Справа № 265/5216/14-а
Суддя: Мельник І. Г.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 265/5216/14-а
Провадження № 2-а/265/556/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі

головуючого судді Мельник І.Г.,

при секретарі - Тушкановій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Орджонікідзевського
району Маріупольської міської ради про
визнання неправомірними дій та
стягнення сум щорічної разової
допомоги на оздоровлення за 2014 рік
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи», -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до
відповідача про визнання
неправомірними дій та стягнення сум
щорічної разової допомоги на
оздоровлення за 2014 рік відповідно до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи». В обґрунтування заявлених
вимог посилався на те, що він є
учасником ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС 1 категорії, а також інвалідом 3
групи, та перебуває на обліку в УПСЗН
Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради та на
підставі ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
потерпілих внаслідок Чорнобильської
катастрофи» йому передбачені щорічні
компенсаційні виплати на оздоровлення
у розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат. Вказує, що він отримав
від відповідача виплату на
оздоровлення за 2014 рік в сумі 90 грн. у
червні 2014 року, хоча розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент отримання виплати, тому позивач
повинен був отримати за 2014 рік 4872 грн.,
на підставі цього вважає, що відповідач
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
потерпілих внаслідок Чорнобильської
катастрофи» зобов'язаний доплатити
різницю сум на оздоровлення. Просить в
суду визнати таким чином
неправомірними дії УПСЗН
Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради у відмові
йому провести виплати недотриманих сум
на оздоровлення за 2014 рік, стягнувши з
відповідача недоплачені суми на
оздоровлення за 2014 рік.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
повністю підтримав заявлені позовні
вимоги, надав пояснення аналогічні
викладеним у позовній заяві та просив
повністю задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача Борисенко Н.О.,
яка діє на підставі довіреності проти
задоволенню позову заперечувала,
посилаючись на обставини викладені у
письмових запереченнях. З наданих суду
представником відповідача письмових
заперечень вбачається, що позивач
дійсно перебуває на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення Орджонікідзевського
району Маріупольської міської ради як
учасник ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалід
3 групи, та який отримав кошти на
оздоровлення за 20124рік у розмірі 90 грн.
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року. Статтею 67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що конкретні розміри всіх
доплат, пенсій і компенсацій
підвищуються Кабінетом Міністрів
України відповідно до зміни індексу
вартості життя і зростання мінімальної
заробітної плати, при цьому, посилалася
на рішення Конституційного Суду
України від 26 грудня 2011 року та від 25
січня 2012 року. Також вказувала, що зміни
до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» встановили,
що у 2014 році норми і положення ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України. На підставі
переліченого просила відмовити
повністю у задоволенні пред'явленого
позову.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, суд вважає
позов таким, що не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного
вмотивування.

На підставі п. 2 Постанови Пленуму
Вищого Адміністративного Суду України
від 16 березня 2012 року № 4 «Про судову
практику вирішення адміністративними
судами спорів, що виникають у зв'язку із
застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(далі за текстом постанови - Постанова
Пленуму) вбачається, що, вирішуючи
питання про дію закону в часі, судам
необхідно враховувати, що чинність
закону чи окремих його положень
припиняється: а) законодавчим органом,
шляхом прийняття відповідного закону;
б) автоматично, у зв'язку із закінченням
строку, на який розрахована дія закону
(закони про Державний бюджет України на
відповідний рік тощо); в) за рішенням
Конституційного Суду України у разі
визнання неконституційним закону або
окремих його положень (ст. 152
Конституції).

Таким чином за діючою редакцією ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в таких
розмірах: інвалідам III групи - чотири
мінімальні заробітні плати. При цьому
щорічна допомога на оздоровлення
виплачується громадянам за місцем їх
проживання органами соціального
захисту населення, а розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

З посвідчення від 03 червня 1994 року
вбачається, що ОСОБА_1 є особою, що
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії та має право на
пільги і компенсації, встановлені
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, потерпілих
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(а. с. 6).

Суд встановив тим самим, що ОСОБА_1
перебуває на обліку в Управлінні праці
та соціального захисту населення
Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради, де
отримує щорічну компенсацію на
оздоровлення, право на отримання якої
встановлено ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Згідно відповіді Управління праці та
соціального захисту населення
Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради позивачу в
травні 2014 року було сплачено 90 грн., як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, щорічна
допомога на оздоровлення за 2014 рік.
Дані обставини підтвердив у судовому
засіданні позивач ОСОБА_1

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок коштів Державного бюджету.

На підставі Закону України від 31 липня
2014 року «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік», який набув чинності 3 серпня
2014 року, «Прикінцеві положення» Закону
України «Про державний бюджет України
на 2014 рік» були доповнені п. 6-7, за яким
було встановлено, що з 1 січня 2014 року
норми і положення ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік.

За ч. 2 ст. 95 Конституції України
передбачено, що виключно Законом про
Державний бюджет України визначаються
будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 4 Бюджетного Кодексу
України до нормативно-правових актів,
які регулюють бюджетні відносини в
Україні належать нормативно-правові
акти Кабінету Міністрів України, які
прийняті на підставі та на виконання
Бюджетного кодексу та інших законів
України.

При цьому за Рішенням Конституційного
Суду України від 25 січня 2012 року №
3-рп/2012 дано тлумачення, що
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України під час вирішення
справ про соціальний захист підлягають
застосуванню тоді, коли вони видані у
межах його компетенції на основі і на
виконання Бюджетного кодексу України,
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

На підставі п. 2 Постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
від 16 березня 2012 року № 4 «Про судову
практику вирішення адміністративними
судами спорів, що виникають у зв'язку із
застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
судам необхідно звертати увагу на те,
що у разі наявності колізій між нормами
законів, що мають однакову юридичну
силу, застосуванню підлягає той із них,
який прийнято пізніше. Крім того, судам
варто враховувати Рішення
Конституційного Суду України від 25
січня 2012 року, яким дано тлумачення, що
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України під час вирішення
справ про соціальний захист підлягають
застосуванню тоді, коли вони видані у
межах його компетенції, на основі і на
виконання Бюджетного кодексу України,
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Тому під час вирішення спірного
питання, з одно предметних
законодавчих норм рівної ієрархії, що
не визнані неконституційними в
установленому порядку, підлягає
застосуванню для розв'язання спорів
зазначеної категорії той з них, що
прийнятий пізніше.

Оскільки Закон України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» прийнято
пізніше за Закон України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», тому суд приходить до
переконання, що саме положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік» підлягають застосуванню до
спірних правовідносин.

Таким чином Законом України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» з 3
серпня 2014 року було надано
повноваження Кабінету Міністрів
України визначати розмір щорічної
допомоги на оздоровлення за ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджетів усіх
рівнів на 2014 рік.

Відповідно до п. 4 ч. 4 «Порядку
використання коштів державного
бюджету для виконання програм,
пов'язаних із соціальним захистом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 вересня 2005 року
№ 936, щорічна допомога на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
виплачується відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562, за якою встановлено, що
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
виплачується такий розмір щорічної
допомоги на оздоровлення: інвалідам III
групи - 90 грн.

Суд, розглянувши справу, прийшов до
висновку, що при визначенні розміру
допомоги на оздоровлення позивачу за
2014 рік застосуванню підлягають
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» та
постанова Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562.

З огляду на викладене суд вважає, що
доводи позивача, наведені ним на
обґрунтування порушення його прав з
боку відповідача, не були підтверджені
в судовому засіданні, тому позовні
вимоги ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі
та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 9, 11, 159-163, 167 КАС
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради про
визнання неправомірними дій та
стягнення сум щорічної разової
допомоги на оздоровлення за 2014 рік
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи» - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня її проголошення, а особами що не
були присутні при проголошенні -
протягом 10 днів з дня отримання копії
постанови, до Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя