Справа № 820/9175/14
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 р.Справа № 820/9175/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання
Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Західної об'єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 15.07.2014р. по
справі № 820/9175/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Новохім"

до Західної об'єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "КОМПАНІЯ "НОВОХІМ",
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому з урахуванням уточнень позовних
вимог, просив скасувати податкові
повідомлення-рішення від 23 січня 2014
року № та № , прийняті
Західною об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Харківській
області.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 15.07.2014р. по
справі № 820/9175/14 позов задоволено.

Відповідач, не погодившись з даним
судовим рішенням, подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову та прийняти нову, якою у
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції
апеляційну скаргу підтримав у повному
обсязі.

Представник позивача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши суддю доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
рішення суду першої інстанції та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, що позивач пройшов
передбачену законодавством процедуру
державної реєстрації, ТОВ "КОМПАНІЯ
"НОВОХІМ" зареєстроване як юридична
особа, є платником податку на додану
вартість та перебуває на податковому
обліку в Західній ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Харківській
області.

Вказані обставини сторонами
визнаються, а тому в силу ч. 3 ст. 72 КАС
України не доказуються перед судом.

Західною ОДПІ Головного управління
Міндоходів у Харківській області
проведена документальна планова
перевірка ТОВ "Компанія "Новохім" з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.10.2010 року по 31.12.2012 року.

Результати перевірки оформлені актом
№9/20-33-22-01-07/32132936 від 09.01.2014 року (а.с. 8-86 т.
1).

У висновках вказаного акту перевірки
контролюючим органом відображено
порушення позивачем приписів: п.п.5.3.9 п.
5.3 ст. 5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств",
п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на прибуток в сумі 198977 грн.; п.
198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в
результаті занижено податок на додану
вартість у сумі 168934 грн. (т. 1 а.с.84).

На підставі вказаного акту перевірки
№9/20-33-22-01-07/32132936 від 09.01.2014 року
відповідачем прийняті податкове
повідомлення - рішення від 23 січня 2014
року № про збільшення грошового
зобов'язання з податку на прибуток за
основним платежем у розмірі 198977 грн. та
податкове повідомлення - рішення від 23
січня 2014 року № про збільшення
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість за основним платежем у
розмірі 168934 грн. та штрафними
(фінансовими) санкціями у розмірі 18219
грн. (а.с.87-88т. 1).

З дослідженого акту перевірки
№9/20-33-22-01-07/32132936 від 09.01.2014 року слідує,
що фактичною підставою для
відображення в акті порушень і
прийняття спірних податкових
повідомлень-рішень слугував
викладений в акті висновок
контролюючого органу про не
підтвердження реальності здійснення
господарських відносин, укладених
позивачем та його контрагентом ТОВ
"ХІМПОСТАЧСЕРВІС - 1".

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, які покладені
суб'єктом владних повноважень в основу
спірних правових актів індивідуальної
дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС
України, колегія суддів виходить з
наступного.

З матеріалів справи слідує, що між ТОВ
"Компанія "Новохім" (покупець) та ТОВ
"ХІМПОСТАЧСЕРВІС-1" (продавець) 05 січня
2011 року укладено договір купівлі -
продажу № 7 (а.с.185 т. 1).

Відповідно до умов вказаного договору
продавець зобов'язувався надати на
покупцю товар - хімічну продукцію та
товари виробничо-технічного
призначення, а покупець зобов'язується
прийняти та оплатити отриманий товар

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Згідно до ст. 655 Цивільного Кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

На виконання умов зазначеного договору
ТОВ "ХІМПОСТАЧСЕРВІС-1" поставив, а ТОВ
"Компанія "Новохім" прийняв хімічну
продукцію, що підтверджується
видатковим накладними № ХП-0000002 від
05.01.2011р.; № ХП-0000003 від 13.01.2011р., № ХП-0000095
від 01.02.2011р.; № ХП-0000096 від 01.02.2011 р.; №
ХП-0000096 від 02.02.2011 р.; № ХП-0000093 від 07.02.2011
р.; № ХП-0000197 від 01.03.2011 р.; № ХП-0000211 від
03.03.2011 р.; № ХП-0000216 від 04.03.2011 р.; № ХП-0000224
від 10.03.2011 р.; № ХП-0000230 від 11.03.2011 р.; №
ХП-0000316 від 01.04.2011 р.; № ХП-0000317 від 04.04.2011
р.; № ХП-0000323 від 05.04.2011 р.; № ХП-0000340 від
08.04.2011 р.; № ХП-0000411 від 04.05.2011 р.; №
ХП-0000412 від 05.05.2011 р.; № ХП-0000417 від 10.05.2011
р.; № ХП-0000420 від 11.05.2011 р.; № ХП-0000429 від
12.05.2011 р.; № ХП-0000535 від 01.06.2011 р.; № ХП-0000541
від 03.06.2011 р.; № ХП-0000549 від 06.06.2011 р.; №
ХП-0000551 від 07.06.2011 р.; № ХП-0000557 від 08.06.2011
р.; № ХП-0000564 від 09.06.2011 р.; № ХП-0000639 від
15.06.2011 р.; № ХП-0000657 від 04.07.2011 р.; № ХП-0000658
від 05.07.2011 р.; № ХП-0000665 від 06.07.2011 р.; №
ХП-0000671 від 07.07.2011 р.; № ХП-0000667 від 08.07.2011
р.; № ХП-0000759 від 01.08.2011 р.; № ХП-0000763 від
02.08.2011 р.; № ХП-0000770 від 04.08.2011 р.; № ХП-0000780
від 05.08.2011 р.; № ХП-0000781 від 08.08.2011 р.; №
ХП-0000882 від 01.09.2011 р.; № ХП-0000888 від 05.09.2011
р.; № ХП-0000910 від 07.09.2011 р.; № ХП-0000925 від
12.09.2011 р.; № ХП-0000934 від 13.09.2011 р.

За наслідками здійснення
господарської операції позивача з ТОВ
"ХІМПОСТАЧСЕРВІС-1" останнім виписано
податкові накладні, які містять адресу
місцезнаходження покупця та продавця,
одиниці виміру товару, кількість
товару, ціну товару та підписи
уповноважених осіб: № 110 від 05.01.2011р.; №
111 від 13.01.2011р., № 173 від 01.02.2011р.; № 174
від 01.02.2011 р.; № 177 від 07.02.2011 р.; № 2 від
01.03.2011 р.; № 19 від 03.03.2011 р.; № 24 від 04.03.2011
р.; № 23 від 04.03.2011 р.; № 33 від 10.03.2011 р.; № 37
від 11.03.2011 р.; № 8 від 01.04.2011 р.; № 9 від
04.04.2011 р.; № 15 від 05.04.2011 р.; № 35 від 08.04.2011
р.; № 2 від 04.05.2011 р.; № 3 від 05.05.2011 р.; № 9
від 10.05.2011 р.; № 21 від 11.05.2011 р.; № 31 від
12.05.2011 р.; № 5 від 01.06.2011 р.; № 16 від 03.06.2011
р.; № 22 від 06.06.2011 р.; № 26 від 07.06.2011 р.; № 33
від 08.06.2011 р.; № 41 від 09.06.2011 р.; № 62 від
15.06.2011 р.; № 11 від 04.07.2011 р.; № 12 від 05.07.2011
р.; № 17 від 06.07.2011 р.; № 24 від 07.07.2011 р.; № 31
від 08.07.2011 р.; № 1 від 01.08.2011 р.; № 5 від
02.08.2011 р.; № 13 від 04.08.2011 р.; № 23 від 05.08.2011
р.; № 24 від 08.08.2011 р.; № 7 від 01.09.2011 р.; №
11 від 05.09.2011 р.; № 29 від 07.09.2011 р.; № 45 від
12.09.2011 р.; № 53від 13.09.2011 р.

Відповідно до пункту 2 Інструкції про
порядок реєстрації виданих, повернутих
і використаних довіреностей на
одержання цінностей, затвердженої
наказом Міністерства фінансів України
від 16.05.1996 № 99 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 12.06.1996 за
№ 293/1318, сировина, матеріали, паливо,
запчастини, інвентар, худоба, насіння,
добрива, інструмент, товари, основні
засоби та інші товарно-матеріальні
цінності, а також нематеріальні активи,
грошові документи і цінні папери
відпускаються покупцям або
передаються безплатно тільки за
довіреністю одержувачів.

Згідно даних книги реєстрації
довіреностей ТОВ "Компанія "Новохім",
фактично товар від ТОВ
"ХІМПОСТАЧСЕРВІС-1" був отриманий
завідуючим складом Яротенко Т.М., на що
йому були видані відповідні
довіреності.

Надані позивачем платіжні доручення,
засвідчують факт виконання ТОВ
"Компанія "Новохім" зобов'язань за
спірним правочином шляхом
перерахування безготівкових грошових
коштів, що означає втрату позивачем
права власності на ці кошти. Доказів
повернення цих коштів до позивача,
наявності у позивача та його
контрагента спільного інтересу щодо їх
отримання позивачем (що могло б мати
місце в разі пов'язаності цих осіб), до
матеріалів справи суб'єктом владних
повноважень не подано. За правилами
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
операція по списанню коштів з
банківських рахунків платника податку
призводить до зміни стану та структури
активів і зобов'язань такого платника.

Щодо факту транспортування товару
колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 ст.48 Закону України "Про
автомобільний транспорт" встановлено,
що документами для юридичної особи, що
здійснює вантажні перевезення, є
посвідчення водія відповідної
категорії, реєстраційні документи на
транспортний засіб, ліцензійна картка,
дорожній лист, товарно-транспортна
накладна або інший визначений
законодавством документ на вантаж.

Відповідно до абз.27 п.1 Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні (затверджено
наказом Міністерства транспорту
України №363 від 14.10.1997р., зареєстровано
в Міністерстві юстиції України 20.02.1998р.
за №128/2568; далі за текстом -Правила №363)
товарно-транспортна накладна - єдиний
для всіх учасників транспортного
процесу юридичний документ, що
призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи.

Підпунктом 11.1 п.11 Правил №363 визначено,
що товарно-транспортні накладні та
дорожні листи вантажного автомобіля є
основними документами на перевезення
вантажів.

З матеріалів справи слідує, що
переміщення товару відбувалось за
рахунок покупця - ТОВ "Компанія
"Новохім" на автомобілі ГАЗ 330214,
державний номерний номер ХА8728АЕ, який
використовується відповідно до умов
договору оренди автомобіля № 6 від
14.06.2008 року та підтверджується належним
чином оформленими
товарно-транспортними накладними.

Отриманий товар оприбуткований на
складі ТОВ "Компанія "Новохім" за
адресою м. Харків, вул. Автогенна, 12.

При цьому, колегія суддів відмічає, що
на виконання принципу застосування
офіційного з'ясування обставини у
справі, в порядку, визначеному ст. 11 КАС
України, судом апеляційної інстанції
витребувані додаткові документи.

На виконання вимог суду ТОВ "Компанія
"Новохім" надано документи
аналітичного та синтетичного обліку
спірної господарської операції.

Так, оприбуткування
товарно-матеріальних цінностей по
складу підтверджується відповідними
актами і звітами про переміщення
товарів на складі, по яким перелік,
найменування та кількість товару
відповідає показникам, зазначеним у
видаткових та податкових накладних.

Також з матеріалів справи слідує, що
хімічна продукція, прийнята позивачем
у контрагента у відповідності до вимог
Інструкції, затвердженої
Держадбітражем від 15.06.1965 р. № П-6; та
Інструкції, затвердженої Постановою
Держарбітражу від 25.04.1966 року № П-7, що
підтверджується актами приймання
продукції (товарів) за кількістю та
якістю, а також наданими до них
сертифікатами якості та паспортами
виробника.

Дані аналітичного обліку також
відображені позивачем на синтетичних
рахунках за відповідний період, що
підтверджується витягом з головної
книги та оборотно-сальдовими
відомостями по рахунку 631.

Знаходження складу позивача за
адресою м. Харків, вул. Автогенна, 12.
підтверджується наявним у матеріалах
справи договором оренди № 1/11 від 01.10.2010
року та № 1/09 від 01.09.2011 року (а.с. 174-179 т.
1).

В подальшому придбаний у ТОВ
"ХІМПОСТАЧСЕРВІС - 1" товар був
використаний Товариством з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Новохім" у
власній господарській діяльності, а
саме: реалізовано на адресу покупців,
що підтверджується наявними у
матеріалах справи податковими
накладними, видатковими накладними,
товарно-транспортними накладними та
платіжними дорученнями, що підтверджує
необхідність здійснення згаданої
господарської операції, її
використання у власній господарській
діяльності, доцільність, наявність
ділової мети, отримання позитивного
результату від здійснення операції.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
господарська операція - це дія або
подія, що викликає зміни у структурі
активів і зобов'язань, власному
капіталі підприємства. Таким чином,
юридичний аспект вчинених
господарських дій або подій не входять
до складу поняття "господарська
операція" (бухгалтерський чи
економічний ефект).

Із положень частин 1, 3 статті 9
вказаного Закону вбачається, що
бухгалтерський облік полягає, зокрема,
у складанні та прийнятті до обліку
первинних документів, які фіксують
факти здійснення господарських
операцій, складенні на їх підставі
зведених облікових документів,
систематизація інформації первинних
документів на рахунках
бухгалтерського обліку в регістрах
синтетичного та аналітичного обліку
шляхом подвійного запису їх на
взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку.

Згідно частини 2 статті 9 Закону
первинні документи для надання їм
юридичної сили і доказовості повинні
мати такі обов'язкові реквізити: назву
документа (форми); дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції; посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

При цьому, будь-які документи (у тому
числі договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції. Якщо ж
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні документи
не можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку навіть за наявності
всіх формальних реквізитів таких
документів, що передбачені чинним
законодавством.

Відповідно до вимог статті 4 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" одним із
принципів бухгалтерського обліку є
превалювання суті над формою, тобто
операції обліковуються відповідно до
їх суті, а не лише з урахуванням
юридичної форми, господарська
операція, яка не відбулась, не може бути
об'єктом оподаткування.

Таким чином, обов'язковою ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти (під час її вчинення
або в подальшому) реальні зміни
майнового стану платника податків,
тому суд оцінює реальність
господарських операцій позивача із
урахуванням вказаної позиції.

Як вбачається з матеріалів справи,
надані позивачем первинні
бухгалтерські документи по
вищезазначеній господарській операції
за своєю формою та змістом
відповідають вимогам чинного
законодавства.

Таким чином, будь-яких підстав,
визначених Податковим кодексом
України, які б виключали право позивача
на включення сум податку на додану
вартість до податкового кредиту, в
даному випадку, не вбачається.

Оцінивши перелічені первинні
документи за правилами ст.86 КАС
України, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що зміст оглянутих документів містить
назву документа (форми), дату та місце
складання, назву підприємства, від
імені якого складено документ, зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції,
особистий підпис особи, яка брала
участь у здійсненні господарської
операції, первинні документи виписані
реально існуючими суб'єктами права.

Оглянуті документи не мають дефектів
форми, змісту або походження, котрі в
силу ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", ст.44 Податкового
кодексу України, п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку (затверджено
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року №88, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995
року за №168/704; далі за текстом -
Положення №88) спричиняють втрату
первинними документами юридичної сили
і доказовості, призвели до зміни в
структурі активів платника податків, а
відтак сприймаються судом як належні
та допустимі докази реальності
вчинення господарських операцій.

Посилання представника відповідача в
акті перевірки №9/20-33-22-01-07/32132936 від
09.01.2014 року про те, що ним отримано від
ДПІ у Київському районі м. Харкова акт
"Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ "ХІМПОСТАЧСЕРВІС
- 1" та акт "Про результати проведення
позапланової виїзної документальної
перевірки ТОВ "ХІМПОСТАЧСЕРВІС - 1", суд
не приймає до уваги виходячи з
наступного.

Належними та допустимими в розумінні
ст.124 Конституції України, ст.70 КАС
України доказами факту вчинення
платником податків нікчемного
правочину або факту відображення в
обліку показників господарських
операцій, які в дійсності не відбулись,
можуть бути або обвинувальний вирок
суду по кримінальній справі (бо діяння
платника податків по протиправному
заволодінню майном іншої особи або
ухиленню від сплати податків, тобто
вчинення нікчемного правочину, є
об'єктивною стороною злочинів,
передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК
України), або рішення суду у справі про
стягнення одержаного за нікчемним
правочином (бо наслідком вчинення
платником податків нікчемного
правочину відповідно до ст.ст. 207, 208, 250
Господарського кодексу України є
застосування конфіскаційного заходу у
вигляді стягнення одержаного за
нікчемним правочином), або рішення суду
про визнання правочину недійсним (бо
відповідно до ч. 2 ст. 228 Цивільного
кодексу України вчинення платником
податків правочину, котрий суперечить
інтересам держави та суспільства, є
підставою для звернення до суду з
вимогою про визнання такого правочину
недійсним).

Проте, відповідачем не подано до суду
жодних доказів порушення кримінальної
справи відносно посадових (службових)
осіб позивача або за викладеними у акті
фактами діяльності платника податків,
наявності обвинувального вироку суду,
рішення суду про стягнення одержаного
за нікчемним правочином, наявності
рішення суду про визнання правочину
недійсним.

Законодавством України не передбачена
відповідальність юридичної особи за
можливими допущеними порушеннями
законодавства інших юридичних осіб, на
господарюючих суб'єктів не
покладається обов'язок та не надається
право контролювати дотримання
законодавства платником податків, який
виступає контрагентом у господарській
операції.

Висновок про те, що платник не несе
відповідальності за порушення,
допущені його контрагентом
узгоджується з практикою
Європейського Суду (Рішення
Європейського Суду від 22 січня 2009 року
у справі «Булвес» АД проти Болгарії
(заява № 3991/03), відповідно до п. 714 якого,
визначено, що компанія-заявник не
повинна нести відповідальність за
наслідки невиконання постачальником
його обов'язків щодо своєчасного
декларування ПДВ і, як наслідок,
сплачувати ПДВ повторно разом із пенею.
Суд вважає, що такі вимоги
прирівнюються до надзвичайного
обтяження для компанії-заявника, що
порушило справедливий баланс, який
повинен був підтримуватися між
вимогами загальних інтересів та
вимогами захисту права власності.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
відзначає, що суд першої інстанції
дійшов вичерпних юридичних висновків
щодо встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Західної об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 15.07.2014р. по
справі № 820/9175/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.Судді
Григоров А.М. Подобайло З.Г.