Справа № 761/4647/14-а
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Гуменюк
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

16 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Пилипенко О.Є.

суддів -
Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі -
Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського
районного суду м. Києва від 13 березня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Шевченківської районної у м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Шевченківського районного суду м.
Києва у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Шевченківської
районної у м. Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, в якому просив зобов'язати
Київський міський центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат (Відповідач-2) надати
обґрунтовану довідку про розміри
нарахованої та виплаченої позивачу
суми щорічної допомоги на оздоровлення
за період з 1996 року по 2013 рік включно,
визнати протиправною бездіяльність та
зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Шевченківської районної у м. Києві
державної адміністрації (Відповідач-1)
і Київський міський центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат (Відповідач-2) здійснити
перерахунок, нарахувати та виплатити
позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення, у розмірі 5 (п'ять)
мінімальних заробітних плат, в порядку
та на умовах, визначених положеннями
статті 48 Закону України від 28 лютого 1991
року №796-ХІІ, за період починаючи з 1996
року по 2013 рік включно, що дорівнює 85
(вісімдесят п'ять) розмірам мінімальних
заробітних плат, визнати протиправною
бездіяльність та зобов'язати
Управління праці та соціального
захисту населення Шевченківської
районної у м. Києві державної
адміністрації (Відповідач-1) і
Київський міський центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат (Відповідач-2) здійснити
перерахунок, нарахувати та виплатити
позивачу одноразову компенсацію як
інваліду II групи з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1986 року, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірі 45 (сорок п'ять)
мінімальних заробітних плат,
зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Шевченківської районної у м. Києві
державної адміністрації (Відповідач-1)
і Київський міський центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат (Відповідач-2) в подальшому
нараховувати та виплачувати позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення у
розмірі 5 (п'ять) мінімальних заробітних
плат, в порядку та на умовах, визначених
положеннями статті 48 Закону України
від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 13 березня 2014 року
адміністративний позов ОСОБА_2 в
частині періоду з 1996 року по 2012 рік
включно залишено без розгляду, на
підставі ст. 100 КАС України, тобто у
зв'язку з пропуском строку для
звернення до суду.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
позивач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 13 березня 2014 року, як таку,
що перешкоджає подальшому розгляду
справи та направити справу до суду
першої інстанції для продовження
розгляду. Свої вимоги апелянт
обґрунтовує тим, що оскаржувану ухвалу
прийнято з порушенням норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони та їх
представники не з'явилися, причини
неявки суду невідомі, про розгляд
справи були повідомлені належним
чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та дослідивши докази, проаналізувавши
на підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2
підлягає залишенню без задоволення, а
ухвала Шевченківського районного суду
м. Києва від 13 березня 2014 року - без змін
з таких підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 199 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суддя - доповідач Шевченківського
районного суду м. Києва дійшов
висновку, що даний адміністративний
позов щодо перерахунку та виплати
позивачу недоотриманих сум щорічної
допомоги на оздоровлення за період з 1996
року по 2012 рік підлягає залишенню без
розгляду у зв'язку з пропуском
позивачем строку, встановленого ст.. 99,
100 КАС України.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 100 КАС України
передбачено, що адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлений законом,
залишається без розгляду, якщо суд за
заявою особи, яка його подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено колегією суддів,
позов до суду був поданий ОСОБА_2 11.02.2014
року, що підтверджується штампом
вхідної кореспонденції суду Вх.№ 9951
(а.с.1-13).

У даному позові позивач просив
здійснити перерахунок, нарахувати та
виплатити позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення, у розмірі 5 (п'ять)
мінімальних заробітних плат, в порядку
та на умовах, визначених положеннями
статті 48 Закону України від 28 лютого 1991
року №796-ХІІ, за період починаючи з 1996
року по 2013 рік включно.

Як зазначалося раніше, для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Так, відповідно до ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» допомога
на оздоровлення є разовою (один раз на
рік) виплатою, що виплачується як
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

З наведеного визначення вбачається, що
щорічна допомога на оздоровлення - це
періодична виплата, а отже, про
порушення свого права позивач повинен
був дізнатися з того моменту, коли він
отримав цю допомогу в перший раз.

Окрім того, колегія суддів звертає
увагу на той факт, що про порушення
свого права позивачу було відомо ще в
2000 році, що підтверджується наданим ним
особисто листом - відповіддю
Управління праці та соціального
захисту населення Шевченківської
районної в м. Києві державної
адміністрації № 37/С-113/16 від 12.09.2013 року.
Із вказаного листа вбачається, що
позивач отримував щорічну допомогу на
оздоровлення відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України № 836 від
26.07.1996 року з 2000 року, яка, в свою чергу,
діяла до прийняття Кабінетом Міністрів
України Постанови №562 від 12.07.2005 року.
Також у зазначеному листі вказано
розміри такої допомоги.

Враховуючи дату подачі позовної заяви -
11.02.2014 року, тобто після винесення
рішення Конституційним судом України
від 09 вересня 2010 року, застосування
строків, передбачених Цивільним
процесуальним кодексом України є
неможливим.

Дану правова позиція викладена також у
Листі Вищого адміністративного суду
України від 13.10.2010 року № 1425/11/13-10.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів Київського апеляційного
адміністративного суду дійшла
висновку про обґрунтованість
постановлення ухвали судом першої
інстанції про залишення частини
позовних вимог без розгляду.

Керуючись ст.ст. 41, 99, 100, 196, 199, 200, 205, 206, 212
та 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 13 березня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Є.Пилипенко

Судді
Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Головуючий суддя
Пилипенко О.Є.

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.