Справа № 815/4406/14
Суддя: Яковлев Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

02 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/4406/14

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Єфіменко К. С.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого
судді -Яковлева Ю.В.судді -Скрипченка
В.О.судді -Запорожана Д.В.при секретарі
-Синявській І.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 28
серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 до Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від 21
липня 2014 року №,

встановила:

Позивач - ФОП ОСОБА_5 звернувся до суду з
адміністративним позовом до ДПІ у
Київському районі м. Одеси Головного
управління ГУ Міндоходів в Одеській
області у якому просив визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення від 21 липня 2014
року №.

В обґрунтування позовних вимог було
зазначено, що операції по поставці
позивачу послуг з боку контрагента ТОВ
«КОНТІНЕНТМАШ» були підтверджені
наданими до суду первинними
бухгалтерськими документами, мали
фактичний характер, а тому позивач
правомірно сформував суми податкового
кредиту у вказаних податкових періодах
на підставі факту проведення оплати
вартості товарів та послуг, в тому
числі ПДВ та отримання від
постачальників податкових накладних
на відповідні суми.

В судовому засіданні представник
позивача просив позов задовольнити в
повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 28 серпня 2014
року адміністративний позов було
задоволено. Було визнано протиправним
та скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Київському
районі м. Одеси ГУ Міндоходів в
Одеській області від 21.07.2014 року
№.

В апеляційній скарзі ДПІ у Київському
районі м. Одеси Головного управління ГУ
Міндоходів в Одеській області, з
посиланням на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
ставиться питання щодо скасування
оскаржуваної постанови та прийняття
нової про відмову у задоволенні позову
в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
апеляційної скарги колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом 1-ї інстанції встановлено, що на
підставі наказу керівника ДПІ від 26
червня 2014 року №459-п (а.с.12) ДПІ у
Київському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області в період
з 26.06.2014 року по 01.07.2014 року була
проведена позапланова невиїзна
документальна перевірка ФОП ОСОБА_5 з
питань правових відносин з ТОВ
«КОНТІНЕНТМАШ» за період з 01.01.2014 року
по 31.01.2014 року.

За результатами зазначеної перевірки
був складений акт від 01.07.2014 року
№1579/17-01/НОМЕР_1 (а.с.13-22), на підставі
якого було встановлено заниження
податкового зобов'язання з ПДВ на
загальну суму 11463,00 грн., у зв'язку із
порушенням позивачем положень
п.п.198.1,198.2,198.3,198.6, п.198 ст.198 ПК України.

За результатами проведеної перевірки
відповідачем 21.07.2014 року було прийняте
податкове повідомлення-рішення №
(а.с.26) про нарахування податкового
зобов'язання з ПДВ на суму 11463,00 грн. та
штрафних санкцій в розмірі 5731,50
гривень.

Задовольняючи позовні вимоги суд 1-ї
інстанції виходив з того, що позивачем
були надані до суду всі первинні
документи бухгалтерського та
податкового обліку, які є достатніми
для доведення факту постачання послуг
його контрагентом, а тому висновок
податкового органу про безтоварність
таких угод є помилковим.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду 1-ї інстанції виходячи з
наступного.

Так з матеріалів справи вбачається, що
між позивачем та ТОВ «КОНТІНЕНТМАШ»
був укладений договір купівлі-продажу
від 01.06.2013 року №01/06-13 (а.с.40), фактичне
виконання якого підтверджується
рахунком на оплату вартості товарів,
видатковими та податковими накладними
(а.с.41-46). Фактичне переміщення вантажів
за цим договором, окрім наведених
документів, підтверджується
вантажними квитанціями про доставку
вантажу на адресу позивача (а.с.49).
Оплата вартості поставлених товарів, в
тому числі ПДВ, підтверджується
відповідними банківськими виписками
по рахунку (а.с.47-49).

Також представником позивача надані
письмові докази, які свідчать про
подальше використання у своїй
підприємницькій діяльності товарів
отриманих від ТОВ «КОНТІНЕНТМАШ», а
саме: договір поставки від 01.01.2014 року
№000/01-14 (а.с.97-102), укладений позивачем з
іноземним підприємством «СЖС Україна»
з виконання якого підтверджується
видатковими та податковими накладними
(а.с.102-111).

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України
для цілей оподаткування платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України від
16.07.1999 року № 996-ХІV «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» визначено, що первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно зі статтею 1 вищезазначеного
Закону господарською операцією є дія
або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції
кореспондує з нормами ПК України.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК
України витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 ПК України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Водночас пунктом 198.3 статті 198 ПК
України передбачено, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Тобто, необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні товарів
(послуг) сум податку на додану вартість
є факт придбання товарів та послуг із
метою їх використання в господарській
діяльності.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Надані позивачем до суду документи
первинного бухгалтерського та
податкового обліку, складені у
відповідності до приписів діючого
законодавства, мають всі необхідні для
цього реквізити, та підтверджують
реальність здійснення позивачем
господарських операцій.

Посилання апелянта на порушення
податкового законодавства товариством
з обмеженою відповідальністю
«КОНТІНЕНТМАШ» колегія суддів не
приймає до уваги, оскільки можливі
порушення податкового законодавства з
боку контрагента позивача не можуть
бути самостійною та достатньою
підставою для висновку про нікчемність
операцій з позивачем.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу (ч.1). В адміністративний
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч.2).

З огляду на вищевказане колегія суддів
вважає, що суд 1-ї інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
зазначену постанову з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Підстав для скасування або зміни
вказаної постанови колегія суддів не
вбачає, а доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються та висновків
суду 1-ї інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 1 ст. 195, ст. 197, п.1 ч.1 ст.198, ст.
200 та п.1 ч.1 ст. 205 КАС України, колегія
суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області -
залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 28 серпня 2014
року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 до Державної податкової
інспекції у Київському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від 21
липня 2014 року № - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через 5-ть днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку у
відповідності до положень діючого
законодавства до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:/підпис/Ю.В.
ЯковлевСуддя:/підпис/В.О.
СкрипченкоСуддя:/підпис/Д.В. Запорожан