Справа № 872/15196/13
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 липня 2014 рокусправа № 1170/2а-311/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Шлай А.В.

суддів: Іванова
С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Приватного вищого навчального закладу
«Кіровоградський інститут
регіонального управління та
економіки» на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року у справі №1170/2а-311/11 за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кіровограді до Приватного вищого
навчального закладу «Кіровоградський
інститут регіонального управління та
економіки» про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Кіровограді звернулося до суду з
адміністративним позовом, в якому
просило стягнути заборгованість у
вигляді різниці між сумою пенсії,
призначеної за Законом України "Про
наукову і науково-технічну діяльність"
та сумою пенсії, обчисленої відповідно
до інших законодавчих актів, на яку
мають право наукові працівники в сумі 6
013,96 грн. В обґрунтування позовних
вимог зазначив,що Приватним вищим
навчальним закладом «Кіровоградський
інститут регіонального управління та
економіки» заборгованість у
встановленому порядку не сплачена.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року адміністративний позов
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кіровограді задоволено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, Приватний вищий
навчальний заклад «Кіровоградський
інститут регіонального управління та
економіки» звернувся з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, просив скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення про задоволення
адміністративного позову. Апелянт
посилається на те, що Приватний вищий
навчальний заклад «Кіровоградський
інститут регіонального управління та
економіки» був акредитований в період
з 27 вересня 2002 року до 01 липня 2007 року. З
вказаної дати по даний час Приватний
вищий навчальний заклад
«Кіровоградський інститут
регіонального управління та
економіки» не акредитований за ІІІ-IV
рівнем акредитації, а тому не має
обов'язку сплачувати різницю.

Сторони, належним чином повідомлені
про день, місце і час розгляду
апеляційної скарги, доказом чого є
повідомлення про вручення
рекомендованих поштових відправлень, у
судове засідання не прибули, про
причини неприбуття не повідомили.

Відповідно до частини 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

У відповідності до статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених позовних вимог, дійшла
висновку про відсутність підстав для
її задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
на підставі письмових доказів, що
містяться в матеріалах справи, що
протягом періоду роботи гр. ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
працювали у Приватному вищому
навчальному закладі "Кіровоградський
інститут регіонального управління та
економіки" на посадах, період
перебування на яких зарахувався як
науковий стаж при призначені пенсії,
відповідач був акредитований за ІІІ
рівнем, що підтверджується
сертифікатом про акредитацію. Протягом
червня-грудня 2010 року відповідач мав
внести на рахунок позивача грошові
кошти виплаченої пенсії
вищезазначеним особам в загальній сумі
6013,96 грн., що підтверджується
розрахунком заборгованості, а також
повідомленнями про суму витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов висновку про
їх доведеність та обґрунтованість.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції та
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до ч. З ст. 24 Закону України
"Про наукову і науково-технічну
діяльність" пенсії науковим
(науково-педагогічним) працівникам
призначаються в розмірі 80 відсотків
від сум заробітної плати наукового
(науково-педагогічного) працівника, яка
визначається відповідно до статті 23
цього Закону та частини другої статті 40
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та на яку відповідно до
законодавства нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування (внески).

Згідно частини 9 ст. 24 вказаного Закону
різниця між сумою пенсії, призначеної
за цим Законом, та сумою пенсії,
обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів, на яку має право
науковий працівник, фінансується:

- для наукових
(науково-педагогічних) працівників
державних бюджетних наукових установ,
організацій та вищих навчальних
закладів III - IV рівнів акредитації - за
рахунок коштів державного бюджету;

- для наукових
(науково-педагогічних) працівників
інших державних підприємств, установ,
організацій та вищих навчальних
закладів III - IV рівнів акредитації - за
рахунок коштів цих підприємств,
установ, організацій та закладів, а
також коштів державного бюджету в
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України. При цьому за рахунок
коштів державного бюджету науковим
(науково-педагогічним) працівникам
оплачується з розрахунку на одну особу
50 відсотків різниці пенсії,
призначеної за цим Законом;

- для наукових
(науково-педагогічних) працівників
недержавних наукових установ,
організацій та вищих навчальних
закладів III - IV рівнів акредитації - за
рахунок коштів цих установ,
організацій та закладів.

Відповідно до п. 9 "Порядку фінансування
різниці між сумою пенсії, призначеної
науковим (науково-педагогічним)
працівникам державних небюджетних
підприємств, установ, організацій та
вищих навчальних закладів III - IV рівнів
акредитації згідно із Законом України
"Про наукову і науково-технічну
діяльність", та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
зазначені особи", затвердженого
постановою ПКМУ від 24.03.2004 р. №372,
різниця у розмірі пенсій наукових
(науково-педагогічних) працівників
недержавних наукових установ,
організацій та вищих навчальних
закладів III - IV рівнів акредитації
фінансується за рахунок коштів цих
установ, організацій та закладів
згідно з пунктами 3-8 цього Порядку.

За змістом вказаних положень Закону та
Порядку фінансування різниці між
сумами пенсії здійснюється вищими
навчальними закладами 3-4 рівня
акредитації.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України
"Про освіту" відповідно до статусу
вищих навчальних закладів встановлено
чотири рівні акредитації:

- перший рівень - технікум, училище,
інші прирівняні до них вищі навчальні
заклади;

- другий рівень - коледж, інші
прирівняні до нього вищі навчальні
заклади;

- третій і четвертий рівні (залежно
від наслідків акредитації) - інститут,
консерваторія, академія, університет.

Відповідно до п. 1 Положення про
акредитацію вищих навчальних закладів
і спеціальностей у вищих навчальних
закладах та вищих професійних
училищах, затвердженого ПКМУ від 9
серпня 2001 р. № 978 дія цього Положення
поширюється на вищі навчальні заклади,
вищі професійні училища незалежно від
форми власності та підпорядкування,
які здійснюють підготовку
(перепідготовку) фахівців за певними
спеціальностями певних
освітньо-кваліфікаційних рівнів на
підставі ліцензії МОН. Акредитація
проводиться з ініціативи навчального
закладу.

Пунктом 2 вказаного Положення
передбачено, що акредитація вищого
навчального закладу - це державне
визнання його статусу (рівня
акредитації). Акредитація
спеціальності у навчальному закладі з
певного напряму за певним
освітньо-кваліфікаційним рівнем - це
державне визнання відповідності рівня
підготовки (перепідготовки) фахівців з
цієї спеціальності державним вимогам.

Відповідно до п. 6 вказаного Положення є
документом, який посвідчує факт
акредитації навчального закладу.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо несплати
позивачем заборгованості у вигляді
різниці між сумою пенсії, призначеної у
відповідності до Закону України «Про
наукову і науково-технічну діяльність»
та сумою пенсії, обчисленої відповідно
до інших законодавчих актів, на яку
мають право наукові працівники.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої
інстанції при ухваленні оскарженого
рішення не допущено порушень норм
матеріального і процесуального права,
а викладені в ньому висновки
відповідають обставинам справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, постанова суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Приватного вищого
навчального закладу «Кіровоградський
інститут регіонального управління та
економіки» - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року у справі №1170/2а-311/11 - залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
складення у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
А.В. Шлай

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко