Справа № 817/1861/14
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1861/14

15 вересня 2014 року 10год. 39хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Сало А.Б. за участю
секретаря судового засідання Школяр
О.І. та сторін і інших осіб, які беруть
участь у справі:

позивача: представник Голуб В.А.,

відповідача: Зелінський Р.В.,

третьої особи позивача: представник не
з'явився;

третьої особи відповідача: представник
не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Трансекспрес"
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивачаГощанське районне споживче
товариство

до Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Рівненського міського управління
юстиції Зелінського Романа
Віталійовича третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача
Реєстраційна служба Рівненського
міського управління юстиції про
визнання протиправними та скасування
рішень державного реєстратора прав на
нерухоме майно Зелінського Романа
Віталійовича про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень від
18.06.2014 №13863717 та №13864855 , -ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Трансекспрес", третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача
Гощанське районне споживче товариство
звернулося до Рівненського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Рівненського міського управління
юстиції Зелінського Романа
Віталійовича, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача
Реєстраційна служба Рівненського
міського управління юстиції про
визнання протиправними та скасування
рішень державного реєстратора прав на
нерухоме майно Зелінського Романа
Віталійовича про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень від
18.06.2014 №13863717 та №13864855.

На обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач вказав на те, що
оскаржувані рішення є протиправними,
винесені з порушенням вимог норм
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", оскільки подані
позивачем для реєстрації прав
власності документи та їх перелік
повністю відповідали вимогам чинного
законодавства, а тому висновок
державного реєстратора про
неможливість встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують, є безпідставним і
неправомірним.

В судовому засіданні під час розгляду
справи по суті, представник позивача
заявлені вимоги підтримав. Просив суд
позов задовольнити в повному обсязі

Відповідач проти заявлених позовних
вимог заперечив з підстав викладених в
письмових запереченнях, вказуючи, що
рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень
обґрунтовані та прийняті відповідно до
вимог чинного законодавства. Просив
відмовити у задоволенні
адміністративного позову.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача Гощанське
районне споживче товариство, в судове
засідання не прибув подав письмові
пояснення, в яких зазначив, що
заявлений адміністративний позов є
обґрунтованим, а рішення державного
реєстратора про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень від
18.06.2014 №13863717 та №13864855 підлягають
скасуванню.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача
Реєстраційна служба Рівненського
міського управління юстиції в судовому
засіданні проти позову заперечив.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши всі докази, що
містяться у справі в їх сукупності
судом встановлено наступне.

На підставі договору купівлі-продажу
споруди від 22 січня 2003 року б/н
Гощанське районне споживче товариство
("Продавець") відчужило на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Трансекспрес"
("Покупець") рампу по прийманню та
відвантаженню картоплі та овочів з
прилеглими побутовими приміщеннями,
які знаходяться за адресою: м. Рівне,
вул. Біла ("Об'єкт") (а.с. 8-9).

Згідно умов вказаного договору (п.1.2,
п.3.1, п.3.2 ) право власності на зазначений
О'бєкт переходить до Покупця з моменту
підписання сторонами акту
приймання-передачі, після
перерахування всієї суми договору та
посвідчується вказаним актом.

07.02.2005 сторонами підписаний акт
прийому-передачі, відповідно до якого,
продавець передав, а покупець прийняв у
власність рампу по прийманню та
відвантаженню картоплі та овочів з
прилеглими побутовими приміщеннями.

Ані договір купівлі-продажу споруди
від 22.01.2003 б/н, ані акт прийому-передачі
від 07.02.2005 сторонами нотаріально не
посвідчені.

Крім того, 14.02.2005 Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Трансекспрес" та Гощанським районним
споживчим товариством було внесено
зміни до договору купівлі-продажу
споруди від 22 січня 2003 року б/н та акту
прийому-передачі від 07.02.2005, якими
змінено назву договору та викладено у
новій редакції п.1.1 договору "Предмет
договору".

Зміни до договору та акту
прийому-передачі укладені у письмові
й формі, проте теж нотаріально не
посвідчені.

З врахуванням вказаних змін, предметом
договору визначено "будівлі
приймально-заготівельного пункту, а
саме: вагова, під навіс з критими
пампами та бункер, які знаходяться за
адресою: м. Рівне, вул. Біла".

У зв'язку з підписанням змін до
Договору, сторонами 14.02.2005 були внесені
відповідні зміни до акту
приймання-передачі від 07.02.2005. (а.а.с.10 -
зворотній бік).

На підставі вище вказаних документів
12.06.2014 року представник позивача Голуб
А.М. звернувся до Реєстраційної служби
Рівненського міського управління
юстиції Рівненської області із заявами
про державну реєстрацію права
власності на будівлю вагової літ. "А-1"
та будівлю під навісу літ. "Б-1", які
розташовані в м. Рівне по вул. Біла, 40.

Проте, рішеннями державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Зелінським Р.В. від 18.06.2014 №13863717 та
№13864855 відмовлено у державній
реєстрації права власності Товариству
з обмеженою відповідальністю
"Трансекспрес".

Відмовляючи у державній реєстрації
права на нерухоме майно відповідач
вказав на невідповідність поданих
документів вимогам законодавства та
неможливість встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Вказані рішення відповідача на
переконання позивача є
необґрунтованими у зв'язку із чим він
звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд звертає увагу на
наступне.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії),
безсторонньо (неупереджено),
добросовісно, розсудливо, з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації, пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія), з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення, своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 182 Цивільного кодексу України
передбачено, що право власності та інші
речові права на нерухомі речі,
обтяження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на
нерухомість є публічною, здійснюється
відповідним органом, який зобов'язаний
надавати інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом.

Порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість та
підстави відмови в ній встановлюються
Законом України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" №1952-IV від 01.07.2004.

Згідно з ч.1 ст. 3 вказаного Закону
державна реєстрація прав є
обов'язковою. Відповідно до ст. 4
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема, право власності на нерухоме
майно.

Приписами п. 1, 2 ч. 1ст. 8 Закону
передбачено, що до повноважень органу
державної реєстрації прав належить
проведення державної реєстрації прав
та їх обтяжень або відмова у їх
реєстрації; забезпечення ведення
Державного реєстру прав; здійснює інші
повноваження, передбачені цим Законом
та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації:

4) внесення записів до Державного
реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону:

6) надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

При цьому, орган державної реєстрації
прав, державні реєстратори зобов'язані
надати до відома заявників інформацію
про необхідний перелік документів для
здійснення державної реєстрації прав.

Перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень №
868 від 17.10.2013. (далі - Порядок № 868).

Пункт 15 Порядку № 868 встановлює, що під
час розгляду заяви про державну
реєстрацію і документів, що додаються
до неї, державний реєстратор
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та
зареєстрованими речовими правами на
нерухоме майно, їх обтяженнями зокрема
щодо: обов'язкового дотримання
письмової форми правочину та його
нотаріального посвідчення (у
встановлених законом випадках);
повноважень заявника; відомостей про
нерухоме майно, речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, наявних
у Державному реєстрі прав та поданих
документах; наявності обтяжень прав на
нерухоме майно, зареєстрованих
відповідно до закону; наявності факту
виконання умов правочину, з якими закон
та/або договір (угода) пов'язує
можливість проведення державної
реєстрації виникнення, переходу,
припинення прав на нерухоме майно або
обтяження таких прав.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
встановлено, що однією з підстав
відмови у державній реєстрації прав та
їх обтяжень є те, що подані документи не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

З аналізу викладених норм вбачається,
що державний реєстратор, при
проведенні державної реєстрації прав
та їх обтяжень зобов'язаний встановити
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями.

Відповідно до п. 36 Порядку № 868, для
проведення державної реєстрації
речових прав необхідними документами є
документи, що підтверджують
виникнення, перехід або припинення
таких прав на нерухоме майно, та інші
документи, визначені цим Порядком.

При цьому, згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» та пп.1 п. 37 вказаного Порядку
серед документів, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
речових прав на нерухоме майно, є
укладений в установленому законом
порядку договір, предметом якого є
нерухоме майно, права щодо якого
підлягають державній реєстрації, або
речове право на нерухоме майно чи його
дублікат.

Поряд з тим, з досліджених в судовому
засіданні матеріалів справи, судом
встановлено, що згідно поданих на
реєстрацію документів, державним
реєстратором було встановлено, що
договір купівлі-продажу, укладений
22.01.2003 між Гощанським районним
споживчим товариством та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Трансекспрес", нотаріально не
посвідчувався, що в повній мірі
відповідає вимогам Цивільного кодексу
УРСР.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 128
Цивільного кодексу Української РСР
№1540-VI від 18.07.1963 (чинного на час
укладення Договору) право власності у
набувача майна за договором виникає з
моменту передачі речі, якщо інше не
передбачено законом або договором.

Положенням п. 3.2. договору
купівлі-продажу від 22.01.2003 встановлено,
що передача об'єкту купівлі-продажу
посвідчується актом прийому-передачі,
який підписується сторонами. Акт
приймання-передачі вказаних об'єктів
підписаний сторонами 07.02.2005.

В подальшому 14.02.2005 між Гощанським
районним споживчим товариством та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Трансекспрес"
підписано зміни до договору
купівлі-продажу від 22.01.2003, якими п.1.1
договору викладено у новій редакції.

Зміни до договору купівлі-продажу
будівель від 22.01.2003 також нотаріально
не посвідчені.

В свою чергу, згідно з п. 4 Прикінцевих
та перехідних положень Цивільного
кодексу України цей кодекс
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.
Щодо цивільних відносин, які виникли до
набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до п. 9 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України до договорів, що були
укладені до 1 січня 2004 року і
продовжують діяти після набрання
чинності Цивільним кодексом України,
застосовуються правила цього Кодексу
щодо підстав, порядку і наслідків зміни
або розірвання договорів окремих видів
незалежно від дати їх укладення.

Згідно зі ст. 657 Цивільного кодексу
України договір купівлі-продажу
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Враховуючи те, що договір
купівлі-продажу нерухомого майна від
22.01.2003 продовжував діяти після набрання
чинності Цивільним кодексом України,
то зміни до договору від 14.02.2005, на
переконання суду повинні укладатися у
письмовій формі і підлягають
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Аналогічна правова позиція викладена у
Постанові Вищого господарського суду
України від 09.07.2012 по справі № 5015/915/11.

Крім того, суд звертає увагу на те, що на
час укладення змін до договору набрав
чинності Закон України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 цього Закону
право власності та інші речові права на
нерухоме майно, набуті згідно з діючими
нормативно-правовими актами до
набрання чинності цим Законом,
визнаються державою.

Відповідно до цього Закону реєстрація
речових прав на нерухомість, їх
обмежень здійснюється лише в разі
вчинення правочинів щодо нерухомого
майна, а також за заявою власника
(володільця) нерухомого майна.

Згідно ж зі ст. 19 вказаного Закону (в
редакції, що була чинною на час
укладення змін до договору) підставою
для державної реєстрації прав, що
посвідчують виникнення, перехід,
припинення речових прав на нерухоме
майно, відносно правовідносин, що
досліджуються в даній справі, є
нотаріально посвідчені договори.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу, а частиною ч. 2 ст. 215 ЦК
України недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Статтею 220 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі недодержання
сторонами вимоги закону про
нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним.

Отже, беручи до уваги, що зміни до
договору є нікчемними, на підставі ст.
ст. 203. 215, 202, 657 Цивільного кодексу
України, вони не можуть бути враховані
як документ, що підтверджує виникнення,
перехід або припинення прав на
нерухоме майно.

Таким чином, судом встановлено, що
документи, подані позивачем для
проведення державної реєстрації прав
та їх обтяжень, не дають можливості
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх підтверджують,
отже відповідач правомірно та за
наявності підстав відмовив Товариству
з обмеженою відповідальністю
"Трансекспрес" у задоволенні заяв про
реєстрацію речових прав.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
відмова в державній реєстрації прав з
підстав зазначених у п.4 Закону, не
позбавляє заявника повторно
звернутися з заявою.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
скасування рішень державного
реєстратора про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень від
18.06.2014 №13863717 та №13864855.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Згідно ст. 94 КАС України, у разі відмови
у задоволенні позову, понесені
позивачем судові витрати з відповідача
не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Сало А.Б.