Справа № 0670/7874/12
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/10718/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді:
Вербицької О.В.

суддів:
Маринчак Н.Є.

Муравйова О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Житомирі Житомирської
області Державної податкової служби

на постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 17.12.2012 року

та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 07.02.2013 року

у справі № 0670/7874/12

за позовом Державної податкової
інспекції у м. Житомирі Житомирської
області Державної податкової служби

до Житомирської обласної
громадської організації «Асоціація
автоперевізників «Сузір'я»

про припинення юридичної особи

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м.
Житомирі Житомирської області
Державної податкової служби (далі по
тексту - позивач, ДПІ) звернулась з
позовом до Житомирської обласної
громадської організації «Асоціація
автоперевізників «Сузір'я» (далі по
тексту - відповідач, Асоціація
автоперевізників «Сузір'я») про
припинення юридичної особи.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 17.12.2012 року
в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 07.02.2013 року
апеляційну скаргу ДПІ залишено без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції - без змін.

Позивач, не погоджуючись з
вищевказаними рішеннями судів першої
та апеляційної інстанцій, оскаржив їх у
касаційному порядку, просить скасувати
з мотивів порушення норм матеріального
та процесуального права та прийняти
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги повністю.

З урахуванням неприбуття у судове
засідання жодної з осіб, які беруть
участь у справі, та які були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, відповідно до
вимог ст. 222 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів
дійшла висновку про можливість
розгляду справи за наявними у справі
матеріалами в порядку письмового
провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
щодо наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі по тексту - КАС України) суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Як вбачається з матеріалів справи,
Асоціацію автоперевізників «Сузір'я»
зареєстровано виконавчим комітетом
Житомирської міської ради 08.04.2005 року
як громадську організацію та як
платник податків (зборів) вона
перебуває на обліку в ДПІ (згідно
довідки від 19.05.2005 року № 354).

Суд першої інстанції, рішення якого
залишено без змін судом апеляційної
інстанції, відмовляючи у задоволенні
позову ДПІ щодо припинення юридичної
особи, виходив з того, що у даному
випадку, позивачем заявлено позов до
об'єднання громадян, яке створене на
підставі Закону України «Про
об'єднання громадян», та яке за
організаційно-правовою формою є
громадською організацією, тоді як
визначені позивачем правові підстави,
не надають податковому органу права на
звернення із позовом про припинення
юридичної особи - громадської
організації.

Колегія суду не може погодитись з
такими висновками судів, вважаючи їх
передчасними та такими, що винесені з
неповним з'ясуванням всіх обставин
справи, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 14 Закону
України «Про об'єднання громадян», у
випадку реєстрації об'єднання громадян
набуває статус юридичної особи.

Дані реєстрації включаються до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців шляхом
внесення відповідного запису в
порядку, встановленому законом для
державної реєстрації юридичних осіб.

З огляду на викладене, норми Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» є загальними
відносно спеціальних норм Закону
України «Про об'єднання громадян», які
регулюють питання реєстрації
об'єднання громадян, їх ліквідації і не
суперечать загальним нормам.

У зв'язку з цим залежно від підстав
припинення об'єднання громадян
застосуванню підлягають відповідно
норми Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» чи Закону України
«Про об'єднання громадян».

Статтею 19 Конституції України органи
державної влади, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до вимог пп. 20.1.12 п. 20.1 ст. 20
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
органи державної податкової служби
мають право звернутися до суду щодо
припинення юридичної особи та
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця про визнання
недійсними установчих (засновницьких)
документів суб'єктів господарювання.

Згідно п. 67.2 п. 67 ПК України (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), органи державної
податкової служби в установленому
законом порядку мають право звертатись
до суду про винесення судового рішення
щодо припинення юридичних осіб або
підприємницької діяльності фізичних
осіб - підприємців.

Частиною 2 ст. 38 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) передбачено, що
підставами для постановлення судового
рішення щодо припинення юридичної
особи, що не пов'язано з банкрутством
юридичної особи, є визнання недійсним
запису про проведення державної
реєстрації через порушення закону,
допущені при створенні юридичної
особи, які не можна усунути;
провадження нею діяльності, що
суперечить установчим документам, або
такої, що заборонена законом;
невідповідність мінімального розміру
статутного фонду юридичної особи
вимогам закону; неподання протягом
року органам державної податкової
служби податкових декларацій,
документів фінансової звітності
відповідно до закону; наявність в
Єдиному державному реєстрі запису про
відсутність юридичної особи за
вказаним її місцезнаходженням.

Пунктом 16.1 ст. 16 ПК України зокрема
передбачено, що платник податків
зобов'язаний вести в установленому
порядку облік доходів і витрат,
складати звітність, що стосується
обчислення і сплати податків та зборів;
подавати до контролюючих органів у
порядку, встановленому податковим та
митним законодавством, декларації,
звітність та інші документи, пов'язані
з обчисленням і сплатою податків та
зборів.

Таким чином, органи податкової служби
наділені правом звернення до суду з
позовом про припинення об'єднання
громадян, яке у розумінні абз. 2 ст. 1
Закону України «Про об'єднання
громадян» відповідно до цього Закону
визнається політичною партією або
громадською організацією, за неподання
протягом року органам державної
податкової служби податкових
декларацій, документів фінансової
звітності відповідно до закону.

Проте, судами попередніх інстанцій при
вирішенні даної справи не було
враховано вищевикладене, та не надано
належної правової оцінки тому, що
відповідач не подає звітність до
податкового органу більше дванадцяти
послідовних місяців з моменту
реєстрації.

Отже, колегія суду приходить до
висновку, що суди попередніх інстанцій
не дослідили та не розглянули належним
чином докази, що містяться в матеріалах
справи, не надали належну оцінку
обставинам справи, порушили та невірно
застосували норми матеріального права,
та, як наслідок, прийняли незаконні
рішення.

Викладене свідчить про порушення
судами вимог статті 159 КАС України, якою
передбачено, що судове рішення повинно
бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, а обґрунтованим - рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Касаційна ж інстанція згідно з ч. 2 ст. 220
КАС України не може досліджувати
докази, встановлювати або визнавати
доведеними обставини, що не були
встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

Враховуючи викладене, касаційна
інстанція на підставі ст. 227 КАС України
дійшла висновку про неповне
встановлення обставин справи та
обумовлену цим неможливість надання
належної юридичної оцінки всім
обставинам у справі, порушень норм
процесуального права, у зв'язку з чим
оскаржувані судові рішення підлягають
скасуванню, а справа підлягає
направленню на новий розгляд для
достовірного з'ясування та правильного
вирішення спору по суті.

Під час нового судового розгляду
справи судам необхідно врахувати
викладене, повно та об'єктивно
дослідити обставини справи, дати їм
належну юридичну оцінку, в залежності
від встановленого, правильно
застосувати до спірних правовідносин
норми матеріального права та ухвалити
законне і обґрунтоване рішення.

Відповідно до вищевикладеного,
касаційна скарга Державної податкової
інспекції у м. Житомирі Житомирської
області Державної податкової служби
підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231 - Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Житомирі Житомирської
області Державної податкової служби
задовольнити частково.

Постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 17.12.2012 року
та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 07.02.2013 року -
скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав, у
порядку та в строки, встановлені
статтями 236-238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька Судді
Н.Є. Маринчак О.В. Муравйов