Справа № 2а/0470/5201/11
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" вересня 2014 р.
м. Київ К/800/51702/13

Вищий адміністративний суд України у
складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І.
(суддя-доповідач), Вербицької О.В.,
Муравйова О.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою Криворізької
центральної об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

на ухвалу Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
04.05.2011 року

та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 27.11.2012 року

у справі №2а/0470/5201/11

за поданням Криворізької центральної
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області

до Комунального підприємства «Ритуал»

про стягнення коштів,

встановив:

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 04.05.2011 року,
залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 27.11.2012 року,
подання Криворізької центральної
міжрайонної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
про стягнення коштів з Комунального
підприємства «Ритуал» повернуто
заявнику.

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
заявник звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів попередніх інстанцій
скасувати та направити справу для
продовження розгляду.

Ухвалою судді Вищого
адміністративного суду України від
03.12.2013 року замінено Криворізьку
центральну міжрайонну державну
податкову інспекцію Дніпропетровської
області її правонаступником -
Криворізькою центральною об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

Відповідач - скаржник явку свого
представника у судове засідання не
забезпечив, про дату, час та місце його
проведення повідомлений належним
чином.

Відповідно до ч. 8 ст.35 КАС України
вважається, що повістку вручено
юридичній особі, якщо вона доставлена
за адресою, внесеною до відповідного
державного реєстру, або за адресою, яка
зазначена її представником, і це
підтверджується підписом відповідної
службової особи.

Згідно із ч.1 ст.40 КАС України особи, які
беруть участь у справі, зобов'язані під
час провадження у справі повідомляти
суд про зміну місця проживання
(перебування, знаходження), роботи,
служби. У разі неповідомлення про зміну
адреси повістка надсилається їм за
останньою адресою і вважається
врученою.

Враховуючи зазначені норми КАС України
та те, що конверт із повісткою,
направлений позивачу, повернувся до
суду із відміткою «Організація з
даного адреса вибула», є підстави
вважати, що повістку йому вручено.

У зв'язку із неприбуттям в судове
засідання належним чином повідомлених
осіб, які беруть участь у справі, ця
справа розглядалася у порядку
письмового провадження згідно із
статтею 222 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин справи,
колегія суддів вважає за необхідне
задовольнити касаційні вимоги
податкового органу з урахуванням
такого.

Повертаючи подання про стягнення
коштів за податковим боргом, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що недоліком даного подання є
недотримання заявником строку
звернення до суду, встановленого
частиною другою статті 183-3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оскільки заявником не
долучено докази надіслання податкової
вимоги платнику податків.

Суд касаційної інстанції, з
урахуванням норм законодавства, чинних
на час виникнення спірних
правовідносин, не може погодитися з
такими висновками судів попередніх
інстанцій, з огляду на таке.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
податковий борг - це сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Порядок стягнення податкового
боргу платників податків, крім
фізичних осіб, регулюється статтями 95 -
99 Податкового кодексу України.

Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадиться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
моменту надіслання такому платнику
податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95
Податкового кодексу України).

Отже, право на стягнення коштів у
рахунок погашення податкового боргу
виникає у контролюючого органу на
наступний день після закінчення 60 днів
з дня надіслання платникові податків
податкової вимоги.

Згідно із частиною другою статті 183-3
Кодексу адміністративного судочинства
України подання подається до суду
першої інстанції протягом двадцяти
чотирьох годин з моменту встановлення
обставин, що зумовлюють звернення до
суду.

Разом з тим, відповідно до пункту 59.5
статті 59 Податкового кодексу України у
разі коли у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується,
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що виник після надіслання
(вручення) податкової вимоги.

В силу вимог підпункту 60.1.1 пункту 60.1
статті 60 цього ж Кодексу податкове
повідомлення-рішення або податкова
вимога вважаються відкликаними, якщо,
зокрема, сума податкового боргу
самостійно погашається платником
податків або органом стягнення.

Таким чином, надіслана платникові
податків податкова вимога на
податковий борг, що не погашений, не
втрачає своєї правової дії за умови,
якщо від моменту надсилання податкової
вимоги до моменту звернення до суду,
податковий борг не зменшився до нуля.
При цьому чинним податковим
законодавством України не передбачено
необхідності повторного відправлення
платнику податків податкової вимоги у
разі збільшення податкового боргу.

Відповідно до пункту 102.4 статті 102
Податкового кодексу України у разі
якщо грошове зобов'язання нараховане
контролюючим органом до закінчення
строку давності, визначеного у пункті
102.1 цієї статті, податковий борг, що
виник у зв'язку з відмовою у
самостійному погашенні такого
грошового зобов'язання, може бути
стягнутий протягом наступних 1095
календарних днів з дня виникнення
податкового боргу. Якщо платіж
стягується за рішенням суду, строки
стягнення встановлюються до повного
погашення такого платежу або
визначення боргу безнадійним.

У такому разі право на стягнення коштів
у рахунок погашення податкового боргу
виникає у контролюючого органу на
наступний день після закінчення 60 днів
з дня надіслання платникові податків
податкової вимоги, надісланої на
раніше існуючий податковий борг, з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 ПК України, а
право на стягнення новоствореного
податкового боргу - на наступний день,
що настає за днем граничного строку
сплати узгодженого грошового
зобов'язання.

Встановлено, що перша податкова вимога
№ 1/23 надіслана відповідачу 10.10.2001 року,
друга податкова вимога № 2/243 - 14.11.2010
року

Новостворений податковий борг у
відповідача виник внаслідок несплати
суми самостійно визначеного
зобов'язання у податковій декларації з
податку на додану вартість за березень
2011 року від 15.04.2011 року №,
граничний строк сплати якого сплив
30.04.2011 року.

04.05.2011 року заявник звернувся до суду з
поданням про стягнення коштів та
просив поновити строк звернення до
суду у зв'язку із святковими днями 1, 2, 3
травня.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що
строки звернення заявника з поданням,
передбачені частинами другою та
третьою статті 183-3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є різновидами строку
спеціального звернення до суду,
передбаченого частиною третьою статті
99 Кодексу адміністративного
судочинства України. Вказана норма
встановлює, що Кодексом
адміністративного судочинства України
можуть встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
ніж шестимісячний загальний строк.

При цьому стаття 183-3 Кодексу
адміністративного судочинства України
не передбачає спеціальних наслідків
пропущення строків звернення до суду,
визначених цією нормою. Тому
недотримання заявником строків
звернення до суду, визначених статтею
183-3 Кодексу адміністративного
судочинства України, тягне за собою
застосування приписів статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України. З урахуванням викладеного
подання податкового органу, внесене
після закінчення строків, установлених
статтею 183-3 Кодексу адміністративного
судочинства України, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його внесла, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

За таких обстави, враховуючи
помилковість висновків судів
попередніх інстанцій про неможливість
встановити розрахунок 60-денного строку
через відсутність податкової вимоги
стосовно новоствореного боргу по
декларації за березень 2011 року, та, як
наслідок, повернення подання, є
підстави вважати, що судами порушено
норми закону.

Таким чином, судам слід вирішити
питання щодо наявності або відсутності
підстав для відкриття провадження у
справі. При цьому судам слід встановити
фактичну наявність податкового боргу
станом на момент звернення за його
стягненням.

Відповідно до частини першої статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи для продовження розгляду є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
постановлення незаконної ухвали, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі.

Згідно із частиною четвертою статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України справа направляється до суду
апеляційної інстанції для продовження
розгляду або на новий розгляд, якщо
порушення допущені тільки цим судом. В
усіх інших випадках справа
направляється до суду першої
інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що рішення судів попередніх
інстанцій підлягають скасуванню з
направленням справи для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Криворізької
центральної об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області
задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 04.05.2011 року
та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 27.11.2012 року у справі №2а/0470/5201/11
скасувати.

Справу направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили у порядку
та строки, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, та не може бути оскаржена.

Головуючий
Ю.І.Цвіркун

Судді
О.В.Вербицька

О.В.Муравйов