Справа № 822/1916/14
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/1916/14
Головуючий у 1-й інстанції: Блонського
Суддя-доповідач: Совгира Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П.

при секретарі: Бондаренко С.А.

за участю:

представників позивача: Клюка І.В.,
Намистюка О.В.

представників відповідача: Царука Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Браво" на постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 20 червня 2014
року у справі за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Браво" до Державної
податкової інспекції у м.
Хмельницькому Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень , -

В С Т А Н О В И В :

В травні 2014 року позивач звернувся до
Хмельницького окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Хмельницькому Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 20 червня 2014
року у задоволені адміністративного
позову відмолено.

Не погоджуючись з даною постановою
суду, позивач подав апеляційну скаргу,
в якій посилаючись на порушення судом
норм матеріального права просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Представники позивача підтримали
доводи апеляційної скарги та просили
суд задовольнити її.

В судовому засіданні представник
відповідача заперечував проти
задоволення апеляційної скарги
позивача та просив суд залишити її без
задоволення, а постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 20
червня 2014 року - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представників сторін, які прибули в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
Державним податковим органом згідно
наказу «Про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Браво» № 70 від 14 січня 2014 року,
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку позивача з питань
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податку на
доходи фізичних осіб та правильності
подання звітності за формою 1-ДФ та з
питань правильності нарахування,
обчислення та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування з виплаченого
доходу у вигляді заробітної плати та
суми моральної шкоди ОСОБА_5, за період
з 21.06.2011 року по 20.09.2012 року згідно
рішення Хмельницького міськрайонного
суду по справі № 2/2218/4981/11 від 23.12.2011
року.

За результатами перевірки державним
податковим органом складено акт «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки
товариства з обмеженою
відповідальністю «Браво», код за
з питань своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податку на доходи фізичних осіб
та правильності подання звітності за
формою 1-ДФ та з питань правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування з
виплаченого доходу у вигляді
заробітної плати та суми моральної
шкоди ОСОБА_5, за період з 21.06.2011 року по
20.09.2012 року згідно рішення
Хмельницького міськрайонного суду по
справі № 2/2218/4981/11 від 23.12.2011 року» №
81/22-25-17-05/30579519 від 15.01.2014 року.

Перевіркою встановлено порушення:

- підпунктів 168.1.1, 168.1.2 пункту 168.1 статті
168, підпункту а) пункту 176.2 статті 176
Податкового кодексу України, тобто
позивачем не нараховано та не
перераховано до бюджету суму податку
на доходи фізичних осіб в розмірі 873
грн.,

- пункту 119.2 статті 119, підпунктів б), г)
пункту 176.2 статті 176 Податкового
кодексу України, підпунктів 3.1.13 пункту
3.1, пунктів 3.2, 3.3 статті 3 наказу ДПА
України № 1020 від 24.12.2010 року «Про
затвердження форми Податкового
розрахунку сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку і сум утриманого з них податку
(форма № 1 Д Ф)» та «Порядку заповнення
та подання податковими агентами
Податкового розрахунку суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку і сум утриманого з
них податку», а саме: не зазначено
інформацію про нарахування та виплату
доходу у вигляді заробітної плати
ОСОБА_5, під ознакою доходу «
101»-заробітна плата (нарахована)
виплачена (суми, нараховані працівнику
за час затримки розрахунку при
звільнені, компенсаційні виплати
передбачені чинним законодавством та
за рішенням суду).

На підставі акту перевірки відповідач
прийняв податкове
повідомлення-рішення № /78 від
28.01.2014 року, яким збільшив позивачу суму
грошового зобов'язання за платежем з
податку на доходи фізичних осіб, що
сплачуються податковими агентами із
доходів платників податку в розмірі 1820
грн., в тому числі за основним платежем
в розмірі 873 грн., та застосував штрафні
(фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 947
грн.

Позивач податкове
повідомлення-рішення № /78 від
28.01.2014 року оскаржив в
адміністративному порядку до
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області, яке прийняло
рішення № 3096/10/22-01-10-03-14 від 03.03.2014 року.

На підставі цього рішення відповідач
прийняв податкове
повідомлення-рішення № /397 від
04.03.2014 року яким ще збільшив позивачу
податкове зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб, що сплачується
податковими агентами із доходів
платника податку у вигляді заробітної
плати в сумі 687,71 грн., з яких 459,14 грн.,
основного платежу та штрафні
(фінансові) санкції (штрафи) в сумі 229,57
грн.

Скаргу позивача до Міністерства
доходів і зборів України на податкові
повідомлення-рішення № /78 від
28.01.2014 року, та № /397 від 04.03.2014 року
залишено без розгляду.

Розглядаючи даний позов суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю "Браво"
необґрунтований та не доведений, а тому
оскаржені податкові повідомлення -
рішення прийняті на підставі та до
вимог чинного законодавства. Колегія
суддів погоджується з таким висновком
суду першої інстанції виходячи з
наступного.

Хмельницький міськрайонний суд 23
грудня 2011 року прийняв рішення яким
вирішив стягнути з ТОВ «Браво» на
користь ОСОБА_5, середній заробіток за
час вимушеного прогулу та моральну
шкоду в розмірі 2000 грн. Вказане рішення
набрало законної сили 05.03.2012 року.

Також Хмельницький міськрайонний суд 01
лютого 2012 року прийняв додаткове
рішення яким вирішив стягнути з ТОВ
«Браво» на користь ОСОБА_5, середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
сумі 7212,59 грн. Додаткове рішення суду
набрало законної сили 05 березня 2012
року.

Вказані судові рішення виконані в
примусовому порядку другим міським
відділом державної виконавчої служби
Хмельницького міськрайонного
управління юстиції, що підтверджується
поясненнями представників позивача, не
заперечується поясненнями
представника відповідача і такі
обставини об'єктивно підтверджуються
копіями виконавчих документів, доданих
до матеріалів справи.

При виконані рішення суду ТОВ «Браво»
не провело нарахування, утримання та
сплату податку на доходи фізичних осіб,
що сторонами не заперечується і
встановлено актом перевірки.

Підпунктом 14.1.180, пунктом в) підпункту
14.1.213, підпунктом 14.1.222 пункту 14.1 статті
14 Податкового кодексу України
визначено, що фізична особа - резидент
це фізична особа, яка має місце
проживання в Україні, а податковий
агент щодо податку на доходи фізичних
осіб це юридична особа (її філія,
відділення, інший відокремлений
підрозділ), самозайнята особа,
представництво нерезидента - юридичної
особи, інвестор (оператор) за угодою про
розподіл продукції, які незалежно від
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками та/або форми нарахування
(виплати, надання) доходу (у грошовій
або негрошовій формі) зобов'язані
нараховувати, утримувати та сплачувати
податок, передбачений розділом IV цього
Кодексу, до бюджету від імені та за
рахунок фізичної особи з доходів, що
виплачуються такій особі, вести
податковий облік, подавати податкову
звітність контролюючим органам та
нести відповідальність за порушення
його норм в порядку, передбаченому
статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Роботодавець це юридична особа (її
філія, відділення, інший відокремлений
підрозділ чи її представництво) або
самозайнята особа, яка використовує
найману працю фізичних осіб на
підставі укладених трудових договорів
(контрактів) та несе обов'язки із сплати
їм заробітної плати, а також
нарахування, утримання та сплати
податку на доходи фізичних осіб до
бюджету, нарахувань на фонд оплати
праці, інші обов'язки, передбачені
законами.

Аналізуючи вказані норми Податкового
кодексу України суд робить висновок
про те, що ОСОБА_5, маючи статус фізичної
особи - резидента і який працював у ТОВ
«Браво», являється платником податку
на доходи фізичних осіб, тому що
отримував доходи у вигляді заробітної
плати від ТОВ «Браво», а ТОВ «Браво»,
маючи статус роботодавця фізичних осіб
в тому числі і ОСОБА_5, а також
податкового агента є платником
вказаного податку.

Крім того вказаними нормами цього
Кодексу встановлюється обов'язок
податкових агентів нараховувати,
утримувати та сплачувати податок,
передбачений розділом IV Податкового
кодексу України, до бюджету від імені
та за рахунок фізичної особи з доходів,
що виплачуються такій особі, вести
податковий облік, подавати податкову
звітність контролюючим органам та
нести відповідальність за порушення
його норм в порядку, передбаченому
статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Як передбачено пунктом 163.1 статті 163
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування резидента є:загальний
місячний (річний) оподатковуваний
дохід, доходи з джерела їх походження в
Україні, які остаточно оподатковуються
під час їх нарахування (виплати,
надання), іноземні доходи - доходи
(прибуток), отримані з джерел за межами
України.

Згідно пункту 164.1, підпунктів 164.2.1, 164.2.14
пункту 164.2 статті 164 Податкового
кодексу України базою оподаткування є
загальний оподатковуваний дохід, з
урахуванням особливостей, визначених
цим розділом.

Як зазначено вище, на користь ОСОБА_5,
стягнуто із ТОВ «Браво» середню
заробітну плату за час вимушеного
прогулу та моральну шкоду.

Вказані грошові кошти отримані ОСОБА_5,
як резидентом, є об'єктом оподаткування
та повинні включатись до загального
оподатковуваного доходу, в розумінні
пункту 164.1, підпунктів 164.2.1, 164.2.14 пункту
164.2 статті 164 Податкового кодексу
України, та такі кошти не передбачені
статтею 165 Податкового кодексу України
як доходи, які не включаються до
розрахунку загального місячного
(річного) оподатковуваного доходу.

Відповідно до підпунктів 168.1.1, 168.1.2
пункту 168.1 статті 168 Податкового
кодексу України податковий агент, який
нараховує (виплачує, надає)
оподатковуваний дохід на користь
платника податку, зобов'язаний
утримувати податок із суми такого
доходу за його рахунок, використовуючи
ставку податку, визначену в статті 167
цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується)
до бюджету під час виплати
оподатковуваного доходу єдиним
платіжним документом. Банки приймають
платіжні документи на виплату доходу
лише за умови одночасного подання
розрахункового документа на
перерахування цього податку до
бюджету.

В зв'язку з тим, що ТОВ «Браво» як
роботодавець і податковий агент провів
в примусовому порядку виплату
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди
ОСОБА_5, у нього виник обов'язок по
нарахуванню, утриманню і сплаті
податку на доходи фізичних осіб до
бюджету, але в порушення вищевказаних
норм Податкового кодексу України
позивач цього не зробив.

Підпунктом 168.4.6 пункту 168.4 статті 168
Податкового кодексу України
передбачено, що контроль за
правильністю та своєчасністю сплати
податку здійснює контролюючий орган за
місцезнаходженням юридичної особи або
її відокремленого підрозділу.

Відповідно до підпункту 54.3.5 пункту 54.3
статті 54 Податкового кодексу України
встановлено, що контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань платника податків
якщо дані перевірок щодо утримання
податків у джерела виплати, в тому
числі податкового агента, свідчать про
порушення правил нарахування,
утримання та сплати до відповідних
бюджетів податку на доходи фізичних
осіб таким податковим агентом.

Відповідач як контролюючий орган
самостійно визначив суму грошових
зобов'язань позивача та прийняв і
надіслав йому податкові
повідомлення-рішення.

Підпунктом 168.4.7 пункту 168.4 статті 168
Податкового кодексу України
встановлено, що відповідальність за
своєчасне та повне перерахування сум
податку до відповідного бюджету несе
юридична особа або її відокремлений
підрозділ, що нараховує (виплачує)
оподатковуваний дохід.

Оскільки позивач не провів
нарахування, утримання і сплату
податку на доходи фізичних осіб до
бюджету, при примусовій виплаті ОСОБА_5,
оподатковуваного доходу він повинен
нести відповідальність передбачену
Податковим кодексом України.

Згідно статей 109, 110 Податкового кодексу
України податковими правопорушеннями
є протиправні діяння (дія чи
бездіяльність) платників податків,
податкових агентів, та/або їх посадових
осіб, а також посадових осіб
контролюючих органів, що призвели до
невиконання або неналежного виконання
вимог, установлених цим Кодексом та
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи.

Вчинення платниками податків, їх
посадовими особами та посадовими
особами контролюючих органів порушень
законів з питань оподаткування та
порушень вимог, встановлених іншим
законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, тягне за собою
відповідальність, передбачену цим
Кодексом та іншими законами України.

Платники податків, податкові агенти
та/або їх посадові особи несуть
відповідальність у разі вчинення
порушень, визначених законами з питань
оподаткування та іншим законодавством,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 127.1 статті 127
Податкового кодексу України
ненарахування, неутримання та/або
несплата (неперерахування) податків
платником податків, у тому числі
податковим агентом, до або під час
виплати доходу на користь іншого
платника податків, - тягнуть за собою
накладення штрафу в розмірі 25
відсотків суми податку, що підлягає
нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом
1095 днів, - тягнуть за собою накладення
штрафу у розмірі 50 відсотків суми
податку, що підлягає нарахуванню та/або
сплаті до бюджету.

Відповідно до пункту 119.2 статті 119
Податкового кодексу України неподання,
подання з порушенням встановлених
строків, подання не у повному обсязі, з
недостовірними відомостями або з
помилками податкової звітності про
суми доходів, нарахованих (сплачених)
на користь платника податків, суми
утриманого з них податку, якщо такі
недостовірні відомості або помилки
призвели до зменшення та/або
збільшення податкових зобов'язань
платника податку та/або до зміни
платника податку - тягнуть за собою
накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

За не нарахування, неутримання та
несплату (неперерахування) податку на
доходи фізичних осіб відповідач
застосував до позивача штраф у розмірі
50 відсотків суми податку, що підлягає
нарахуванню та/або сплаті до бюджету, в
розмірі 437 грн., оскільки ті самі дії
були вчинені позивачем повторно
протягом 1095 днів, що підтверджується
актом попередньої перевірки №
5446/17-5/30579519 від 08.08.2011 року, копія якого
додана до матеріалів справи.

За подання не у повному обсязі
податкової звітності про суми доходів,
нарахованих (сплачених) на користь
платника податків, зокрема в даному
випадку на користь ОСОБА_5, суми
утриманого з нього податку, якщо такі
недостовірні відомості призвели до
зменшення податкових зобов'язань
платника податку, відповідач
застосував до позивача штраф у розмірі
510 грн.

Штрафні (фінансові) санкції (штрафи)
визначені податковими
повідомленнями-рішеннями № /78 від
28.01.2014 року, та № /397 від 04.03.2014 року
та надіслані позивачу.

Штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в
розмірі 947 грн., за податковим
повідомленням-рішенням № /78 від
28.01.2014 року, складаються із таких
нарахувань:

- штраф у розмірі 50 відсотків суми
податку, що підлягає нарахуванню та/або
сплаті до бюджету в сумі 473 грн., (873 грн.,
Х 50%);

-штраф у розмірі 510 грн., за подання не у
повному обсязі податкової звітності
про суми доходів, нарахованих
(сплачених) на користь платника
податків, суми утриманого з нього
податку.

За несвоєчасне перерахування податку
на доходи фізичних осіб позивачу
нарахована пеня в сумі 133 грн..

Примусове виконання рішення суду та
стягнення з позивача на користь
поновленого працівника вказаних
грошових коштів не є підставою
звільнення позивача від проведення
нарахування, утримання та сплати
(перерахування) податку на доходи
фізичних осіб до бюджету, тому що таке
не передбачено Податковим кодексом
України.

Зазначення в акті перевірки посадовою
особою відповідача того що
Хмельницький міськрайонний суд
зобов'язав позивача провести утримання
податку на доходи фізичних осіб та
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування згідно
вимог чинного законодавства, тоді як в
резолютивній частині суду таке
зобов'язання відсутнє, також не
звільняє позивача від обов'язку
нарахування та сплати податку.

Норми Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» які
регулюють порядок обчислення єдиного
внеску, також не передбачають
звільнення від обов'язку нарахування
та сплати єдиного внеску при
примусовому виконанні рішення суду.

Хоча у випадках примусового виконання
рішення суду утримання податків,
зборів із сум стягнутої заробітної
плати на користь працівника Законом
України «Про виконавче провадження» не
передбачено, це також не звільняє
позивача від обов'язку проведення
нарахування, утримання та сплати
(перерахування) податку на доходи
фізичних осіб до бюджету, за правилами
Податкового кодексу України.

Твердження представників позивача про
те, що середній заробіток за час
вимушеного прогулу не є заробітною
платою, тому не може бути включений до
загального місячного (річного)
оподатковуваного доходу платника
податку, є некоректним.

Податкове повідомлення-рішення
відповідача № /78 від 28.01.2014 року
прийняте без порушення строків,
встановлених Податковим кодексом
України.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що немає підстав для визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
/78 від 28.01.2014 року, та № /397 від
04.03.2014 року.

Тому, враховуючи вищезазначене,
колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, тобто прийнята
постанова відповідає матеріалам
справи та вимогам закону і підстав для
її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Браво", -
залишити без задоволення, а постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 20 червня 2014
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
29 вересня 2014 року .

Головуючий
Совгира Д. І.

Судді
Білоус О.В.

Курко О. П.