОБА_3
згідно статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» колегія суддів
вважає безпідставним, оскільки
підстави призначення пенсії
управлінням Пенсійного фонду зі статті
13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" на статтю 100 зазначеного
Закону не змінювались.

Згідно абз.1 ч.2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» застрахованим особам, які
працювали або працюють на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди.

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» відшкодуванню підлягають
витрати Пенсійного фонду на виплату та
доставку пільгових пенсій.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди особам, зазначеним
в абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України "Про
пенсійне забезпечення".

При цьому зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
цих пенсій, що діяв до набрання
чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів,
призначених на оплату праці, вносять до
Пенсійного фонду плату, що покриває
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій особам, які були зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком N 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, крім тих,
що були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, починаючи з дня набрання
чинності цим Законом, у розмірі 20
відсотків з наступним збільшенням її
щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Підприємства та організації з коштів,
призначених на оплату праці, повинні
вносити до Пенсійного фонду плату, що
покриває фактичні витрати на виплату і
доставку пільгових пенсій, до
досягнення працівниками
загальновстановленого пенсійного
віку: чоловікам - 60 років, жінкам - 55
років, в таких розмірах: 20 відсотків з
наступним збільшенням її щороку на 10 %
до 100 % розміру відшкодування фактичних
витрат на виплату і доставку пенсій,
призначених застрахованим особам, які
працювали або працюють на роботах за
списком № 2, затверджених постановою
КМУ від 16 січня 2003 року № 36, і за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах.

Таким чином, відшкодування витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій до
досягнення працівником пенсійного
віку, призначених за списком № 2, мають
здійснюватися відповідно до частини
другої Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
пункту «б» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення»на пільгових умовах
мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи
працівники, зайняті повний робочий
день на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, - за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 25 років, з них не менше 12
років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при
стажі роботи не менше 20 років, з них не
менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з шкідливими і
важкими умовами праці, пенсії на
пільгових умовах призначаються із
зменшенням віку, передбаченого статтею
12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6
місяців такої роботи чоловікам і за
кожні 2 роки такої роботи - жінкам;
трактористи-машиністи, безпосередньо
зайняті у виробництві
сільськогосподарської продукції в
колгоспах, радгоспах, інших
підприємствах сільського
господарства, - чоловіки після
досягнення 55 років і при загальному
стажі роботи не менше 25 років, з них не
менше 20 років на зазначеній роботі;
жінки, які працюють
трактористами-машиністами,
машиністами будівельних, шляхових і
вантажно-розвантажувальних машин,
змонтованих на базі тракторів і
екскаваторів, - після досягнення 50
років і при загальному стажі роботи не
менше 20 років, з них не менше 15 років на
зазначеній роботі; жінки, які працюють
доярками (операторами машинного
доїння), свинарками-операторами в
колгоспах, радгоспах, інших
підприємствах сільського
господарства, - після досягнення 50
років і при стажі зазначеної роботи не
менше 20 років за умови виконання
встановлених норм обслуговування.
Норми обслуговування для цих цілей
встановлюються в порядку, що
визначається Кабінетом Міністрів
України.

При цьому частиною 4 ст. 13 цього Закону
передбачено, що порядок пенсійного
забезпечення осіб, які працювали до
введення в дію цього Закону на роботах
із шкідливими і важкими умовами праці,
передбачених законодавством, що діяло
раніше, визначається статтею 100 даного
Закону.

Згідно п. 1 постанови Верховної Ради
України від 06.12.1991 року № 1931-XII Закон
України "Про пенсійне забезпечення"
введено в дію з 1 січня 1992 року - в
частині норм, що стосуються
призначення і виплати пенсій та
коригування рівнів пенсій, призначених
до введення цього Закону.

Відповідно до статті 100 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" особам, які
працювали до введення в дію цього
Закону на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, передбачених
раніше діючим законодавством, пенсії
за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в
дію цього Закону повний стаж на
зазначених роботах, що давав право на
пенсію на пільгових умовах, пенсії в
розмірах, передбачених цим Законом,
призначаються відповідно до вимог за
віком і стажем, встановлених раніше
діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу
роботи із шкідливими і важкими умовами
праці, вік, необхідний для призначення
пенсії відповідно до статті 12,
знижується пропорційно наявному стажу
в порядку, передбаченому статтями 13 - 14
цього Закону, виходячи з вимог цього
стажу, встановлених раніше діючим
законодавством.

До набрання чинності Законом України
"Про пенсійне забезпечення" пенсійне
забезпечення осіб здійснювалось
відповідно до Положення про порядок
призначення та виплати державних
пенсій, затвердженим постановою Ради
Міністрів СРСР від 03.08.1972 року. Пунктом
16 наведеного вище Положення, зокрема,
було визначено, за наявності якого
стажу роботи та віку особи мають право
на пенсію на пільгових умовах. При
цьому вимоги щодо атестації робочих
місць за умовами праці згідно раніше
діючого законодавства були відсутні.

Виходячи з аналізу наведених вище норм,
колегія суддів погоджується з
висновком суду, що особі, яка до 01 січня
1992 року (тобто до набрання чинності
Закону України "Про пенсійне
забезпечення") набула необхідний стаж
роботи із шкідливими і важкими умовами
праці, що дає право на призначення
пенсії за віком на пільгових умовах
згідно із Списками №1, №2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 і
після цієї дати не працювала на роботах
із важкими і шкідливими умовами праці,
пенсія призначається відповідно до
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" згідно із
статтею 100 Закону України "Про пенсійне
забезпечення". Особі, яка до і після 01
січня 1992 року працювала на роботах,
передбачених Списками № 1 та № 2, пенсія
призначається відповідно до статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", з урахуванням
результатів атестації робочих місць.

Згідно пункту 6 Інструкції про порядок
обчислення та сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
19 грудня 2003 року № 21-1, відшкодуванню
підлягають витрати Пенсійного фонду на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
відповідно до частини другої Розділу 15
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 6.10 Інструкції,
відшкодування сум і фактичних витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
здійснюється підприємством на рахунки
органу Пенсійного фонду за місцем його
реєстрації.

Територіальні управління ПФУ
зобов'язані надсилати розрахунки
боржникам по пільгових пенсіях, а також
повідомляти про перераховані пенсії,
що свідчить про обов'язок підприємств
відшкодовувати основний розмір пенсій
в повному обсязі, в тому числі
перераховані пенсії, а не відповідно до
протоколів про призначення пенсії,
адже згідно з пунктом 6.4 Інструкції
розмір сум до відшкодування на
поточний рік визначається відділами
надходження доходів органів ПФУ
щорічно у розрахунках фактичних витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій, призначених відповідно до
пункту 2 розділу XV «Прикінцеві
положення»Закону № 1058-IV (згідно з
додатками 6 та 7), які надсилаються
підприємствам до 20-го числа поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених (перерахованих)
пенсій. Із положень абзацу другого
пункту 6.8 Інструкції також убачається,
що у разі зміни розміру пенсії або
настання обставин, які впливають на
суму відшкодування, органи ПФУ
повідомляють про це підприємства в
місячний термін з моменту виникнення
зазначених обставин.

Підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах, що
визначено пунктом 6.8 Інструкції.

Так, заборгованість відповідача із
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій за період з 09.08.2010 по
27.01.2014 року в сумі 20963,65 грн. не погашена,
і підлягає стягненню.

Крім того, відповідач посилається на
те, що вимоги щодо відшкодування витрат
Фонду за 2010-2013 роки до відповідача не
повинні пред'являтися, оскільки
управлінням Пенсійного фонду не
направлялось на адресу товариства
розрахунків фактичних витрат на
виплату та доставку пенсії ОСОБА_3 за
2010-2013 роки та вимоги про сплату
заборгованості, чим порушив вимоги пп.
6.4 пункту 6 Інструкції.

Проте, суд першої інстанції дійшов
правомірного висновку стосовно того,
що таке порушення з боку управління
Пенсійного фонду не може слугувати
підставою для відмови в задоволенні
адміністративного позову, оскільки
ОСОБА_3 призначено пільгову пенсію, а
розрахунки направлені відповідачу в
січні 2014 року, включаючи розрахунки за
період з серпня 2010 р. по грудень 2013 р.,
тому обов'язком відповідача відповідно
до пп.6.8 п.6 Інструкції було внести на
рахунок Пенсійного фонду до 25-го числа
зазначену в повідомленні місячну суму
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах.

Посилання відповідача на порушення
управлінням Пенсійного фонду положень
статті 99 КАС України при направленні
розрахунків фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій починаючи з
09.08.2010 року є безпідставними.

Відповідно до пункту 2 статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», - суми
страхових внесків своєчасно не
нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, визначені
статтею 20 цього Закону, в тому числі
обчислені територіальними органами
Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Ввідповідно до ч. 15 ст. 106 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" строк давності
щодо стягнення фінансових санкцій
(штрафу, пені) та адміністративних
стягненнь, а також примусових
стягненнь органами виконавчої служби
за несплату внесків на
загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування фізичними
особами - підприємцями, які обрали
особливий спосіб оподаткування, не
застосовуються.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку про те, що витрати на
виплату та доставку пенсій,
призначених особам, відповідно до
пунктів "а", "б" частини першої статті 13
Закону № 1788-XII за списком № 1 та списком
№ 2, покриваються підприємствами та
організаціями. При цьому обов'язок
підприємств та організацій з
відшкодування цих витрат, понесених
ПФУ після 1 січня 2004 року, не пов'язаний
із датою призначення такої пенсії чи
часом набуття необхідного для цього
пільгового стажу (до чи після набрання
чинності Законом № 1058-IV).

Такий правовий висновок міститься у
постановах Верховного Суду України від
17 грудня 2013 року №21-453а13, та від 25
вересня 2012 року №№ 21-251а12, 21-293а12.

Таким чином, оцінюючи в сукупності
наведені обставини справи, виходячи з
вищевказаних положень
нормативно-правових актів, колегія
суддів Вінницького апеляційного
адміністративного суду вважає, що суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про задоволення
адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
суд апеляційної інстанції не вбачає і
вважає, що апеляційну скаргу на неї
потрібно залишити без задоволення.

За приписами статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відкритого
акціонерного товариства "Чернівецький
емальзавод "Карпати", - залишити без
задоволення, а постанову Чернівецького
окружного адміністративного суду від 17
квітня 2014 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
на протязі п'яти робочих днів.

Головуючий
Сторчак В. Ю.

Судді
Ватаманюк Р.В.

Смілянець Е. С.