Справа № 816/2153/14
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 р.Справа № 816/2153/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.

Суддів: Макаренко Я.М. , Шевцової Н.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 25.06.2014р.
по справі № 816/2153/14

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського обласного центру
зайнятості

третя особа Кременчуцький
міськрайонний центр зайнятості

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка, ОСОБА_1, звернулась до
Полтавського окружного
адміністративного суду з позовом до
Полтавського обласного центру
зайнятості, третя особа - Кременчуцький
міськрайонний центр зайнятості, в
якому просила суд:

- визнати неправомірними дії
Полтавського обласного центру
зайнятості в частині відмови виплатити
їй матеріальну допомогу для вирішення
соціально-побутових питань в розмірі
середньомісячної заробітної плати за
її заявою від 22.03.2014 року;

- зобов'язати Полтавський обласний
центр зайнятості нарахувати та
виплатити їй за її заявою від 22.03.2014
року матеріальну допомогу для
вирішення соціально-побутових питань в
розмірі середньомісячної заробітної
плати.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 25.06.2014р. по
справі № 816/2153/14 у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 до
Полтавського обласного центру
зайнятості, третя особа - Кременчуцький
міськрайонний центр зайнятості про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити дії відмовлено.

Позивачка, ОСОБА_1, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подала апеляційну скаргу. Свою незгоду
з постановою суду обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції невірно було
застосовано норми матеріального права.
Просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
25.06.2014р. по справі № 816/2153/14 та прийняти
нову, якою адміністративний позов
задовольнити.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм чинного
законодавства, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, переглядаючи
судове рішення у даній справі в межах
доводів апеляційної скарги у
відповідності до ч.1 ст. 195 КАС України,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи встановлено, що з
01.09.2009 року згідно наказу першого
заступника директора Полтавського
обласного центру зайнятості від 31.08.2009
року №260-к позивачка призначена на
посаду спеціаліста 1 категорії відділу
взаємодії з роботодавцями
Кременчуцького міськрайонного центру
зайнятості, тимчасово, на період
відпустки для догляду за дитиною
основного працівника (ОСОБА_2) до дня її
фактичного виходу з відпустки, як таку,
що пройшла за конкурсом (а.с. 50).

Наказом першого заступника директора
Полтавського обласного центру
зайнятості від 07.09.2009 року №270-к ОСОБА_1
переведено на посаду спеціаліста 1
категорії відділу надання соціальних
послуг з працевлаштування цього ж
центру, тимчасово, на період відпустки
для догляду за дитиною основного
працівника (ОСОБА_2.) до дня фактичного
виходу з відпустки, з 11 вересня 2009 року
із збереженням рангу та посадового
окладу (найменування посади з
урахуванням наказу № 274-к від 08.09.2009 р.)
(а.с. 51-52).

Відповідно до наказу директора
Полтавського обласного центру
зайнятості від 28.03.2012 № 163-в ОСОБА_1,
спеціалісту 1 категорії відділу
організації працевлаштування
населення Кременчуцького
міськрайонного центру зайнятості,
надано оплачувану соціальну відпустку
по догляду за дитиною до досягнення
нею трирічного віку з 12.04.2012 р. по 05.02.2015
р. (а.с.68).

22.03.2014 року позивачка звернулася з
заявою до директора Полтавського
обласного центру зайнятості про
надання їй матеріальної допомоги для
вирішення соціально - побутових питань
у розмірі середньомісячної заробітної
плати (а.с. 53).

Листом від 24.04.2014 року Полтавський
обласний центр зайнятості повідомив
ОСОБА_1 про відсутність можливості
виплатити матеріальну допомогу для
вирішення соціально-побутових питань
(а.с.54-55).

Позивачка не згодна із відмовою
Полтавського обласного центру
зайнятості у виплаті матеріальної
допомоги для вирішення соціально -
побутових питань у розмірі
середньомісячної заробітної плати, у
зв'язку з чим звернулася до суду із
вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з
необґрунтованості позовних вимог,
зазначивши, що не встановлено
протиправності відмови відповідача
щодо виплати позивачу в 2014 році
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань в розмірі
середньомісячної заробітної плати.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
таких підстав.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 33 Закону України "Про
державну службу" (у редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) оплата праці державних
службовців повинна забезпечувати
достатні матеріальні умови для
незалежного виконання службових
обов'язків, сприяти укомплектуванню
апарату державних органів
компетентними і досвідченими кадрами,
стимулювати їх сумлінну та ініціативну
працю. Заробітна плата державних
службовців складається з посадових
окладів, премій, доплати за ранги,
надбавки за вислугу років на державній
службі та інших надбавок.

Частиною 6 статті 33 Закону України "Про
державну службу" передбачено, що
державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань.

Відповідно до пп. 3 п. 2 Наказу
Міністерства праці та соціальної
політики України від 24.03.2006 р. № 86 "Про
умови оплати праці працівників
державної служби зайнятості" надано
право керівникам органів державної
служби зайнятості у межах
затвердженого фонду оплати праці
надавати працівникам матеріальну
допомогу для вирішення
соціально-побутових питань та допомогу
для оздоровлення при наданні щорічної
відпустки у розмірі, що не перевищує
середньомісячної заробітної плати
працівника.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України "Про
колективні договори і угоди" умови
колективних договорів і угод,
укладених відповідно до чинного
законодавства, є обов'язковими для
підприємств, на які вони поширюються,
та сторін, які їх уклали.

Відповідно до підпункту 3.2.1.5 пункту 3.2.1
Колективного договору між
адміністрацією і трудовим колективом
Полтавської обласної служби
зайнятості від 28.07.2010 року №185 на 2010-2011
роки адміністрація Полтавського
обласного центру зайнятості
зобов'язується надавати матеріальну
допомогу для вирішення
соціально-побутових питань в межах
затвердженого фонду оплати праці на
рік у розмірі середньомісячної
заробітної плати.

Згідно п. 2 Положення про виплату
матеріальної допомоги для вирішення
соціально - побутових питань та
допомоги на оздоровлення, який є
додатком № 3 до колективного договору,
матеріальна допомога для вирішення
соціально - побутових питань державним
службовцям виплачується один раз на
рік в розмірі середньомісячної
заробітної плати в межах затвердженого
фонду оплати праці на поточний рік.

У відповідності пп. 3 п. 2 постанови
Кабінету Міністрів України "Про
упорядкування структури та умов оплати
праці працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів" від 09.03.2006 № 268
надано право керівникам органів,
зазначених у пункті 1 цієї постанови, у
межах затвердженого фонду оплати праці
надавати працівникам матеріальну
допомогу для вирішення
соціально-побутових питань та допомогу
для оздоровлення при наданні щорічної
відпустки у розмірі, що не перевищує
середньомісячної заробітної плати
працівника (місячного грошового
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького складу).

Пунктом 8 постанови Кабінету Міністрів
України № 268 від 09.03.2006 року
передбачено, що видатки, пов'язані з
набранням чинності цією постановою,
здійснюються в межах асигнувань на
оплату праці, затверджених у
кошторисах на утримання відповідних
органів.

Враховуючи вищенаведені норми, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що надання
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань
здійснюється в межах затвердженого
фонду оплати праці та є правом
керівника органу державної служби, а не
його обов'язком.

З матеріалів справи встановлено, що
позивачка перебуває на посаді
спеціаліста 1 категорії Кременчуцького
міськрайонного центру зайнятості.

Кременчуцький міськрайонний центр
зайнятості має окремий кошторис
видатків на 2014 рік, у якому передбачено
кошти на заробітну плату в розмірі 3055700
грн. (а.с. 69).

Із додатку до розрахунку кошторису
видатків на 2014 рік по коду 2111 "Заробітна
плата" по Кременчуцькому
міськрайонному центру зайнятості
вбачається, що виплата матеріальної
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань для ОСОБА_1
фондом оплати праці не передбачена (а.с.
84-85).

Стосовно доводу апеляційної скарги на
порушення відповідачем ст. 5 Закону
України "Про колективні договори і
угоди", колегія суддів зазначає
наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону
України "Про колективні договори і
угоди" умови колективних договорів і
угод, укладених відповідно до чинного
законодавства, є обов'язковими для
підприємств, на які вони поширюються,
та сторін, які їх уклали.

Згідно пп. 3.2.1.5 п. 3.2.1 Колективного
договору між адміністрацією і трудовим
колективом Полтавської обласної
служби зайнятості адміністрація
Полтавського обласного центру
зайнятості зобов'язується надавати
матеріальну допомогу для вирішення
соціально-побутових питань в межах
затвердженого фонду оплати праці на
рік у розмірі середньомісячної
заробітної плат. З матеріалів справи
встановлено, що в межах фонду оплати
праці Кременчуцького міськрайонного
центру зайнятості на 2014 рік видатки на
матеріальну допомогу для позивачці,
яка знаходиться у відпустці по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, не передбачені, а тому
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що,
відмовляючи у наданні позивачу
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань,
відповідачем не порушено умови
колективного договору і статтю 5 Закону
України "Про колективні договори і
угоди".

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, про
відсутність протиправної
бездіяльності відповідача щодо
ненарахування та невиплати позивачці в
2014 р. матеріальної допомоги для
вирішення соціально - побутових питань
в розмірі середньомісячної заробітної
плати, а тому дійшов правомірного
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що при прийнятті
постанови Полтавського окружного
адміністративного суду від 25.06.2014р. по
справі № 816/2153/14 суд дійшов вірних
висновків щодо встановлення обставин
справи і правильно застосував норми
матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 25.06.2014р. по
справі №816/2153/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Мінаєва
О.М.Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М.
Шевцова Н.В.