Справа № 569/12459/14-а
Суддя: Діонісьєва Н.М. Н. М.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2014 року

м. Рівне

Рівненський міський суд в особі судді
Діонісьєвої Н.М, розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Рівненської
міської ради про визнання дій
неправомірними та стягнення
недоплаченої щорічної допомоги на
оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського
міського суду з позовною заявою до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Рівненської міської ради про
визнання дій неправомірними та
стягнення недоплаченої щорічної
допомоги на оздоровлення.

В обґрунтування своїх позовних вимог
вказує, що він є учасником ліквідації
аварії на Чорнобильській АЕС, що
стверджується посвідченням серії
НОМЕР_1 від 19.05.2000 року та інвалідом 2
групи. Відповідно до ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
має право на щорічну допомогу на
оздоровлення як інвалід 2 групи в
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат. Однак Управлінням йому було
виплачено дану допомогу в значно
меншому розмірі, а саме 120 грн. 00 коп. за
2012 рік, 120 грн. 00 коп. за 2013 рік, 120 грн. 00
коп. за 2014 рік. Вважає, що не законність
дій відповідача полягає у тому, що
розмір його щорічної допомоги на
оздоровлення визначено не у
відповідності до Закону України, який
встановлював розмір мінімальної
заробітної плати на момент виплати
цієї допомоги, а у відповідності до
постанови Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», тоді, як у відповідності
до ч.2 ст. 19 Конституції України, як
орган державної влади, вказане
управління зобов'язане було діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачений Конституцією
України та законами України.
Покликаючись на викладені обставини,
просить стягнути недоплачену суму
одноразової грошової допомоги на
оздоровлення в розмірі 17200 грн.

Представник відповідача подав
письмові заперечення проти позову,
позовні вимоги не визнав. Пояснив,що
щорічна допомога на оздоровлення
виплачується у розмірах, встановлених
постановою КМУ №562 від 12.07.2005 року «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» і вимоги
ОСОБА_1 є безпідставними.

Суд вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження.

При цьому, відповідно до положень
статті 41 КАС України технічна фіксація
судового процесу не здійснюється. З
огляду на викладене та враховуючи
достатність наявних у справі доказів,
суд вважає можливим вирішення справи в
порядку письмового провадження.

Повно і всебічно з'ясувавши всі
обставини справи в їх сукупності на
підставі чинного законодавства,
перевіривши їх наявними в матеріалах
судової справи доказами, суд приходить
до висновку, що позов підлягає до
задоволення.

Судом встановлено, що позивач є
учасником ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС, що стверджується
посвідченням серії НОМЕР_1 від 19.05.2000
року та інвалідом 2 групи. У зв'язку з
цим ОСОБА_1 користується правами та
пільгами, передбаченими Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та має право на щорічну допомогу на
оздоровлення як інвалід 2 групи. Однак
Управлінням праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Рівненської міської ради
ОСОБА_1 було виплачено дану допомогу в
значно меншому розмірі, а саме замість
необхідних по 5615 грн. 00 коп. у 2012-2013
роках, та 5970 грн. 00 коп. у 2014 році,
фактично виплачено по 120 грн. 00 коп. у 2012
- 2014 рік.

Відповідно до ч. 3 ст. 22, ст. 64
Конституції України право громадян на
соціальний захист, інші
соціально-економічні права можуть бути
обмежені, у тому числі зупиненням дії
законів, лише в умовах воєнного або
надзвичайного стану на певний період.
Тобто чинне правове положення
передбачає соціальні виплати і якщо
дотримано всі вимоги, необхідні для
цього, органи державної влади не можуть
свідомо відмовляти у цих виплатах, доки
відповідні положення є чинними.

Відповідно до ст.8 Конституції України
діє принцип верховенства права,
відповідно до якого зокрема людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Ст. 22 Конституції України гарантує
громадянам, що при прийнятті нових
законів або при внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу прав і свобод. Тому
Рішенням Конституційного Суду України
неодноразово визнавались
неконституційними норми Законів, які
зменшували зміст та обсяг прав
громадян на отримання пенсій та
соціальних виплат.

Враховуючи викладене, дотримуючись
вимог ч. 2 ст. 11 КАС України, суд вважає
за можливе захистити право позивача на
отримання щорічної разової грошової
допомоги на оздоровлення шляхом
зобов'язання відповідача нарахувати та
виплатити позивачеві щорічну разову
грошову допомогу на оздоровлення у
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат, встановлену Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Керуючись ст. 11,71,158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1
задоволити.

Визнати неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Рівненської
міської ради щодо відмови виплати
одноразової допомоги на оздоровлення
ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Рівненської
міської ради здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_1 одноразової грошової
допомоги на оздоровлення в розмірі 17200
грн. (сімнадцять тисяч двісті) 00 коп.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі складення
постанови у повному обсязі, відповідно
до частини 3 статті 160 КАС України, а
також прийняття постанови в письмовому
провадженні - протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
заяву не було подано. Якщо була подана
апеляційна скарга судове рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної
сили після повернення апеляційної
скарги, відмови у відкритті
апеляційного провадження або набрання
законної сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження.

Суддя Рівненського міського суду
Н.М.Діонісьєва