Справа № 2-а-811/10
Суддя: Завізіон Т. В.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №2-а-811/10
провадження №6-а/176/59/14
у х в а л а

01 липня 2014 р. Жовтоводський міський суд
Дніпропетровської області у складі:

Головуючої судді Завізіон Т.В.,

при секретарі – Кіняк Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Жовті Води, в залі суду
подання державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення по справі
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Жовті Води Дніпропетровської
області про визнання дій незаконними
та зобов’язання до вчинення певних
дій, -

ВСТАНОВИВ:

03 червня 2014 року державний виконавець
відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області звернувся
до суду з поданням про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання постанови суду на підставі
якої видано виконавчий лист № 2-а-811/10
від 19.12.2013 року, що видав Жовтоводський
міський суд Дніпропетровської області,
із зобов’язати Управління пенсійного
фонду України в м. Жовті Води
Дніпропетровської області здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_1
підвищення до пенсії, у розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
згідно ст.6 Закону України “Про
соціальний захист дітей війни” та ч.1
ст.28 Закону України “Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування” за період з 01
травня 2010 року по 31 грудня 2010 року та з 01
січня 2011 року по 22 липня 2011 року на
стягнути з управління Пенсійного фонду
України в м. Жовті Води на користь
ОСОБА_1 підвищення до пенсії, у розмірі
30 відсотків мінімальної пенсії за
віком, згідно ст.6 Закону України “Про
соціальний захист дітей війни” та ч.1
ст.28 Закону України “Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування” за період з 01
травня 2010 року по 31 грудня 2010 року та з 01
січня 2011 року по 22 липня 2011 року суму
перерахованої пенсії у розмірі 2382,97
грн.

В обґрунтування таких вимог
посилаючись на те, що боржник не має
можливості виконати в повному обсязі
рішення суду та виплатити нараховану
суму через відсутність фінансування
таких витрат, однак з 01 січня 2013 року
набув чинності Закон України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень" №4901-VІ, який встановлює
гарантії держави щодо виконання
судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
“Про виконавче провадження”, та
особливості їх виконання. Так ст. 3
визначено, що виконання рішень суду про
стягнення коштів, боржником за якими є
державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень – за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду.

Згідно статті 7 зазначеного Закону
виконання рішень суду про зобов'язання
вчинити певні дії щодо майна, боржником
за яким є державний орган, державне
підприємство, юридична особа,
здійснюється в порядку, встановленому
ЗУ "Про виконавче провадження" з
урахуванням особливостей,
встановлених цим Законом, однак згідно
з положеннями цього закону та Порядку,
затвердженого на виконання цього
Закону постановою КМУ від 03.08.2011 року №
845, органи Казначейства на теперішній
час не мають повноважень для
зобов'язання іншого органу вчинити
певні дії та можливості прийняти до
виконання виконавчий документ без
зазначення суми коштів, тому,
враховуючи, що на правовідносини щодо
отримання коштів з державного органу
за рішенням суду з 01 січня 2013 року
поширюється дія Закону "Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень",
сума до виплати позивачу нарахована і
не є спірною, боржник охоплюється
поняттям "державний орган", рішення
суду не виконано вже більше двох
місяців з моменту відкриття
виконавчого провадження у зв'язку з
відсутністю фінансування з державного
бюджету, а зміни в діючому
законодавстві, яке регулює спірні
правовідносини є обставинами, що
ускладнюють виконання рішення суду,
заявник просив змінити спосіб
виконання судового рішення шляхом
стягнення нарахованої, але не
виплаченої суми на користь ОСОБА_1

Будучи належним чином сповіщеними про
дату та час розгляду справи, учасники в
судове засідання не з'явилися, що дає
можливість суду згідно ч.2 ст. 263 КАС
України розглянути справу за їх
відсутності та відповідно до ст. 41 КАС
України – без фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Перевіривши викладені в поданні
доводи, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, постановою
Жовтоводського міського суду
Дніпропетровської області від 23 грудня
2010 року визнано протиправною
бездіяльність Управління Пенсійного
фонду України в м. Жовті Води
Дніпропетровської області щодо не
вчинення дій з нарахування і виплати
ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком згідно з
вимогами ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Зобов’язано управління Пенсійного
Фонду України в м. Жовті Води
Дніпропетровської області здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 09 липня 2007
року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008
року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009
року по 31 грудня 2009 року, а також з 01
січня 2010 року згідно зі ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком, та з урахуванням норм ч.1 ст.28
Закону України “Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування” та забезпечити
виплату з урахуванням раніше
виплачених сум до внесення змін в
законодавство.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 12 грудня 2012 року постанову
Жовтоводського міського суду
Дніпропетровської області від 23 грудня
2010 року скасовано та прийнято нову
постанову, якою дії УПФ України в м.
Жовті Води Дніпропетровської області
щодо не нарахування та невиплати
ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі
30% від розміру мінімальної пенсії за
віком, як дитині війни з 01 травня 2010
року по 31 грудня 2010 року та з 01 січня 2011
року по 22 липня 2011 року визнані
протиправними. Зобов’язано УПФ
України в м. Жовті Води
Дніпропетровської області здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_1
підвищення до пенсії у розмірі 30% від
розміру мінімальної пенсії за віком,
згідно ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» та ч.1
ст.28 Закону України “Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування” за період з 01
травня 2010 року по 31 грудня 2010 року та з 01
січня 2011 року по 22 липня 2011 року. А
позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 09
липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22
травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01
січня 2009 року по 31 грудня 2009 року та з 01
січня 2010 року по 30 квітня 2010 року
залишені без розгляду.

Постановою державного виконавця
відділу ПВР УДВС ГУЮ у
Дніпропетровській області від 24.01.2014
року відкрито виконавче провадження з
виконання виконавчого листа №2-а-811/10,
виданого Жовтоводським міським судом
Дніпропетровської області 19.12.2013 року
на виконання вказаної постанови суду.

Разом з тим, УПФ України в м. Жовті Води
виконало судове рішення лише частково
і ОСОБА_1 нараховано підвищення згідно
ст.6 Закону України “Про соціальний
захист дітей війни” та ч.1 ст. 28 Закону
України “Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування” у
сумі 2382,97 грн. Одночасно цим же листом
повідомлено, що виплата буде здійснена
лише при надходженні відповідного
фінансування з Державного бюджету
України.

При цьому, фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією Закону
України “Про соціальний захист дітей
війни” здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету, натомість за
нормою п.2 ст. 72 Закону України “Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування” кошти Пенсійного фонду
не включаються до складу Державного
бюджету України, і отже, органи ПФУ не є
розпорядниками коштів, а фінансове
забезпечення державних соціальних
гарантій здійснюється за рахунок
Державного бюджету.

З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон
України “Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень”. Цей закон
встановлює гарантії держави щодо
виконання судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
“Про виконавче провадження”, та
особливості їх виконання.

У відповідності до вимог ст. 2
вищевказаного Закону, держава гарантує
виконання рішень суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна боржника за яким,
зокрема, є державний орган.

Стаття 3 Закону України “Про гарантії
держави щодо виконання судових
рішень” визначає особливості
виконання рішень суду про стягнення
коштів з державного органу, відповідно
до якого виконання рішень суду про
стягнення коштів, боржником за якими є
державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду. Стягувач за рішенням суду про
стягнення коштів з державного органу
звертається до Державної
казначейської служби України у строки,
встановлені Законом України “Про
виконавче провадження”, із заявою про
виконання рішення суду. Разом із заявою
стягувач подає до Державної
казначейської служби України
документи та відомості, необхідні для
перерахування коштів, згідно з
переліком, затвердженим Кабінетом
Міністрів України. У разі якщо стягувач
подав не всі необхідні для
перерахування коштів документи та
відомості, Державна казначейська
служба України протягом п'яти днів з
дня надходження заяви повідомляє в
установленому порядку про це
стягувача. У разі неподання стягувачем
документів та відомостей у місячний
строк з дня отримання ним повідомлення
Державна казначейська служба України
повертає заяву стягувачу. Стягувач має
право повторно звернутися до Державної
казначейської служби України для
виконання рішення суду у визначені
частиною другою цієї статті строки,
перебіг яких починається з дня
отримання стягувачем повідомлення
Державної казначейської служби
України. Перерахування коштів
стягувачу здійснюється у тримісячний
строк з дня надходження до Державної
казначейської служби України
необхідних для цього документів та
відомостей.

Водночас судове рішення у даній справі
яке має зобов'язальний характер щодо
виплати, не належать до зазначених у
згаданій статті видів рішень, що
унеможливлює його виконання без зміни
його способу.

Згідно з ч.1 ст. 263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Необхідною умовою для зміни способу
виконання судового рішення відповідно
до ч. 2 ст. 263 КАС України єнаявність
виняткових обставин, які б зумовлювали
необхідність такої зміни, адже в такий
спосіб змінюються висновки вже
прийнятого судового рішення. Тобто,
зміна способу виконання судового
рішення повинна узгоджуватися з тими
обґрунтуваннями судового рішення, на
які спираються висновки суду, що
містяться в резолютивній частині
судового рішення.

Звертаючись з поданням до суду про
зміну способу виконання судового
рішення, державний виконавець, просив
змінити спосіб і порядок виконання
рішення суду із зобов'язання суб'єкта
владних повноважень вчинити певні дії
(виплатити не донараховану у зв'язку з
неправомірними діями суб'єкта владних
повноважень певну (не визначену) суму,
як і було зазначено у позові) на
стягнення уже конкретної суми (що стала
відомою лише після виконання
вищевказаного рішення суду).

Зазначене свідчить про те, що вимоги,
вказані у заяві про зміну порядку і
способу виконання судового рішення , не
узгоджуються зі приписами ст. 263 КАС
України, оскільки по своїй суті є
іншими позовними вимогами, які
позивачем не заявлялись та не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції, відповідно до яких
приймалось рішення.

На підставі зазначеного, суд приходить
до висновку про те, що в даному випадку
не вбачається наявності обставин, що
перешкоджають належним чином виконати
рішення суду.

Крім того, задоволення заяв про зміну
способу та порядку його виконання
можливе лише у виняткових випадках,
які суд визначає, виходячи з особливого
характеру обставин, що ускладнюють або
виключають виконання рішення (хвороба
боржника або його членів сім'ї,
відсутність у нього майна, яке за
рішенням суду має бути передане
стягувачеві, стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо).

Суд зазначає, що під зміною способу і
порядку виконання судового рішення
розуміється прийняття судом нових
заходів для виконання рішення у разі
неможливості його виконання у порядку
і способом, раніше встановленим, але
при цьому не змінюючи його змісту.

Всі позовні вимоги позивача були
розглянуті судом та підтверджені
судом апеляційної інстанції. У
вказаному судовому рішенні конкретно
відображено аналіз обставин справи,
проаналізовано надані та добуті судом
докази, по всім заявленим позовним
вимогам надано висновок суду та в
постанові суду містяться посилання на
відповідні норми матеріального та
процесуального права .

А зміна способу і порядку виконання
рішення суду з урахуванням вимог
подання, фактично потягне за собою як
зміну резолютивної частини судового
рішення, що знаходиться на примусовому
виконання, так і спонукає суд фактично
досліджувати нові обставини та вимоги,
що не були заявлені позивачем і не були
предметом судового розгляду, а саме -
досліджувати розпорядження пенсійного
органу, прийняте ним на виконання
рішення суду, що набрало законної сили,
відносно донарахування конкретних сум
та перевіряти правильність і
обґрунтованість донарахованих сум,
адже згідно подання пропонується
стягнути конкретні суми виплати,
правильність розміру яких не
досліджувалась та не перевірялась.

Приймаючи рішення по суті, суд також
приймає до уваги й те, що відповідно до
постанови Верховного Суду України від
28 жовтня 2008 року, а саме, що згідно
ст.ст.21,105, 162 КАС України,
адміністративні суди повинні
визнавати дії відповідачів - органів,
які здійснюють нарахування та виплати
соціальних виплат пенсій категорії
громадян, протиправними у випадку
порушення закону та зобов'язувати
здійснювати нарахування і виплату
належних сум відповідно до закону, а не
ухвалювати рішення про стягнення
конкретних сум. Таке правило підлягає
застосуванню і під час вирішення
питання про зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що викладені в поданні
головного державного виконавця
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби ГУЮ у Дніпропетровській області
ОСОБА_2 обставини не обґрунтовують
доцільність і необхідність зміни
способу та порядку виконання рішення
суду, а отже і не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 165, 263 КАС України,
суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення по справі
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Жовті Води Дніпропетровської
області про визнання дій незаконними
та зобов’язання до вчинення певних дій
– відмовити.

У відповідності до ст. 186 КАС України
ухвала може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Жовтоводський міський суд шляхом
подачі на протязі п’яти днів
апеляційної скарги, із одночасним
направленням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції, особою,
яка її подає.

Суддя