Справа № 673/1112/14-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 673/1112/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Коваль Ф.І.
Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Матохнюк Д.Б.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Деражнянському районі Хмельницької
області на постанову Деражнянського
районного суду Хмельницької області
від 06 серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Деражнянському районі Хмельницької
області про визнання протиправними дій
та зобов'язання вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Деражнянському районі Хмельницької
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
провести перерахунок пенсії .

Постановою Деражнянського районного
суду Хмельницької області від 06 серпня
2014 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову місцевого суду та
у задоволені позову відмовити в
повному обсязі, вважаючи, що суд першої
інстанції необґрунтовано задовольнив
позовні вимоги щодо зобов'язання
відповідача включити в перерерахунок
пенсії позивача заробітню плату, з
врахуванням матеріальних допомог та
індексації заробітньої плати.

Сторони в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явились. Від
позивача та представника відповідача,
через відділ реєстрації та інформації
Вінницького апеляційного
адміністративного суду надійшли заяви
про розгляд справи в порядку
письмового провадження.

Відповідно до ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

За приписами п.1 ч.1 ст.197 КАС України
розгляд справи колегією суддів
здійснюється в письмовому
провадженні за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
за наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково із наступних
підстав.

Як встановлено судом першої та
підтверджено матеріалами справи
позивач знаходиться на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
Деражнянськоум районі хмельницької
області і з 07.03.2014 року отримує пенсію
відповідно до Закону України "Про
державну службу".

В червні 2014 року вона звернулась до
відповідача із заявою про перерахунок
пенсії відповідно до Закону України
"Про державну службу" з урахуванням
довідки про складові заробітної плати
(за останні 24 календарні місяці роботи
або за будь-які 60 календарних місяців
роботи підряд перед зверненням за
пенсією), що подається для призначення
пенсії відповідно до Закону України
"Про державну службу", форма якої
затверджена постановою правління
Пенсійного фонду України від 14.02.2011
року № 5-1.

Однак, відповідач відмовив в
перерахунку пенсії позивачу згідно
поданої нею заяви на тій підставі, що
такі види виплат, як матеріальна
допомога та індексація, не входять до
складових заробітної плати.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
пенсія позивача повинна обчислюватись
із заробітної плати, яку вона фактично
отримувала на день звільнення.

Колегія суддів погоджується за такими
висновками суду першої інстанції,
проте вважає, що постанову слід
змінити, з огляду на наступне.

Згідно ст.37 Закону України "Про
державну службу" (далі Закон №3723-XII),
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
суми їх заробітної плати, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Згідно ст.37-1 Закону №3723-XII, у разі
підвищення розміру заробітної плати
працюючим державним службовцям, а
також у зв'язку з набуттям особою права
на пенсійне забезпечення державного
службовця за цим Законом відповідно
здійснюється перерахунок раніше
призначених пенсій. Перерахунок пенсії
здійснюється виходячи із сум
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу на момент
виникнення права на перерахунок
пенсії.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
оплату праці" від 24.03.1995 року №108/95-ВР
(далі Закон №108/95-ВР) встановлено, що
заробітна плата це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Статтею 2 Закону №108/95-ВР визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону №3723-XII
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Статтею 66 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII
(далі Закон №1788-XII) врегульовано види
оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій. Відповідно до
частини першої статті 66 цього Закону до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування"
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV (далі
Закон №1058-IV) визначено, що виплати
(доходи), що враховуються в заробітну
плату (дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії.

Так, зокрема до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

З наданих позивачем довідок (а.с.17-18)
вбачається, що на всі виплати включені
в довідку тому числі: на матеріальну
допомогу та індексацію заробітної
плати нараховані страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Аналогічна позиція міститься в
постанові Верховного Суду України від
20 лютого 2012 року у справі № 21-438а11, на
яку також посилається суд першої
інстанції.

У відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС
України рішення Верховного суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
наявність у відповідача обов'язку
включити в перерерахунок пенсії
позивача заробітню плату, з
врахуванням всіх видів оплати праці
які позивач отримувала перед виходом
на пенсію і на які нараховувалися
внески на державне соціальне
страхування або збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

Однак, суд апеляційної інстанції
вважає, що суд першої інстанції невірно
визначився з початком періоду, з якого
порушене право позивача підлягає
захисту, оскільки, як видно із
матеріалав справи, вона звернулась до
відповідача з заявою про перерахунок
пенсії 05.06.2014 року, а відповідно до
вимог ч.1 ст. 45 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" пенсія призначається з
дня звернення за пенсією. Також, згідно
з п.4.1 Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", затвердженого постановою
правління Пенсійного фонду України
25.11.2005 № 22-1 орган, що призначає пенсію,
розглядає питання про призначення
пенсії, перерахунок та поновлення
виплати раніше призначеної пенсії за
відповідною заявою.

Таким чином, право позивача підлягає
захисту з моменту її звернення до
відповідача з заявою про перерахунок
пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду суд
апеляційної інстанції має право,
зокрема змінити постанову суду.

За ч.1 ст.201 КАС України, підставами для
зміни постанови суду першої інстанції
є правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції по суті правильно вирішив
справу, однак із помилковим
застосуванням норм матеріального
права, а тому постанова суду першої
інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Деражнянському районі Хмельницької
області задовольнити частково .

Постанову Деражнянського районного
суду Хмельницької області від 06 серпня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в
Деражнянському районі Хмельницької
області про визнання протиправними дій
та зобов'язання вчинити дії, - змінити.

Абзац 1 постанови викласти наступним
чином:

"Позов задовольнити частково" .

Абзац 3 постанови викласти наступним
чином:

"Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Деражнянському районі
Хмельницької області здійснити ОСОБА_2
перерахунок пенсії державного
службовця з врахуванням всіх видів
оплати праці на які відповідно до
Законів України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування" та "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, починаючи з 05.06.2014 року".

Доповнити постанову абзацом 4:

"В решті позову відмовити".

Абзаци 4,5 вважати абзацами 5,6

В решті постанову залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст 212 КАС України.

Головуючий
Матохнюк Д.Б.

Судді
Біла Л.М.

Гонтарук В. М.