Справа № 821/780/13-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 року
м. Київ К/800/46167/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В. Леонтович К.Г.
Маслія В.І. розглянувши у попередньому
судовому засіданні адміністративну
справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 22 березня
2013 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 24 липня 2013 року у справі № 821/780/13-а
за позовом ОСОБА_4 до Інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю у Херсонській області про
скасування припису та реєстрації, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з адміністративним позовом до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Херсонській області (далі - Інспекція),
у якому, з урахуванням заяви про
збільшення позовних вимог, просить
захистити її права шляхом скасування
припису від 23.01.2013 року, скасувати
реєстрацію Декларації про початок
виконання будівельних робіт з
реконструкції бару "ІНФОРМАЦІЯ_1» в
АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 23.01.2013
року відповідачем винесено припис,
яким заборонено експлуатацію
належного їй на праві власності бару
"ІНФОРМАЦІЯ_1" до прийняття приміщення в
експлуатацію. Припис винесено на
підставі документів, отриманих
незаконним шляхом - проведенням
незаконної перевірки. На думку
позивача, вимога припису є
необґрунтованою. Крім того, позивач
зазначила, що їй не потрібно було
подавати декларацію про початок
виконання будівельних робіт з
реконструкції бару "ІНФОРМАЦІЯ_1",
оскільки всі роботи були проведені ще у
2007 році.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 22.03.2013 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 24.07.2013 року, у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними
судовими рішеннями, ОСОБА_4 звернулась
до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, у якій
просить їх скасувати та прийняти нову
постанову, якою задовольнити позов.

Відповідач надав письмові заперечення
на касаційну скаргу позивача, за
змістом яких проти вимог останнього
заперечує з мотивів їх
необґрунтованості та просить, вказану
касаційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від
22.03.2013 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 24.07.2013 року без змін.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено наступне.

Наказом Інспекції №166 від 24.12.2012 року
було затверджено план перевірок
об'єктів будівництва державного
архітектурного контролю у Херсонській
області на І квартал 2013 року, у додатку
якого зазначено ФОП ОСОБА_4 -
реконструкція бару "ІНФОРМАЦІЯ_1" в
АДРЕСА_1.

На підставі зазначеного наказу видано
направлення на здійснення планової
перевірки № 45 від 15.01.2013 року.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
та згідно з Порядком здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, на підставі наказу Інспекції
від 24.12.2012 року №166 головним державним
інспектором Срібним Р.Ю. проведено
планову перевірку дотримання ФОП
ОСОБА_4 вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил
при реконструкції бару "ІНФОРМАЦІЯ_1",
за результатами якої складено акт від
23.01.2013 року.

Під час перевірки встановлено, що
об'єкт експлуатується без введення в
експлуатацію, що є порушенням ч. 8 ст. 39
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності".

Перевірка проводилася в присутності
ФОП ОСОБА_4, яка відмовилася
підписувати акт перевірки.

23.01.2013 року відповідачем складено
протокол №13/ХС про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності та
винесено припис про усунення порушення
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.

Відповідно до заявки ФОП ОСОБА_4 ПАТ
проектно-будівельною фірмою
"Херсонбуд" розроблено проектну
документацію на реконструкцію бару
"ІНФОРМАЦІЯ_1", яка передбачає наступні
роботи: прибудова кухні до діючої
будівлі кафе, надбудова другого
поверху в каркасному виконанні.

30.11.2012 року позивачем подано до
Інспекції декларацію про початок
виконання будівельних робіт, а 12.12.2012
року - декларацію про готовність
об'єкта до експлуатації. Згідно
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації кошторисна вартість
будівництва за затвердженою
документацією складає 30 000, 00грн., у тому
числі: витрати на будівельно-монтажні
роботи - 25 000, 00грн., витрати на машини,
обладнання та інвентар 5 000, 00грн.

Листом від 24.12.2012 року Інспекція
повернула позивачці декларацію про
готовність об'єкта до експлуатації на
доопрацювання, оскільки не вказано
дату видачі паспорта замовника,
інформацію про дозвільні документи
вказано невірно, відсутній номер
телефону інженера технічного нагляду.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з
висновками якого також погодився
апеляційний суд, виходив з того, що при
проведенні перевірки та винесені
припису Інспекція діяла правомірно, на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, виходячи з
наступного.

Правові та організаційні основи
містобудівної діяльності в Україні
визначає Закон України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (далі - Закон
№ 3038-VI).

Відповідно до частини 1 статті 41 цього
Закону, державний
архітектурно-будівельний контроль -
сукупність заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється органами
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України (частина 2
статті 41 Закону).

Відповідно до вказаної статті Закону №
3038-VI постановою Кабінету Міністрів
України від 23.05.2011 року № 553
затверджений Порядок здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю (далі - Порядок № 553).

Цей Порядок визначає процедуру
здійснення заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил та
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності.

Згідно частини 8 статті 39 Закону № 3038-VI
експлуатація закінчених будівництвом
об'єктів, не прийнятих (якщо таке
прийняття передбачено законодавством)
в експлуатацію, забороняється.

Таким чином, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про те, що за
встановлених у справі обставин, а саме,
встановлення факту експлуатації
ОСОБА_4 об'єкту будівництва - бару
«ІНФОРМАЦІЯ_1» без введення в
експлуатацію, Інспекція при проведенні
перевірки та винесенні припису діяла
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Щодо позовних вимог ФОП ОСОБА_4 про
скасування реєстрації декларації про
початок виконання будівельних робіт з
реконструкції бару "ІНФОРМАЦІЯ_1",
колегія суддів також погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
про відсутність підстав для їх
задоволення, з огляду на те, що оскільки
Інспекцією при перевірці поданої
позивачем декларації про початок
виконання будівельних робіт з
реконструкції бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» не
було виявлено порушень, відтак її
реєстрація здійснена Інспекцією
правомірно.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

З огляду на встановлені у справі
обставини та наведені вимоги
законодавства, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій щодо відсутності
підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 22 березня
2013 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 24 липня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:

з оригіналом згідно: помічник судді
А.О. Кулеша