Справа № 824/2597/14-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2014-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2014 р. м.
Чернівці Справа №824/2597/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Григораша В.О.;

секретаря судового засідання -
Бурковської Ю.М.;

за участю:

представника позивача - Швець О.І.;

представника відповідача - Ясінської
Я.О. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Сокирянської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Чернівецькій області до Підприємства
Сокирянської виправної колонії
відділу державної пенітенціарної
служби України в Чернівецькій області
(№67) про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ :

В поданому до суду адміністративному
позові Сокирянська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Чернівецькій
області (позивач) просить стягнути з
банківських рахунків, обслуговуючих
Підприємство Сокирянської виправної
колонії відділу державної
пенітенціарної служби України в
Чернівецькій області (№67) (відповідач),
кошти за податковим боргом по податку
на додану вартість в сумі 456687,66 грн.

Позов мотивовано тим, що станом на
23.07.2014 року за відповідачем
обліковується заборгованість по
податку на додану вартість на загальну
суму 456687,66 грн, яка в установлені строки
відповідачем не сплачена, що стало
підставою для звернення до суду з даним
позовом.

Відповідач, не погоджуючись із
позовними вимогами, надав суду
письмові заперечення в яких зазначив,
що позивачем до позовної заяви додано
копії надісланих податкових
повідомлень-рішень на загальну суму
181445,92 грн, що не відповідає заявленій
сумі 456687,66 грн, що підлягає стягненню.
Окрім того, в жодній доданій до
адміністративного пазову декларації
немає підпису керівника підприємства.

Також відповідач вказує, що майна, яке
могло бути використане в рахунок
погашення податкового зобов'язання у
нього немає, оскільки розпорядження
таким майном здійснює центральний
орган виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері виконання
кримінальних покарань.

Відповідно до Закону України "Про
державну кримінальну виконавчу службу
України" майно органів і установ
виконання покарань, слідчих
ізоляторів, навчальних закладів,
закладів охорони здоров'я, підприємств,
установ і організацій, створених для
забезпечення виконання завдань
Державної кримінально-виконавчої
служби України, належить їм на правах
оперативного управління або повного
господарського відання і не може бути
об'єктом застави. Звернення стягнення
на майно органів і установ виконання
покарань, їх підприємств, слідчих
ізоляторів, навчальних закладів,
закладів охорони здоров'я не
допускається.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив суд задовольнити їх у повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти позовних
вимог та просив суд відмовити у їх
задоволенні у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши та оцінивши надані
докази в сукупності, проаналізувавши
законодавство, яке регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню в повному обсязі з
наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
Витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, станом на 22.07.2014 року,
відповідач зареєстрований як юридична
особа, за адресою місцезнаходження -
провулок Ватутіна, 8, м. Сокиряни,
Чернівецька область (а.с. 35-37).

27.03.2014 року представниками позивача, на
підставі наказу №49 від 26.03.2014 року,
проведена документальна невиїзна
перевірка відповідача з питань
своєчасності сплати узгоджених
податкових зобов'язань до бюджету за
період з 01.09.2009 року по 28.02.2009 року. Під
час перевірки досліджувались наступні
податкові декларації з податку на
додану вартість:

- податкова декларація з податку на
додану вартість № від 20.12.2013 року,
термін сплати 30.12.2013 року на суму 45109,00
грн (а.с. 46-48);

- податкова декларація з податку на
додану вартість № від 20.02.2014 року,
термін сплати 02.03.2014 року на суму 13447,00
грн (а.с. 49-51);

- податкова декларація з податку на
додану вартість № від 20.03.2014 року,
термін сплати 30.03.2014 року на суму 13939,00
грн (а.с. 10-12);

- податкова декларація з податку на
додану вартість № від 01.04.2014 року,
термін сплати 01.04.2014 року на суму 71113,00
грн (а.с. 43-45);

- податкова декларація з податку на
додану вартість № від 07.04.2014 року,
термін сплати 07.04.2014 року на суму 38595,00
грн (а.с. 40-42);

- податкова декларація з податку на
додану вартість № від 22.04.2014 року,
термін сплати 30.04.2014 року на суму 54166,00
грн (а.с. 16-18);

- податкова декларація з податку на
додану вартість № від 20.05.2014 року,
термін сплати 30.05.2014 року на суму 74646,00
грн (а.с. 13-15);

- податкова декларація з податку на
додану вартість № від 19.06.2014 року,
термін сплати 30.06.2014 року на суму 106854,00
грн (а.с. 19-21).

За результатами проведеної перевірки
складено акт перевірки від 27.03.2014 року
№198/1500/08681139, яким встановлено порушення
відповідачем ст. 57 Податкового кодексу
України в частині несвоєчасності
сплати узгоджених податкових
зобов'язань (а.с.26-30).

На підставі акту перевірки від 27.03.2014
року №198/1500/08681139 позивачем винесені та
надіслані відповідачу наступні
податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення-рішення форми
"Р" № від 04.02.2014 року, яким
відповідачу визначено суму грошового
зобов'язання за штрафними санкціями в
розмірі 1020 грн. (а.с. 22);

- податкове повідомлення-рішення форми
"Р" №000092200 від 04.02.2014 року, яким
відповідачу визначено суму грошового
зобов'язання за штрафними санкціями в
розмірі 1020 грн. (а.с. 23);

- податкове повідомлення-рішення форми
"Р" №000082200 від 04.02.2014 року, яким
відповідачу визначено суму грошового
зобов'язання за штрафними санкціями в
розмірі 1020 грн. (а.с. 24);

- податкове повідомлення-рішення форми
"Ш" № від 02.04.2014 року, яким
відповідачу визначено суму грошового
зобов'язання за штрафними санкціями в
розмірі 3200,00 грн (а.с. 25);

Окрім того, відповідачу були
направлені перша податкова вимога
форми "Ю1" від 02.10.2001 року №1/20 на суму
15135,00 грн. та друга податкова вимога
форми "Ю2" від 05.11.2001 року №2/174 на суму
160050,92 грн. (а.с. 32-33).

Податкова заборгованість в розмірі
456687,66 грн, в тому числі по податку на
додану вартість 417869,00грн, за штрафними
санкціями за несвоєчасну сплату
самостійно узгоджених сум податку на
додану вартість в розмірі 6260,00грн та
пеня за 2014рік в розмірі 32558,66грн
підтверджується історією виникнення
податкового боргу станом на 23.17.2014 року
(а.с.9) та зворотнім боком облікової
картки платника податків (а.с.34).

До вказаних правовідносин суд
застосовує такі положення
законодавства та робить висновки по
суті спору.

Підпунктом 16.1.4. п. 16.1 ст.16 ПК України
встановлено, що платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Пункт 31.1 ст. 31 ПК України визначає, що
строком сплати податку та збору
визнається період, що розпочинається з
моменту виникнення податкового
обов'язку платника податку із сплати
конкретного виду податку і
завершується останнім днем строку,
протягом якого такий податок чи збір
повинен бути сплачений у порядку,
визначеному податковим
законодавством. Податок чи збір, що не
був сплачений у визначений строк,
вважається не сплаченим своєчасно.

Пунктом 14.1.175 ст.14 ПК України визначено,
що податковий борг - сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 46 ПК України
податкова декларація, розрахунок (далі
- податкова декларація) - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку.

Пунктом 49.1 ст. 49 ПК України визначено,
що податкова декларація подається за
звітний період в установлені цим
Кодексом строки органу державної
податкової служби, в якому перебуває на
обліку платник податків.

Відповідно до п. 56.11 ст. 56 ПК України не
підлягає оскарженню податкове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків.

Так, згідно п. 57.1 ст. 57 ПК України
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 57.3. ст. 73 ПК України у
разі визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

Відповідно до ст. 126 ПК України, у разі
якщо платник податків не сплачує
узгоджену суму грошового зобов'язання
та/або авансових внесків з податку на
прибуток підприємств протягом строків,
визначених цим Кодексом, такий платник
податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів
включно, наступних за останнім днем
строку сплати суми грошового
зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків
погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних
днів, наступних за останнім днем строку
сплати суми грошового зобов'язання, - у
розмірі 20 відсотків погашеної суми
податкового боргу.

Як свідчать встановлені обставини
справи, за відповідачем рахується ним
податкова заборгованість в розмірі
456687,66 грн, в тому числі самостійно
узгоджена по податку на додану
вартість в розмірі 417869,00грн, за
штрафними санкціями згідно податкових
повідомлень-рішень за несвоєчасну
сплату самостійно узгоджених сум
податку на додану вартість в розмірі
6260,00грн та пеня за 2014рік в розмірі
32558,66грн, яка підтверджується
належними та допустими доказами, при
цьому в ході судового розгляду
представником відповідача наявність
зазначенего розміру податкового боргу
не заперечувалось.

Доказів, які б свідчили про погашення
вказаної суми платником податків на
день розгляду справи або ж
спростовували доводи позивача, суду
відповідачем не подано.

У відповідності до ст. 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Підпунктом 20.1.18 п. 20.1 ст.20 ПК України
передбачено, що органи податкової
служби України мають право звертатися
до суду щодо стягнення коштів платника
податків, який має податковий борг, з
рахунків у банках, обслуговуючих
такого платника, на суму податкового
боргу або його частини.

Пунктом 95.1. ст. 95 ПК України визначено,
що орган державної податкової служби
здійснює за платника податків і на
користь держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання органам державної
податкової служби, у розмірі суми
податкового боргу або його частини
(п.95.3. ст. 95 ПК України).

При цьому суд зазначити, що процедуру
стягнення коштів на погашення
податкового боргу платника податків з
рахунків у банках, обслуговуючих
такого платника податків слід
відрізняти від процедури стягнення
коштів на погашення податкового боргу
платника податків шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі, що
свідчить про необгрунтованість та
безпідставність заперечень
відповідача проти позову.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України. Відповідно п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України та ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про порушення відповідачем вимог
податкового законодавства, що є
підставою для стягнення
заборгованості та вважає, що позовні
вимоги позивача є обґрунтованими,
відповідають обставинам справи і
наявним матеріалам, у зв'язку з чим
позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються. Тому судом
не вирішується питання про судові
витрати.

У процесі розгляду справи не виявлено
інших фактичних обставин, що мають
суттєве значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 94, 160, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2. Стягнути з банківських рахунків
підприємства Сокирянської виправної
колонії відділу державної
пенітенціарної служби України в
Чернівецькій області (№67) (провулок
Ватутіна, буд. 8 м. Сокиряни, Чернівецька
область, ) кошти за
податковим боргом в сумі 456687 (чотириста
п'ятдесят шість гривень шістсот
вісімдесят сім) грн 66 коп. до Державного
бюджету України.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
В.О. Григораш

Повний текст постанови складено 24
вересня 2014 року.