Справа № 685/776/14-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 685/776/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Бурлак Г.І.
Суддя-доповідач: Боровицький О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Боровицького О. А.

суддів: Граб Л.С. Сапальової Т.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Теофіпольському районі Хмельницької
області на постанову Теофіпольського
районного суду Хмельницької області
від 10 липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Теофіпольському районі Хмельницької
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В :

В червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом, у якому просить визнати
неправомірними дій управління
Пенсійного фонду України в
Теофіпольському районі Хмельницької
області та зобов'язання відповідача
призначити пенсію відповідно до Закону
України "Про державну службу" з 03 грудня
2013 року включивши до сум заробітної
плати з якої нараховується пенсія суми
індексації заробітної плати,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань,
матеріальної допомоги на оздоровлення
при наданні щорічних відпусток.

Теофіпольський районний суд
Хмельницької області постановою від 10
липня 2014 року позов задовольнив
повністю: визнав неправомірною та
скасував відмову відповідача від 06.06.2014
в перерахунку пенсії ОСОБА_2 з
урахуванням нарахованих та виплачених
сум матеріальної допомоги на
оздоровлення, соціально-побутових
питань, індексації заробітної плати;
зобов'язано управління пенсійного
фонду України в Теофіпольському
районі здійснити перерахунок пенсії
позивачу з урахуванням нарахованих та
виплачених сум матеріальної допомоги
на оздоровлення, соціально-побутових
питань, індексації заробітної плати з
01.06.2014 року.

Не погодившись з ухваленим судом
першої інстанції рішенням відповідач
оскаржив його в апеляційному порядку.
В своїй апеляційній скарзі відповідач
порушує питання про скасування
постанови суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення про відмову в
задоволенні позову. Аргументуючи
доводи апеляційної скарги апелянт
вказує на те, що перерахунок пенсії
відповідно до Закону України "Про
державну службу" по наданих позивачем
довідках провести немає підстав, адже
виплати матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальних допомог для
вирішення соціально-побутових питань,
також індексацію заробітної плати не
можна віднести до надбавок,
передбачених статтею 33 Закону України
"Про державну службу", до заробітної
плати, оскільки дані виплати носять
нерегулярний, та одноразовий характер.

Позивач не скористався правом
регламентованим положеннями статті 191
КАС України щодо надання письмових
заперечень на апеляційну скаргу
відповідача.

До суду апеляційної інстанції в
судове засідання призначене на 17
вересня 2014 року сторони своїх
уповноважених представників не
направили, хоча про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином. У
відповідності до вимог частини 4
статті 196 КАС України неприбуття
належним чином повідомлених сторін не
перешкоджає апеляційному розгляду
справи. При цьому, з урахуванням
положень частини 6 статті 12 та частини 1
статті 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Перевіривши за матеріалами справи
наведені в позовній заяві доводи,
колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом статті 37 Закону України "Про
державну службу" № 3723-XII пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 % від сум їх заробітної плати,
на які нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР
"Про оплату праці" встановлено, що
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону
України "Про державну службу"
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань,
а також індексація грошових доходів
населення входили до системи оплати
праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058-IV врегульовано види
оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема, до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно із
зазначеним Законом були фактично
нараховані (обчислені) та сплачені
страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Таким чином, обґрунтованим є висновок
суду першої інстанції про помилковість
доводів відповідача про те, що
індексація та матеріальна допомога, на
яку нараховувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, однак
яка не включається до складу
заробітної плати державного службовця,
не враховується при обчисленні розміру
його пенсії. Натомість наведені
обставини є наслідком порушення правил
застосування норм права: перевагу було
надано положенням законів № 3723-XII та №
108/95-ВР, які щодо спірних відносин є
загальними. У той же час перевагу мають
спеціальні норми, що визначають
виплати (доходи) для обчислення пенсії,
за наведених обставин - стаття 41 Закону
№ 1058-IV та стаття 66 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" № 1788-XII.

Ураховуючи наведене, висновок суду
першої інстанції про безпідставність
вимог управління ПФУ є правильним,
відтак апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

Така правова позиція зі спірного
питання вже була висловлена Верховним
Судом України у постанові від 20 лютого
2012 року у справі № 21-430а11.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

З урахуванням викладеного, апеляційний
суд дійшов висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, постанова прийнята з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, 205,
206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Теофіпольському районі Хмельницької
області залишити без задоволення, а
постанову Теофіпольського районного
суду Хмельницької області від 10 липня
2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий суддя
Боровицький О. А.

Судді
Граб Л.С.

Сапальова Т.В.