Справа № 825/2426/14
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 825/2426/14
Головуючий у 1-й інстанції: Лобан Д.В.
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

23 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В.,
Шурка О.І.,

при секретарі -
Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Чернігівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області на постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 28
липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом комунального
лікувально-профілактичного закладу
«Чернігівська центральна районна
лікарня» Чернігівської районної ради
Чернігівської області до
Чернігівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області про визнання протиправними та
скасування рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року комунальний
лікувально-профілактичний заклад
«Чернігівська центральна районна
лікарня» Чернігівської районної ради
Чернігівської області (далі - Позивач,
КЛПЗ «Чернігівська ЦРЛ») звернувся до
Чернігівського окружного
адміністративного суду з позовом до
Чернігівської області до
Чернігівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області (далі - Відповідач,
Чернігівська ОДПІ) про визнання
протиправними та скасування рішень від
24.04.2014 року №№ 240/, 241/,
242/, 243/, 244/ про
застосування штрафних санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 28.07.2014 року
позов задоволено повністю. При цьому
суд першої інстанції виходив з того, що
Відповідач правомірно застосував до
Позивача штраф та нарахував пеню за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску,
оскільки останній було сплачено
одночасно з видачею коштів на виплату
заробітної плати, що відповідає
вимогам чинного законодавства.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою у задоволенні позовних вимог
відмовити. При цьому посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.
Наголошує на неповному дослідженні
судом всіх фактичних обставин справи
та перевірки їх доказами, що спричинило
прийняття неправильного рішення.

У судовому засіданні повноважний
представник Апелянта доводи
апеляційної скарги підтримав та
наполягав на задоволенні вимог
останньої у повному обсязі.

Позивач, будучи належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду справи, у судове
засідання не прибув.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення повноважного представника
апелянта, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін.

Вирішуючи вказану справу по суті,
Чернігівський окружний
адміністративний суд встановив, що
згідно даних облікового рахунку з
єдиного внеску КЛПЗ «Чернігівська ЦРЛ»
(а.с. 106-115), за Позивачем рахувалась
заборгованість: станом на 21.10.2013 року у
розмірі 431143,93 грн. (з урахуванням
переплати), яку було задекларовано
платником за вересень 2013 року та
погашено 12.11.2013 року; станом на 21.11.2013
року у розмірі 341027,16 грн. (з урахуванням
переплати), яку було задекларовано
платником за жовтень 2013 року та
погашено 06.12.2013 року; станом на 21.12.2013
року у розмірі 367000,24 грн. (з урахуванням
переплати), яку було задекларовано
платником за листопад 2013 року та
погашено 26.12.2013 року; станом на 21.01.2014
року у розмірі 6893,21 грн. (з урахуванням
переплати), яку було задекларовано
платником за грудень 2013 року та
погашено 28.01.2014 року; станом на 21.02.2014
року у розмірі 1187,00 грн. (з урахуванням
переплати), яку було задекларовано
платником за січень 2014 року та погашено
21.02.2014 року.

Крім того, судом першої інстанції
встановлено, що Чернігівською ОДПІ
було застосовано до КЛПЗ «Чернігівська
ЦРЛ» штраф у розмірі 10 відсотків
своєчасно несплаченого єдиного внеску
та нараховано пеню на суму недоїмки з
розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати
за кожний день прострочення платежу, у
зв'язку з чим складено та направлено
Позивачу рішення від 24.04.2014 року №
240/, № 241/, № 242/, №
243/, № 244/.

За результатами адміністративного
оскарження вказані рішення залишені
без змін.

На підставі встановлених вище
обставин, суд першої інстанції,
здійснивши системний аналіз приписів
ст. ст. 4, 6, 7 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», п. 4.3
затвердженої наказом Міндоходів
України від 09.09.2013 року №455 Інструкції
про порядок нарахування і сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
прийшов до висновку про, по-перше,
правомірність сплати Позивачем
єдиного внеску одночасно з видачею
грошових коштів на виплату заробітної
плати, по-друге, невірне обрахування
податковим органом строку
прострочення, що є підставою для
задоволення позовних вимог.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не може не
погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон)
платниками єдиного внеску є
роботодавці підприємства, установи та
організації, інші юридичні особи,
утворені відповідно до законодавства
України, незалежно від форми власності,
виду діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності відповідно до відомостей з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), у
тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами.

Зі змісту ч. 2 ст. 6, а також п. 1 ч. 1, ч. 5 ст.
7 Закону вбачається, що платник єдиного
внеску зобов'язаний своєчасно та в
повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок, який нараховується на суму
нарахованої заробітної плати та на
інші суми, незалежно від джерел
фінансування, форми, порядку, місця
виплати та використання, а також від
того, чи виплачені такі суми фактично
після їх нарахування до сплати.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
Позивач мав заборгованість із виплати
заробітної плати за вересень 2013 року по
січень 2014 року на загальну суму 2 703 212,16
грн. При цьому Чернігівським окружним
адміністративним судом підкреслено, що
остаточний розрахунок по
заборгованості із заробітної плати та
сплати єдиного внеску КЛПЗ
«Чернігівська ЦРЛ» було проведено
після отримання від Чернігівської
районної державної адміністрації
Чернігівської області бюджетних
асигнувань на оплату праці - за
вересень 2013 року у розмірі 177 592,10 грн. на
рахунок КЛПЗ «Чернігівська ЦРЛ» було
перераховано лише 06.11.2013 року; за
жовтень 2013 року у розмірі 952 304,35 грн. на
рахунок КЛПЗ «Чернігівська ЦРЛ» було
перераховано лише 06.12.2013 року; за
листопад 2013 року у розмірі 910 896,16 грн. на
рахунок КЛПЗ «Чернігівська ЦРЛ» було
перераховано лише 27.12.2013 року; за
грудень 2013 року у розмірі 1 020 395,00 грн. на
рахунок КЛПЗ «Чернігівська ЦРЛ» було
перераховано лише 10.02.2014 року; за січень
2014 року у розмірі 572 045,75 грн. на рахунок
КЛПЗ «Чернігівська ЦРЛ» було
перераховано лише 21.02.2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що за
вересень 2013 року Позивачем було
сплачено заробітну плату та єдиний
внесок у період з 16.10.2013 року по 05.11.2013
року (а.с. 48-52); за жовтень 2013 року
Позивачем було сплачено заробітну
плату та єдиний внесок до 05.12.2013 року, що
підтверджується платіжними
дорученнями (а.с. 53-59); за листопад 2013
року Позивачем було сплачено заробітну
плату та єдиний внесок 26.12.2013 року (а.с.
60-63); за грудень 2013 року Позивачем було
сплачено заробітну плату та єдиний
внесок до 16.01.2014 року, що
підтверджується платіжними
дорученнями (а.с. 64-68); за січень 2014 року
Позивачем було сплачено заробітну
плату та єдиний внесок до 17.02.2014 року, що
підтверджується платіжними
дорученнями (а.с. 69-73).

При цьому суд першої інстанції
обґрунтовано звернув увагу на
невідповідність даних облікової
картки платника податку в частині дати,
коли було сплачено єдиний внесок. Так,
зокрема, згідно даних облікової картки
єдиний внесок за вересень 2013 року було
сплачено Позивачем 12.11.2013 року, за
грудень 2013 року - 28.01.2014 року, а за січень
2014 року - 21.02.2014 року, у той час як згідно
наданих до матеріалів справи платіжних
доручень за вересень 2013 року єдиний
внесок було сплачено до 05.11.2013 року, за
грудень 2013 року - до 16.01.2014 року, а за
січень 2014 року - до 17.02.2014 року
відповідно.

Згідно пп. 7 п. 4.3 затвердженого
затвердженої наказом Міндоходів
України від 09.09.2013 року №455 Інструкції
про порядок нарахування і сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
Інструкція) платники під час кожної
виплати заробітної плати (доходу,
грошового забезпечення), на суми якої
(якого) нараховується єдиний внесок,
одночасно з видачею зазначених сум
зобов'язані сплачувати нарахований на
ці виплати єдиний внесок у розмірі,
встановленому для відповідних
платників (авансові платежі). Винятком
є випадки, якщо внесок, нарахований на
ці виплати, вже сплачений у строки,
визначені підпунктом 6 цього пункту,
або за результатами звірення платника
з органом доходів і зборів за платником
визнана переплата єдиного внеску, сума
якої перевищує суму внеску, що підлягає
сплаті, або дорівнює їй.

Кошти перераховуються одночасно з
отриманням (перерахуванням) коштів на
оплату праці (виплату доходу, грошового
забезпечення), у тому числі в
безготівковій чи натуральній формі.

Фактичним отриманням (перерахуванням)
коштів на оплату праці (виплату доходу,
грошового забезпечення) вважається
отримання відповідних сум готівкою,
зарахування на рахунок одержувача,
перерахування за дорученням
одержувача на будь-які цілі, отримання
товарів (послуг) або будь-яких інших
матеріальних цінностей у рахунок
зазначених виплат, фактичне здійснення
з таких виплат відрахувань згідно із
законодавством або виконавчими
документами чи будь-яких інших
відрахувань.

Відповідно до пп. 6 п. 4.3 Інструкції
нараховані за відповідний календарний
місяць суми єдиного внеску сплачуються
платниками не пізніше 20 числа
наступного місяця, крім гірничих
підприємств, які зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за календарний місяць, не пізніше 28
числа наступного місяця незалежно від
виплати заробітної плати та інших
видів виплат, на суми яких
нараховується єдиний внесок.

З наведеного дійсно випливає
однозначний висновок про те, що єдиний
внесок повинен сплачуватися або
одночасно з виплатою заробітної плати,
або не пізніше 20 числа наступного
місяця.

Водночас, суд першої інстанції першої
інстанції обґрунтовано зазначив, що
відповідно до ч. 6 ст. 7 Закону
нарахування єдиного внеску за
платників, зазначених у пунктах 2, 3, 6, 7,
8, 9 та 11 частини першої статті 4 цього
Закону, здійснюється платниками,
зазначеними у пункті 1 частини першої
статті 4 цього Закону, за рахунок сум, на
які єдиний внесок нарахований.

Тобто, нарахування єдиного внеску з
урахуванням приписів ч. 6 ст. 7 Закону
повинно відбуватися у даному випадку
за рахунок заробітної плати, тобто
коштів, які КЛПЗ «Чернігівська ЦРЛ»
отримала від Чернігівської районної
державної адміністрації Чернігівської
області в порядку бюджетного
фінансування. З огляду на викладене
колегія суддів погоджується з
твердженням Чернігівського окружного
адміністративного суду про
правомірність сплати Позивачем
єдиного внеску одночасно з виплатою
заробітної плати, оскільки раніше
забезпечити такі виплати КЛПЗ
«Чернігівська ЦРЛ» була не в змозі.

Крім того, судова колегія погоджується
з посиланням суду першої інстанції на
невідповідність оскаржуваних рішень
приписам чинного законодавства з
огляду на те, що Відповідачем не було
вірно визначено дати, коли було
сплачені єдині внески за вересень 2013
року, грудень 2013 року та січень 2014 року,
а відтак і розрахунки, здійснені на
підставі помилкових відомостей, не
можуть мати правозастосовчий характер.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія суддів із наведеними
висновками суду першої інстанції
погодилась, оскільки вони знайшли своє
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи. Судом було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу - залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Чернігівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області -
залишити без задоволення, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 28 липня 2014
року у справі за адміністративним
позовом комунального
лікувально-профілактичного закладу
«Чернігівська центральна районна
лікарня» Чернігівської районної ради
Чернігівської області до
Чернігівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області про визнання протиправними та
скасування рішень - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі. Касаційна скарга на
судові рішення подається у порядку та
строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС
України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя
Степанюк А.Г.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.