Справа № 2-а-12075/11/2218
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Логінова С.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сапальова Т.В.

судді: Боровицький О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення і охорони здоров'я
Хмельницької міської ради на постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 30 серпня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення і
охорони здоров'я Хмельницької міської
ради про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

у липні 2011 року позивач звернувся до
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області з позовом до
Управління праці, соціального захисту
населення і охорони здоров'я
Хмельницької міської ради про визнання
дій відповідача протиправними;
зобов'язання відповідача провести
нарахувати та виплату позивачу як
учаснику бойових дій відповідно до ст.
12 Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
недоплаченої суми щорічноїх разової
грошової допомоги до 5 травня за 2011 рік,
виходячи із розміру мінімальної пенсії
за віком на рівні прожиткового
мінімуму для непрацездатних осіб, із
врахуванням виплаченої суми.

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 30 серпня 2011 року позовні
вимоги задоволено: визнано
протиправними дії відповідача;
зобов'язано Управління праці,
соціального захисту населення і
охорони здоров'я Хмельницької міської
ради нарахувати та виплатити позивачу
недоплачену разову щорічну грошову
допомогу як учаснику бойових дій за 2011
рік відповідно до Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту".

Не погоджуючись з постановленим
рішенням суду першої інстанції,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову як
таку, що винесена з порушенням та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, прийнявши нову
постанову про відмову у задоволенні
позову позивачу.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права вважає, що апеляційна скаргу
необхідно задовольнити частково з
наступних підстав.

Так, як встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, позивач є
учасником бойових дій та має право на
щорічну одноразову грошову допомогу до
5 травня в розмірах, встановлених
Законом.

Задовольняючи вимоги позивача, суд
першої інстанції виходив з того, що він
є учасником бойових дій та має право на
виплату щорічної разової грошової
допомоги.

Безспірно встановлено, що позивач є
учасником бойових дій, яким відповідно
до вимог ч.5 ст. 12 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" щорічно до 05
травня виплачується грошова допомога у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком.

Згідно з частинами 1 та 4 ст. 17-1 даного
Закону вказану виплату здійснюють
органи праці та соціального захисту
населення через відділення зв'язку або
через установи банків (шляхом
перерахування на особовий рахунок
отримувача) пенсіонерам - за місцем
отримання пенсії, а особам, які не є
пенсіонерами, - за місцем їх проживання
чи одержання грошового утримання.
Особи, які не отримали разової грошової
допомоги до 5 травня, мають право
звернутися за нею та отримати її до 30
вересня відповідного року, в якому
здійснюється виплата допомоги.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік" внесено зміни до
деяких законодавчих актів України,
зокрема, до ст. 12 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", якими обов'язок
визначення розміру щорічної разової
грошової допомоги покладено на Кабінет
Міністрів України у межах бюджетних
призначень, встановлених законом про
Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 такі
положення визнані неконституційними.

Статтею 152 Конституції України
передбачено, що Закони, інші правові
акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Таким чином, після 22.05.2008 року
застосуванню до спірних правовідносин
підлягали положення Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту".

У 2011 році Закон України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" не зупинявся та не
змінювався, тому позивач має право на
отримання щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня відповідно до ч. 5
ст. 12 цього Закону.

В даному випадку, до спірних
правовідносин не підлягає
застосуванню постанова Кабінету
Міністрів України від 04.04.2011 року №341
"Про розміри разової грошової допомоги,
що виплачується у 2011 році відповідно до
Законів України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
та "Про жертви нацистських
переслідувань", якою визначений розмір
виплат разової грошової допомоги до 5
травня, оскільки, виходячи із загальних
принципів пріоритетності законів над
підзаконними актами, при розрахунку
розміру разової грошової допомоги слід
керуватися Законом (Законом України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту"), а не
підзаконним нормативно-правовим актом.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України
"Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999р.
№966-14 для встановлення розмірів
мінімальної заробітної плати та
мінімальної пенсії за віком
застосовується прожитковий мінімум.

З вищезазначеного випливає, що
прожитковий мінімум є основою для
розрахунку мінімальної заробітної
плати, мінімальної пенсії за віком,
інших соціальних виплат виходячи з
вимог Конституції України та законів
України, та ґрунтується, зокрема, на
частині 3 статті 46 Конституції, у
відповідності до якої пенсії, інші види
соціальних виплат та допомоги не
можуть бути нижчими ніж прожитковий
мінімум, встановлений Законом.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається за правилами,
передбаченими частиною 1 статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", згідно з якою мінімальний
розмір пенсії за віком встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом. Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене, положення
частини 3 статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, не можуть бути взяті до уваги,
оскільки наявність такої норми та
відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
підвищення пенсії, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок і виплату позивачу
щорічної разової допомоги до 5 травня у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком за 2010 рік, з урахуванням фактично
отриманих сум.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що
розрахунок пенсії не входить до
компетенції суду і є функцією органів
праці та соціального захисту населення
на підставі даних персоніфікованого
обліку та в порядку, встановленому
Законом, тому судом першої інстанції
помилково обраховано суму щорічної
разової грошової допомоги та
зобов'язано відповідача виплатити
позивачу 3 360 грн, внаслідок чого
рішення суду першої в цій частині
необхідно змінити.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 201 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право змінити постанову
суду з підстав: правильне по суті
вирішення справи чи питання, але з
помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального права;
вирішення не всіх позовних вимог або
питань.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення і
охорони здоров'я Хмельницької міської
ради задовольнити частково.

Постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 30 серпня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення і охорони здоров'я
Хмельницької міської ради про
стягнення заборгованості, - змінити.

Абзац 3 резолютивної частини постанови
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 30 серпня 2011
року викласти наступним чином:

"Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення і
охорони здоров'я Хмельницької міської
ради перерахувати та виплатити ОСОБА_2
щорічну разову грошову допомогу за 2011
рік у розмірі п'яти мінімальних пенсій
за віком відповідно до ст. 12 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту", з
урахуванням проведених виплат."

В іншій частині постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 30 серпня 2011
року залишити без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.