Справа № 204/3408/14-а
Суддя: Самсонова В. В.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/3408/2014-а
Провадження № 2а/204/104/2014 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої судді
Самсонової В.В.

при секретарі
Власенко О.О.

за участю позивачки
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Начальника Державної фінансової
інспекції в Дніпропетровській області,
Державної фінансової інспекції в
Дніпропетровській області про
визнання протиправною та скасування
постанови про накладення
адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2014 року позивачка звернулася
до суду з адміністративним позовом, в
якому просила визнати протиправною та
скасувати постанову № 04-0361/2014 від 05.05.2014
року винесену в.о. начальника інспекції
Державної фінансової інспекції в
Дніпропетровській області Дудником
В.В. про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності,
передбаченої ч. 1 ст. 164-2 КУпАП, закрити
провадження у справі про
адміністративне правопорушення,
передбачене ч. 1 ст. 164-2 КУпАП, відносно
ОСОБА_1, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. В
обґрунтування позову позивачка
вказала на те, що вона працює на посаді
головного бухгалтера Приватного
акціонерного товариства
«Дніпропетровський
тепловозоремонтний завод» з листопада
2011 року. 05 травня 2014 року в.о. начальника
інспекції Державної фінансової
інспекції в Дніпропетровській області
Дудником В.В. було винесено постанову №
04-0361/2014 про накладення на неї
адміністративного стягнення згідно з
ч. 1 ст. 164-2 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, а саме
штрафу у розмірі 255 грн. за ведення
бухгалтерського обліку з порушенням
установленого порядку. З цією
постановою позивачка не згодна і
вважає її незаконною, безпідставною та
такою, що порушує ст. 280 КУпАП. На ПрАТ
«ДТРЗ» у період з 05.12.2013 року по 28.02.2014
року здійснювалася ревізія
фінансово-господарської діяльності
підприємства, за результатами якої
було складено акт від 07.03.2014 року за №
05-19/1 та протокол від 18.04.2014 року за №
04-0514/2014. На підставі цього відповідачем
було прийнято постанову про накладення
адміністративного стягнення серії ДФІ
№ 04-0361/2014 від 05.05.2014 року, за якою
встановлено, що позивачем при
виконанні посадових обов'язків
головного бухгалтера було допущено
порушення ведення бухгалтерського
обліку. За вказаною постановою
передбачена відповідальність згідно з
ч. 1 ст. 164-2 КУпАП. Позивачку не
запрошували та не повідомляли про дату
і час проведення засідання щодо
винесення постанови. За твердженням
відповідача позивачем були здійснені
витрати на суму 20450,00 грн. на оплату
заходів, наданих концертним
агентством, які не пов'язані із
діяльністю ПрАТ «ДТРЗ», визначеною
Статутом, що призвело до покриття за
рахунок ПрАТ «ДТРЗ» витрат сторонньої
юридичної особи на суму 20450,00 грн. та
завищення витрат товариства. На посаді
головного бухгалтера позивачка працює
з листопада 2011 року і відповідно до
посадової інструкції, а саме п.1.3,
підпорядковується безпосередньо
голові правління - директору
підприємства. Рішення щодо сплати
рахунків приймається виключно головою
правління-директором заводу або
заступником голови
правління-заступником директора з
фінансів та економіки згідно посадової
інструкції та доручення, наданого
головою правління. Головний бухгалтер
виконує розпорядження безпосереднього
керівника щодо сплати рахунків по
укладеним договорам. Тому, виконуючи
розпорядження керівника були сплачені
рахунки на загальну суму 20450,00 грн., а
саме рахунок-фактура № СФ-197 від 28.12.2011
року на суму 4500,00 грн., рахунок-фактура
№ СФ-199 від 29.12.2011 року на суму 4500,00 грн.
та рахунок-фактура № СФ-1745 від 15.08.2012
року на суму 11450,00 грн. Таким чином,
позивачкою було виконано вказівку
керівника підприємства відповідно до
вимог посадової інструкції. Обов'язки,
щодо контролю витрат товариства,
покладені на заступника голови
правління-заступника директора з
фінансів та економіки. Тобто,
твердження зазначене у оскаржуваній
постанові щодо завищення витрат
позивачем є невірними та
безпідставними. Крім того, відповідач
зазначає і про те, що позивачем не
проведено списання по бухгалтерському
обліку безнадійної валютної
дебіторської заборгованості
ліквідованого підприємства, у зв'язку з
чим протягом періоду з 01.04.2011 року по
31.12.2013 року ПрАТ «ДТРЗ» додатково
понесені витрати від негативної
курсової різниці на загальну суму
2398808,20 грн. На балансі Товариства
рахується безнадійна дебіторська
заборгованість по договору з Фірмою
«System One LTD» по експортному контракту №
19/5035п від 22.02.2005 року за ремонт
тепловозів серії ТЕ 10 (У,В,М) для ВАТ
«РЖД» на суму 27108240,61 рос. руб.,
еквівалент в національній валюті
станом на 31.12.2013 року - 6640705,70 грн.
Протягом декількох років Товариство
приймало всі можливі практичні заходи
для повернення простроченої
заборгованості на територію України.
Крім того, на початку 2013 року
Товариство отримало офіційну
інформацію з Апостиль відповідно до
якої з березня 2009 року Фірма «System One LTD»
ліквідована Реєстратором через
несплату щорічних реєстраційних
внесків. Таким чином, дана
заборгованість згідно П(С)БО№10
«Дебіторська заборгованість» є
безнадійною та виникає питання щодо її
списання з активу балансу заводу. За
результатами фінансової діяльності
Товариства протягом 2009-2013 років було
отримано чистого прибутку
недостатнього для того, щоб створити
резерв сумнівних боргів для списання
цієї заборгованості. Засновником ПрАТ
«ДТРЗ» є держава в особі Міністерства
інфраструктури України, що
підтверджується п.1.4. Статуту
підприємства. Крім того, Статутом ПрАТ
«ДТРЗ» (п.8.3) передбачено, що порядок
розподілу чистого прибутку та покриття
збитків визначається рішенням Вищого
органу Товариства відповідно до вимог
чинного законодавства України.
Товариство неодноразово протягом 2011-2013
років та вже і у 2014 році зверталось до
Міністерства інфраструктури України
за погодженням про можливість
створення резерву сумнівних боргів
(для списання простроченої
дебіторської заборгованості) за
рахунок нерозподіленого прибутку
минулих років, тому що на теперішній
час інших джерел для скасування
(списання) валютної дебіторської
заборгованості не існує. Таким чином,
списання простроченої дебіторської
заборгованості за рахунок
нерозподіленого прибутку минулих
років не відобразиться на поточному
фінансовому результаті Товариства у
поточному звітному році. Крім того, це
передбачено П(С)БО № 6 «Виправлення
помилок і зміни у фінансових звітах», а
саме: в наступних звітних роках зміни
та виправлення, допущені при складанні
фінансових звітів у попередніх роках,
здійснюються шляхом коригування
сальдо нерозподіленого прибутку на
початок звітного року, якщо такі
виправлення впливають на величину
нерозподіленого прибутку (непокритого
збитку). До теперішнього часу
погодження від Вищого органу
Товариства не отримано. Рішення щодо
списання безнадійної дебіторської
заборгованості за рахунок прибутку є
виключно компетенцією Вищого органу
товариства, тобто Міністерства
інфраструктури України. Здійснювати
списання ПрАТ «ДТРЗ» без відома
засновника не має права. У зв'язку з цим
на адресу Міністерства інфраструктури
України неодноразово було надано
листи, які запишаються без відповіді і
без відповідного задоволення. Тому,
дебіторська заборгованість за
експортним контрактом рахується в
балансі ПрАТ «ДТРЗ», а на неї
нараховується курсова різниця
відповідно до вимог п. 153.1 ст.153
Податкового кодексу України, П(С) БО № 21
«Вплив змін валютних курсів», Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» від
16.07.1999 року за № 996. Саме такі пояснення
позивачем були надані ревізору
Державної фінансової інспекції під час
проведення ревізії, але вони
проігноровані та залишені без уваги.

Ухвалою суду до участі у справу була
залучена Державна фінансова інспекція
в Дніпропетровській області в якості
співвідповідача.

Позивачка в судовому засіданні
підтримала свої позовні вимоги та
просила задовольнити їх в повному
обсязі. При цьому, посилалася на
обставини викладені в
адміністративному позові.

Представник відповідача Дудника В.В. -
Лебідь О.П. в судове засідання не
з'явився, про час та місце слухання
справи був повідомлений належним
чином, причину своєї неявки суду не
повідомив. Раніше, в попередніх судових
засіданнях, заперечував проти
задоволення позовних вимог позивачки
та просив відмовити їй.

Представник Державної фінансової
інспекції в Дніпропетровській області
Івченко Н.П. в судове засідання не
з'явилася, про час та місце слухання
справи була повідомлена належним
чином, причину своєї неявки суду не
повідомила. Раніше, в попередніх
судових засіданнях, заперечувала проти
задоволення позовних вимог позивачки
та просила відмовити їй.

Вислухавши позивачку, вивчивши
матеріали справи, вислухавши свідка,
суд вважає, що адміністративний позов
задоволенню не підлягає по наступним
підставам.

У судовому засіданні було встановлено,
що на Приватному акціонерному
товаристві «Дніпропетровський
тепловозоремонтний завод» у період з
05.12.2013 року по 28.02.2014 року здійснювалася
ревізія фінансово-господарської
діяльності підприємства, за
результатами якої Державною
фінансовою інспекцією в
Дніпропетровській області було
складено акт за № 05-19/1 від 07.03.2014 року
ревізії фінансово-господарської
діяльності Приватного акціонерного
товариства «Дніпропетровський
тепловозоремонтний завод» за період з
01.04.2011 року по 31.12.2013 року (а.с.50-57).

Під час проведення ревізії
фінансово-господарської діяльності
Приватного акціонерного товариства
«Дніпропетровський
тепловозоремонтний завод» за період з
01.04.2011 року по 31.12.2013 року, Державною
фінансовою інспекцією в
Дніпропетровській області було
встановлено, що головним бухгалтером
Товариства ОСОБА_1 при виконанні її
посадових обов'язків було допущено
порушення установленого порядку
ведення бухгалтерського обліку в
частині здійснення витрат на суму 20450,00
грн. на оплату заходів, наданих
концертним агентством, які не пов'язані
із діяльністю ПрАТ «ДТРЗ», визначеною
Статутом, що призвело до покриття за
рахунок ПрАТ «ДТРЗ» витрат сторонньої
юридичної особи на суму 20450,00 грн. та
завищення витрат Товариства; не
проведення списання по
бухгалтерському обліку безнадійної
валютної дебіторської заборгованості
ліквідованого підприємства, у зв'язку з
чим протягом періоду з 01.04.2011 року по
31.12.2013 року Товариством додатково
понесено витрати від негативної
курсової різниці на загальну суму
2398808,20 грн., що є порушенням п. 7 ст. 8, п. 1
ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 року за
№ 996, п. 19 П (С) БО 16 «Витрати»,
затверджене наказом Міністерства
фінансів України від 31.12.1999 року за № 318,
П(С) БО 10 «Дебіторська заборгованість»,
затверджене наказом Міністерства
фінансів України від 08.10.1999 року за № 237,
п. 23 П (С) БО № 3 «Звіт про фінансові
результати», затверджене наказом
Міністерства фінансів України від
31.09.1999 року за № 87 зі змінами.

На підставі вищевказаного, в.о.
начальника інспекції Державної
фінансової інспекції в
Дніпропетровській області Дудником
В.В. у відношенні позивачки був
складений протокол про
адміністративне правопорушення серії
ДФІ № 04-0516/2014 від 18.04.2014 року, за яким на
позивачку була складена постанова про
накладення адміністративного
стягнення серії ДФІ № 04-0361/2014 від 05.05.2014
року, якою позивачку притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 164-2 Кодексу України про
адміністративне правопорушення та
покладено на неї штраф у розмірі 255 грн.
(а.с.7).

Відповідно до ч. 1 ст. 164-2 КУпАП,
приховування в обліку валютних та
інших доходів, непродуктивних витрат і
збитків, відсутність бухгалтерського
обліку або ведення його з порушенням
установленого порядку, внесення
неправдивих даних до фінансової
звітності, неподання фінансової
звітності, несвоєчасне або неякісне
проведення інвентаризацій грошових
коштів і матеріальних цінностей,
несвоєчасне подання на розгляд,
погодження або затвердження річного
фінансового плану підприємства
державного сектору економіки та звіту
про його виконання, перешкоджання
працівникам органу державного
фінансового контролю у проведенні
ревізій та перевірок, невжиття заходів
щодо відшкодування з винних осіб
збитків від недостач, розтрат, крадіжок
і безгосподарності.

Позивачка з цією постановою не згодна і
вважає її незаконною та безпідставною.
Також, позивачка вказала, що її не
запрошували та не повідомляли про дату
і час проведення засідання щодо
винесення постанови.

Проте, як вбачається з повідомлення про
розгляд справи про адміністративне
правопорушення, останнє має напис
позивачки про розгляд справи без її
участі (а.с.88).

Позивачка в судовому засіданні
заперечувала вищевказану обставину та
стверджувала, що почерк на вказаному
повідомлені не її та напис здійснений
не нею.

Згідно з положеннями ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі. Суд може
запропонувати надати додаткові докази
або витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

Судом роз'яснювалося право позивачки
на призначення судової почеркознавчої
експертизи для встановлення
належності чи не належності підпису
позивачки на повідомленні про розгляд
справи про адміністративне
правопорушення (а.с.88). Проте, позивачка
відмовилася від призначення та
проведення зазначеної експертизи.

У зв'язку з вищевказаним, твердження
позивачки щодо не належності їй
почерку та підпису на повідомленні про
розгляд справи про адміністративне
правопорушення є безпідставними та не
обґрунтованими.

Позивачка також стверджувала, що
Товариство, де вона працює головним
бухгалтером, неодноразово протягом
2011-2013 років та вже і у 2014 році
зверталось до Міністерства
інфраструктури України за погодженням
про можливість створення резерву
сумнівних боргів (для списання
простроченої дебіторської
заборгованості) за рахунок
нерозподіленого прибутку минулих
років, тому що на теперішній час інших
джерел для скасування (списання)
валютної дебіторської заборгованості
не існує, на підтвердження чого надала
копії таких звернень від 21.02.2012 року за
вих. № 15-01/16, від 16.03.2012 року за вих. №
15-01/16/1, від 24.04.2012 року за вих. № 15-01/42, від
06.03.2013 року за вих. № 22186, від 21.05.2013 року
за вих. № 15-01/78 та від 28.04.2014 року за вих.
№ 15-40/2014/116 (а.с.60-66).

Вищевказані обставини та обставини
зазначені позивачкою в її
адміністративному позові підтвердила
опитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_5, яка є співробітником
Приватного акціонерного товариства
«Дніпропетровський
тепловозоремонтний завод».

При цьому, позивачкою не надано доказів
отримання адресатом вищевказаних
звернень до Міністерства
інфраструктури України та можливих
відповідей на вказані звернення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Оскільки позивачкою не доведено
відсутність її провини у вчиненому
адміністративному правопорушенні, суд
приходить до висновку, що постанова про
притягнення позивачки до
адміністративної відповідальності не
підлягає скасуванню.

За таких обставин, суд вважає
необхідним відмовити позивачці в
задоволенні її адміністративного
позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 164-2, 251, 280 КУпАП, ст. ст. 69-72, 159-163
КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Начальника Державної
фінансової інспекції в
Дніпропетровській області, Державної
фінансової інспекції в
Дніпропетровській області про
визнання протиправною та скасування
постанови про накладення
адміністративного стягнення -
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
негайно, є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Суддя
В.В.
Самсонова