Справа № 804/12104/14
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді
представника позивача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Нікопольської об`єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості до бюджету з податку на
додану вартість в розмірі 850900,50 грн., -
11 серпня 2014 р. до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Нікопольської об`єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості до бюджету по платежу
«ПДВ» в розмірі 850900,50 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
зареєстрована реєстраційною службою
Марганецького міського управління
юстиції Дніпропетровської області
01.09.1997 р. та взята на податковий облік,
як платник податків до Марганецької
об`єднаної державної податкової
інспекції, що підтверджується
відповідними доказами які містяться в
матеріалах справи. У зв`язку із
реорганізацією Марганецької
об`єднаної державної податкової
інспекції, відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України від 21.09.2011
р. №981 «Про утворення територіальних
органів Державної податкової служби»
затверджено перелік територіальних
органів Державної податкової служби,
які утворюються шляхом приєднання,
зокрема по Дніпропетровській області
створено Нікопольську об`єдану
державну податкову інспекцію
Дніпропетровської області Державної
податкової служби, яка утворюється
шляхом приєднання Нікопольської
об`єднаної державної податкової
інспекції, Марганецької об`єднаної
державної податкової інспекції,
Орджонікідзевської об`єднаної
державної податкової інспекції.
Наказом ДПС України від 23.04.2012 р.
№331 «Про затвердження змін до положень
про територіальні органи ДПС» внесено
зміни до Положення Нікопольської ОДПІ
Дніпропетровської області Державної
податкової служби від 26.12.2011 р. №289, а
саме доповнено пункт 1 абзаца першого
новим абзацом такого змісту
«Нікопольська ОДПІ Дніпропетровської
області Державної податкової служб
являється правонаступником усіх прав
та обов`язків Нікопольської державно
податкової інспекції, Марганецької
об`єднаної державної податкової
інспекції, Орджонікідзевської
об`єднаної державної податкової
інспекції». Отже, у зв`язку із
вищезазначеним Нікопольська об`єднана
ДПІ Дніпропетровської області ДПС
являється правонаступником
Марганецької об`єднаної державної
податкової інспекції.
Постановою Кабінету Міністрів України
«Про утворення територіальних органів
Державної податкової служби» від 20.03.2013
р. №229 визначено територіальні органи
Міністерства доходів і зборів, які
утворюються шляхом приєднання до
відповідних територіальних органів
Міністерства доходів і зборів
територіальних органів Державної
податкової служби та Державної митної
служби, зокрема, по Дніпропетровській
області створено Нікопольську
об`єднану державну податкову інспекцію
Головного управлінняя Міндоходів у
Дніпропетровській області, яка
утворюється шляхом приєднання
Нікопольської об`єднаної державної
податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби. Таким чином,
Нікопольська об`єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області є
правонаступником Нікопольської
об`єднаної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служи.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 має
податковий борг по платежу «податок на
додану вартість» у розмірі 850900,50 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 13.08.2014 року
провадження у справі було відкрито та
справа призначена до розгляду у
судовому засіданні.
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду відповідач
подала заяву про відкладення розгляду
справи на іншу дату, обґрунтоване
наступним. Відповідач повідомила суд,
що у зв`язку з хворобою не зможе
з`явитись в судове засідання по справі
засіданні бажає особисто, лікарняний
до суду буде наданий після одужання.
В судове засідання, призначене на 27
серпня 2014 року, сторони з`явились, при
з`ясуванні судом думки, стосовно
заявленого клопотання відповідачем,
представник позивача не заперечувала
проти його задоволення. Узв`язку з чим,
суд відклав розгляд справи до 08.09.2014 р.
факсимільного зв`язку представник
позивача, на адресу Дніпропетровського
окружного адміністративного суду,
надіслав клопотання про розгляд справи
без його участі, із зазначенням про
підтримання позовних вимог в повному
08.09.2014 р. до зали судового засідання
сторони не з`явились, відомості про
вручення судової повістки відповідачу
в матеріалах справи наявні, причини
неявки не відомі. Відповідно до п.1 ч.1
ст.128 КАС України неприбуття у судове
засідання сторони (сторін) або
будь-кого з інших осіб, які беруть
участь у справі, про яких немає
відомостей, що їм вручено повістки суд
відкладає розгляд справи. У зв`язку із
зазначеним суд відклав розгляд справи
Відповідач до судового засідання, яке
було призначено на 17.09.2014 р. не з`явився.
Відомості про вручення судової
повістки в матеріалах справи наявні,
причини неявки невідомі.
Суд вважає, що вжив усі залежні від
нього заходи для повідомлення
відповідача належним чином про розгляд
даної адміністративної справи із його
участю та реалізації ним права
судового захисту своїх прав та
інтересів. Таким чином, суд вважає за
можливе розглянути справу без участі
відповідача, відповідно до положень
Крім того, суд вважає, що заявляючи
наведені вище клопотання , не
підтвердженні будь-якими належними
доказами в розумінні ст.70 КАС України,
відповідач зловживає своїми
процесуальними правами та має на меті
затягування судового процесу, що
суперечить ст.7 КАС України та не
відповідає ч.1 ст.2 КАС України.
Враховуючи термін розгляду
адміністративної справи, передбачений
ст.122 КАС України, а саме:
адміністративна справа має бути
розглянута і вирішена протягом
розумного строку, але не більше місяця
з дня відкриття провадження у справі,
суд вважає за можливе розглянути дану
адміністративну справу за доказами,
наявними в матеріалах справи.
Аналогічної думки дотримується і Вищий
адміністративний суд України, виклавши
її в листі від 01.02.2012 року за №279/11/13-12,
згідно з яким визначається
необхідність дотримання строків
розгляду адміністративних справ,
визначених Кодексом адміністративного
судочинства України, та зазначається,
що потрібно вживати заходів щодо
регулярного призначення судових
засідань та, у разі потреби,
дисциплінування сторін, інших осіб, які
беруть участь у справі.
Враховуючи викладене вище, зважаючи на
необґрунтованість заявленого
відповідачем клопотання, та враховуючи
термін розгляду адміністративної
справи, визначений відповідно до ст. 122
КАС України, суд, приймаючи до уваги
позицію відповідача, та його дії,
спрямовані на затягування розгляду
зазначеної справи, що полягають у
нез`явлені в судові засідання, поданні
до канцелярії суду клопотання, що має
на меті створення перешкод у розгляді
справи, вважає, що розгляд справи за
даної явки сторін та за наявними у ній
доказами, що має наслідком винесення
рішення по суті заявленого
адміністративного позову в третьому
судовому засіданні після призначення
розгляду даної справи на 27.08.2014 року,
08.09.2014 року та 17.09.2014 року, є достатнім
заходом дисциплінування сторін в сенсі
дотримання терміну розгляду справи на
недопущення зловживання сторонами
своїми процесуальними правами та
нехтування обов`язками, а також
дотримання принципу процесуальної
економії в адміністративному
судочинстві.

З метою прийняття законного і
обґрунтованого рішення у справі, судом
були досліджені наступні письмові
докази, наявні в матеріалах справи:
розрахунок заборгованості станом на
25.07.2014р.; стан розрахунку з бюджетом на
25.07.2014 р.; копія витягу з ЄДРПОУ; копія
витягу з бази даних щодо
ідентифікаційних даних по ФОП ОСОБА_2;
копія акту перевірки від 10.12.2009 р.
№1801/170/НОМЕР_1; копія розрахунку
фінансових санкцій з ПДВ по акту
перевірки від 10.12.2009 р. №1801/170/НОМЕР_1 ФОП
ОСОБА_2; копія поштового повідомлення
про вручення 564464; копія податкового
повідомлення-рішення від 25.12.2009 р.
№/0; копія поштового повідомлення
про вручення 568311; копія корінця
податкової вимоги форми «Ф» від 14.05.2014
р. №893-04; копія поштового повідомлення
про вручення; копія постанови від 31.12.2011
р.; копія ухвали від 03.08.2012 р.; копія
ухвали від 23.09.2013 р.; копія листа від
23.04.2012 р. №331; копія довідки АБ №390348;
копія виписки Серія ААВ №649458; копія
витягу з ЄДРПОУ Серія АВ №922068; копія
виписки з ЄДРПОУ Серія АБ №099909; копія
наказу від 21.07.2014 р. №151-в.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується адміністративний
позов, заслухавши пояснення
представника позивача, суд встановив
наступне.

Марганецькою об`єднанню державною
податковою інспекцією було проведено
невиїзну документальну перевірку
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з
питань повноти і своєчасності сплати
до бюджету податку на додану вартість
за період з 01.04.2006 р. по 31.06.2009 р. , за
результатами якої складено акт «Про
результати невиїзної документальної
перевірки фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (ірн.НОМЕР_1) з питань повноти і
своєчасності сплати до бюджету податку
на додану вартість за період з 01.04.2006 р.
по 31.03.2009 р. від 10.12.2009 р. №1801/170/НОМЕР_1

В акті перевірки від 10.12.2009 р.
№1801/170/НОМЕР_1 зроблено висновок про
порушення ст.9, ст.10 Закону України «Про
податок на додану вартість» №168/97-ВР
від 03.04.1997 р. (зі змінами та
доповненнями), в результаті чого
знижено податок на додану вартість,
який підлягає сплаті до бюджету у
розмірі 567267,0 грн.

На підставі висновків, викладених у
акті від 10.12.2009 р. №1801/170/НОМЕР_1,
Марганецькою ОДПІ прийнято податкове
повідомлення-рішення від 25.12.2009 року
№/0, яким визначено суму
податкового зобов`язання на суму 850 900,50
грн. з яких: основний платіж - 567267 грн.;
штрафні фінансові санкції - 283633,5 грн.

Вищезазначене податкове
повідомлення-рішення від 25.12.2009 року
№/0 відповідачем оскаржувалось в
судовому порядку, що підтверджується
постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
31.05.2011 р. по справі №2а-10263/10/0470 за
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Марганецької об`єднаної
державної податкової інспекції про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
25.12.2009 року №/0, якою, як зазначено
у резолютивній частині постанови у
задоволення позовних вимог - відмовити
повністю.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 03.08.2012 р. апеляційна скарга на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
31.05.2011 р. повернута Фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_2.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 23.09.2013 р. касаційну скаргу
ФОП ОСОБА_2 - відхилено, ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 03.08.2012 р. -
залишено без змін.

Отже, постанова Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
31.05.2011 р. на день звернення позивача до
суду набрала законної сили, тобто сума
грошових зобов`язань, згідно
податкового повідомлення-рішення від
25.12.2009 р. № є узгодженою.

У зв`язку з несплатою ФОП ОСОБА_2
узгоджених податкових зобов`язань,
податковим органом сформовано
податкову вимогу форми «Ю» від 14.05.2014 р.
№893-04 та надіслано на адресу
відповідача, що підтверджується
поштовим повідомленням про вручення
від 23.05.2014 р., яка не є відкликаною.

Сплата відповідачем податкового
зобов`язання з податку на додану
віртість станом на 11.08.2014 р. у розмірі
основного платежу складає - 567267 грн., та
штрафних (фінансових) санкцій в сумі -
283633,5 грн. всього сума, яка підлягає
стягненню (567267 грн. + 283633,5 грн.)
становить 850900,50 грн., що
підтверджується розрахунком
заборгованості по ФОП ОСОБА_2 станом на
25.07.2014 р., який міститься в матеріалах
справи.

Правовідносини сторін, що виникають у
сфері справляння податків і зборів,
зокрема з визначення вичерпного
переліку податків та зборів, що
справляються в України, та порядку їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх прав та обов`язків,
компетенції контролюючих органів,
повноважень і обов`язків їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства
регулюються нормами Конституції
України, Податкового кодексу України,
тощо.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов`язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбаченні Конституцією
та законами України.

Частиною 2 статті 5 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи.

З 01.01.2011р. набрав чинності Податковий
кодекс України.

Відповідно до ст. 58 Конституції України
закони та інші нормативно - правові
акти не мають зворотної дії в часі, а
тому до правовідносин, які виникли у
цій справі, слід застосовувати норми
законів, які діяли на момент виникнення
правовідносин (липень-серпень2010р.),
тобто Закон України «Про податок на
додану вартість» (чинний в редакції
станом на 2010р.) та норми Податкового
кодексу України виходячи з того, що
перевірка позивача податковим органом
здійснена у серпні 2011р.

Пунктом 1.7 статті 1 Закону України «Про
податок на додану вартість»(чинного на
2010р.) визначено, що податковий кредит -
це сума, на яку платник податку має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

Відповідно до 7.4.1 п.7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість (чинного на момент виникнення
правовідносин) податковий кредит
звітного періоду складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті)
та послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій
в необоротні капітальні активи), у
тому числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у
виробництві та/або поставці товарів
(послуг) для оподатковуваних
операцій у межах господарської
діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того,
чи такі товари (послуги) та основні
фонди почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи
здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Якщо у подальшому такі товари (послуги)
починають використовуватися в
операціях, які не є об'єктом
оподаткування згідно зі статтею 3
цього Закону або звільняються від
оподаткування згідно зі статтею 5
цього Закону, чи основні фонди
переводяться до складу невиробничих
фондів, то з метою оподаткування такі
товари (послуги), основні фонди
вважаються проданими за їх звичайною
ціною у податковому періоді, на який
припадає початок такого використання
або переведення, але не нижче ціни їх
придбання (виготовлення, будівництва,
спорудження).

Згідно з п.п.7.4.4 п.7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість (
чинного станом на момент виникнення
спірних правовідносин), якщо платник
податку придбаває (виготовляє)
матеріальні та нематеріальні активи
(послуги), які не призначаються для їх
використання в господарській
діяльності такого платника, то сума
податку, сплаченого у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
включається до складу податкового
кредиту.

Згідно з підпунктами 7.2.1 і 7.2.3 пункту 7.2
статті 7 Закону України «Про додану
вартість» податкова накладна, яка є
звітним податковим документом і
одночасно розрахунковим документом,
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця у двох
примірниках ( оригінал надається
покупцю, копія залишається у продавця
товарів (робіт, послуг) та повинна
містити зазначені окремими рядками: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дату виписування податкової
накладної; в) повну або скорочену назву,
зазначену у статутних документах
юридичної особи або прізвище, імя та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
д) місце розташування юридичної особи
або місце податкової адреси фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість; е) опис
(номенклатуру) товарів (робіт, послуг)
та їх кількість (обсяг, об'єм); є) повну
або скорочену назву, зазначену у
статутних документах отримувача; ж)
ціну поставки без врахування податку;
з) ставку податку та відповідну суму
податку у цифровому значенні; и)
загальну суму коштів, що підлягають
сплаті з урахуванням податку.
Податкова накладна складається у
момент виникнення податкових
зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надаються покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг). Податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом. Податкова
накладна виписується на кожну повну
або часткову поставку товарів (робіт,
послуг). У разі коли частка товару
(робіт, послуг) не містить
відокремленої вартості, перелік
(номенклатура) частково поставлених
товарів зазначається в додатку до
податкової накладної у порядку,
встановленому центральним органом
державної податкової служби України,
та враховується у визначенні загальних
податкових зобов'язань ( абзаци 1, 3, 4
підпункту 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств».

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість передбачено, що суми податку,
які підлягають сплаті до бюджету,
визначаються як різниця між загальною
сумою податкових зобов'язань, що
виникли у зв'язку з продажем товарів
(робіт, послуг) звітного періоду, та
сумою податкового кредиту звітного
періоду. Сплата податку проводиться не
пізніше двадцятого числа місяця, що
настає за звітним періодом.

Податковим боргом відповідно до
підпункту 14.1.175 пункту 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
визнається сума грошового зобов'язання
(з урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), самостійно узгодженого
платником податків або узгодженого в
порядку оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Відповідно до п.п.14.1.162 статті 14 ПК
України пеня - сума коштів у вигляді
відсотків, нарахованих на суми
грошових зобов'язань, не сплачених у
встановлені законодавством строки.

Відповідно до пп. 20.1.1 та пп.20.1.28 п.20.1 ст.20
Податкового кодексу України органи
державної податкової служби мають
право: звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, обслуговуючих такого платника,
на суму податкового боргу або його
частини; застосовувати до платників
податків фінансові (штрафні) санкції,
стягувати до бюджетів та державних
цільових фондів суми грошових
зобов'язань та/або податкового боргу у
випадках, порядку та розмірі,
встановлених цим Кодексом, стягувати
суми простроченої заборгованості
суб'єкта господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитом (позикою), залученим державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) або під
державну (місцеву) гарантію, а також за
кредитом з бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового
кодексу України, органи державної
податкової служби мають право
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках,
обслуговуючих такого платника, на суму
податкового боргу або його частини.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Пунктом 59.4 статті 59 ПК України,
передбачено, що податкова вимога
надсилається також платникам податків,
які самостійно подали податкові
декларації, але не погасили суми
податкових зобов'язань у встановлені
цим Кодексом строки, без попереднього
надсилання (вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 Податкового
кодексу України у разі коли у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується, погашенню підлягає
вся сума податкового боргу такого
платника податку, що виник після
надіслання (вручення) податкової
вимоги.

Відповідно до п. 131.1. ст. 131 Податкового
кодексу України нараховані
контролюючим органом суми пені
самостійно сплачуються платником
податків.

Відповідно до ст.ст.180, 181 ПК України
визначаються платники податку на
додану вартість, а також вимоги щодо
реєстрації осіб як платників податку.

Відповідно до ст. ст. 185, 186, 187 ПК України
визначають об`єкт оподаткування, місце
постачання товарів та послуг, дата
виникнення податкових зобов`язань.

Відповідно до ст.202 ПК України
визначено звітні (податкові) періоди,
якими є:один календарний місяць, а у
випадках, визначених цим Кодексом -
календарний квартал з урахуванням
особливостей , передбачених зазначеною
статтею.

Відповідно до ст.203 ПК України
визначається порядок надання
податкової декларації та строки
розрахунків з бюджетом.

Зокрема, п.203.1 ст.203 ПК України
встановлено, що податкова декларація
подається за базовий звітний
(податковий) період, що дорівнює
календарному місяцю, протягом 20
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

А п.203.2 ст.203 ПК України визначено, що
платник податку зобов`язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов`язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого п.203.1 цієї статті
для надання податкової декларації.

Як вбачається з письмових доказів,
наявних в матеріалах справи,
відповідачем всупереч зазначеним вище
нормам чинного податкового
законодавства України, суму
узгодженого грошового зобов`язання,
згідно податкового
повідомлення-рішення від 25.12.2009 р.
№ вчасно сплачено не було, у
зв`язку з чим податковим органом було
сформовано податкову вимогу форми «Ю»
від 14.05.2014 р. №863-04, яка відповідачем не є
відкликаною, що станом на 11.08.2014 року
має наслідком наявність податкового
боргу з ПДВ у розмірі 850900,50 грн. та
підтверджується розрахунком
заборгованості по ФОП ОСОБА_2 станом на
25.07.2014 р., який міститься в матеріалах
справи.

Доказів добровільної сплати вказаної
заборгованості на час розгляду справи
до суду не надано.

Згідно до ст. 67 Конституції України,
кожен зобов`язаний сплачувати податки
і збори в порядку та розмірах,
встановлених законом.

У відповідності до пункту 9 частини 2 ст.
129 Конституції України серед основних
засад судочинства визначено, зокрема,
обов'язковість рішення суду.

Приписами ст. 124 Конституції України
передбачено, що судові рішення є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Положеннями ч. 2 ст. 13 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
визначено, що судові рішення, які
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання усіма органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими та
службовими особами, об'єднаннями
громадян та іншими організаціями,
громадянами та юридичними особами на
всій території України.

Відповідно до ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначається, що постанова або ухвала
суду першої інстанції, якщо інше не
встановлено цим Кодексом, набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова чи ухвала суду не набрала
законної сили. Постанова або ухвала
суду апеляційної чи касаційної
інстанції за наслідками перегляду,
постанова Верховного ОСОБА_2 України
набирають законної сили з моменту
проголошення, а якщо їх було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі.

Зважаючи на викладене вище та
враховуючи той факт, що постановою
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 31.05.2011 року
у справі №2а-10263/10/0470 Фізичній особі -
підприємцю ОСОБА_2 було відмовлено
повністю в задоволенні позовних вимог
до Марганецької об'єднаної державної
податкової інспекції про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення про
визначення Фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_2 суми податкового зобов'язання з
урахуванням штрафних санкцій в розмірі
850 900,50 грн., а ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 03.08.2012 року
апеляційна скарга Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 31.05.2011 року
у справі №2а-10263/10/0470 була повернута
скаржниці, та ухвалою Вищого
Адміністративного ОСОБА_2 України від
23.09.2013 у справі №К/9991/78308/12 касаційна
скарга Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 відхилена, а ухвала
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 03.08.2012 року -
залишена без змін, у суду відсутні
правові підстави для неврахування при
винесенні постанови у зазначеній
справі, преюдиційного характеру
постанови Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
31.05.2011 року у справі №2а-10263/10/0470,
відповідно до якої підтверджений
правомірний характер оскаржуваного
податкового повідомлення - рішення,
яким Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2
визначена сума податкового
зобов'язання з урахуванням штрафних
санкцій в розмірі 850 900,50 грн.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд, згідно зі ст.86 КАС України, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про обґрунтованість доводів
позивача, викладених у заявленому
адміністративному позові та
підтвердження їх доказами, з боку
позивача, а також про відсутність з
боку відповідача спростування доводів
позивача, а відтак суд не вбачає
правових підстав для відмови в
задоволенні зазначеного
адміністративного позову.

За таких підстав, суд вважає, що
адміністративний позов Нікопольської
об`єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості до
бюджету по платежу «ПДВ» в розмірі
850900,50 грн., є таким, що підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Нікопольської
об`єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості до
бюджету по платежу «ПДВ» в розмірі
850900,50 грн. - задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_1,
АДРЕСА_1) заборгованість по платежу
«податок на додану вартість» в розмірі
850 900,50 грн. (вісімсот п`ятдесят тисяч
дев`ятсот) грн. 50 коп.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений
23 вересня 2014 року.

Суддя
Є.О. Жукова