Справа № 148/7313/13-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 148/7313/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Робак С.О.
Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області на постанову Тульчинського
районного суду Вінницької області від
27 січня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд з позовом до
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
областіі про перерахунок пенсії.

Постановою Тульчинського районного
суду Вінницької області від 27.01.2014 року
позов задоволено частково.

Не погоджуючись з даною постановою
суду, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просив скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

Сторони в судове засідання не 'явилися,
хоча належним чином повідомлялися про
дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції
розглядає справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
встановлено судом першої інстанції та
знайшло своє підтвердження при
апеляційному розгляді справи, позивач
має статус дитини війни та відповідно
до ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" має право на
отримання підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Згідно статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" особам,
що належать до соціальної категорії
громадян "діти війни", з 01.01.2006 року
відповідач повинен був нараховувати та
виплачувати щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений статтею 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №
1058, згідно якої мінімальна пенсія за
віком дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб
щорічно встановлюється Законом
України "Про державний бюджет України"
на відповідний рік.

На момент звернення позивача до суду
нарахування підвищення до її пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень статті 6
вищезазначеного Закону відповідачем
не здійснено, у зв'язку з чим позивач
звернулась до суду за захистом своїх
прав.

Всупереч статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
позивачу щомісячне підвищення до
пенсії виплачувалась відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року №530.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "Про
соціальний захист дітей війни" має вищу
юридичну силу в порівнянні з
Постановою Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року №530. Отже,
відповідач неправомірно виплачував
щомісячне підвищення до пенсії в
меншому розмірі, ніж це передбачено
статтею 6 зазначеного Закону.

Своїми діями відповідач допустив
звуження змісту та обсягу прав та
свобод позивача, передбачених статтею
22 Конституції України, в якій
зазначено, що права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових
законів або внесенні змін до
чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Виходячи з приписів частини 2 статті 152
Конституції України та дати ухвалення
рішень Конституційним Судом України,
колегія суддів погоджується з
висновками суду, щодо наявності у
відповідача обов'язку нараховувати та
сплачувати позивачу підвищення до
пенсії, передбачене статтею 6 Закону
України „Про соціальний захист дітей
війни", в розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком.

Законом України від 14.06.2011 року "Про
внесення змін до Закону України "Про
державний бюджет України на 2011 рік",
який набрав чинності з 19.06.2011 року,
норми і положення с6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
застосовуються в порядку та в розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу ПФУ на 2011 рік. На
виконання вимог Закону України від
14.06.2011 року "Про внесення змін до ЗУ "Про
державний бюджет України на 2011 рік",
Кабінетом Міністрів України 06.07.2011 року
прийнято постанову за №745 "Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету", яка опублікована в
газеті "Урядовий кур'єр" 23.07.2011 року і
якою врегульовано, зокрема, виплати у
2011 році особам, віднесиним до категорії
"дітей війни".

За таких обставин, судом встановлено,
що відповідачем порушено право
позивачки отримувати підвищення до
пенсії, в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком визначеної у ч.І ст.28 ЗУ "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", у період з 25.05.2011 року до
набрання чинності Законом України "Про
внесення змін до ЗУ "Про державний
бюджет України на 2011 рік".

Враховуючи вищезазначене, судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про порушення судом першої інстанції
норм матеріального права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, тобто прийнята постанова
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону і підстав для її
скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області, - залишити без задоволення, а
постанову Тульчинського районного
суду Вінницької області від 27 січня 2014
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Головуючий
Матохнюк Д.Б.

Судді
Біла Л.М.

Гонтарук В. М.