Справа № 2-а-1761/11/2218
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-1761/11/2218
Головуючий у 1-й інстанції: Болотов Є.В.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сапальова Т.В.

судді: Боровицький О. А. Граб Л.С.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
м.Хмельницькому Хмельницької області
на постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 16 лютого 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
м.Хмельницькому Хмельницької області
про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2010 року позивач звернулася до
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області з позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
м.Хмельницькому Хмельницької області
про визнання незаконною відмову
відповідача; зобов'язання відповідача
нарахувати та сплатити позивачу пенсію
в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком
та щомісячну додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком, виходячи
зі встановленого розміру мінімальної
пенсії за віком, що встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, за період з січня
2007 року по день вирішення справи судом.

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 16.02.2011 року даний позов
задоволено: визнано дії відповідача
щодо невиплати позивачу пенсії
відповідно до положень ст. 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
неправомірними; зобов'язано
відповідача провести перерахунок та
виплату призначеної позивачу пенсії з
01.01.2007 року по 30.11.2010 року, з урахуванням
вимог ч. 4 ст. 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а саме, що
її розмір не може бути меншим, ніж 8
мінімальних пенсій за віком, та з
врахуванням ст. 50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а саме, що
розмір щомісячної додаткової пенсії
інвалідам ІІ групи становить 75 %
мінімальної пенсії за віком.

Не погоджуючись з постановленим
рішенням суду першої інстанції,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 16.02.2011 року, як
таку, що винесена з порушенням та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, прийнявши нову
постанову про відмову у задоволенні
позову позивачу.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
позивач є потерпілою від
Чорнобильської катастрофи 1 категорії
та інвалідом ІІ групи, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1 (а.с. 12) та довідкою серії НОМЕР_2
(а.с. 13).

Згідно з ч. 4 ст. 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в усіх
випадках розмір пенсії для інвалідів
ІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок
з Чорнобильською катастрофою, не може
бути нижчим 8 мінімальних пенсій за
віком.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам,
віднесеним до постраждалих першої
категорії, що є інвалідами ІІ групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в
розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Всупереч ст.ст. 50, 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" позивачу вказані доплати
виплачувалися частково, у фіксованому
розмірі, визначеному постановами
Кабінету Міністрів України №1 від
03.01.2002 року та № 654 від 16.07.2008 року.

З огляду на те, що Закон України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" має вищу юридичну силу в
порівняні з постановами Кабінету
Міністрів України №1 від 03.01.2002 року та
№ 654 від 16.07.2008 року відповідач
неправомірно виплачував позивачу
основну та додаткову пенсію в меншому
розмірі, ніж це передбачено ст.ст. 50, 54
зазначеного Закону.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо наявності у
відповідача обов'язку нараховувати та
сплачувати позивачу пенсії,
передбачені ст.ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

На підставі наведеного, враховуючи
положення ст. 195 КАС України та беручи
до уваги надане суду апеляційної
інстанції право перегляду рішень суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб, строках та
межах, визначених законом.

При цьому, зважаючи на те, що позивачем
надано докази звернення до 9 вересня 2010
року до місцевого загального суду з
позовною заявою в межах строку,
визначеного Цивільним процесуальним
кодексом України, провадження по якій
було закрито Хмельницький
міськрайонним судом Хмельницької
області у зв'язку з ухваленням
Конституційним Судом України Рішення
від 9 вересня 2010 року № 19-рп/2010 у
справі за конституційним поданням
Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень Закону
України "Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
підвідомчості справ, пов'язаних із
соціальними виплатами", колегія
суддів погоджується, що суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про поважність причин пропуску строку
звернення до суду позивача.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про порушення судом
першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, тобто
прийнята постанова відповідає
матеріалам справи та вимогам закону і
підстав для її скасування не
вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб, строках та
межах визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
м.Хмельницькому Хмельницької області,
-залишити без задоволення, а постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 16 лютого 2011
року, -без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.