Справа № 813/1453/13-а
Суддя: Кушнерик М.П.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року
Справа
№ 6605/13

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Кушнерика М.П.

суддів
Мікули О.І., Курильця А.Р.

розглянувши в порядку письмового
провадження у м.Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Сокальському районі
Львівської області на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 01 квітня 2013
року по справі за позовом управління
Пенсійного фонду України в
Сокальському районі Львівської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Сокальському
районі Львівської області про
спонукання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В
И Л А:

25.02.2013р. позивач звернувся до суду з
позовом в якому просив зобов'язати
відповідача включити до акту звірки
виплачену суму допомоги на поховання у
розмірі 300 гри.

Позовні вимоги мотивує тим, що
зазначена сума Управлінням була
включена у Списки на відшкодування
допомоги на поховання за січень 2013
року, однак відповідач відмовився
прийняти до відшкодування виплачену
суму на поховання та включати в акти
звірки на відшкодування виплачених
сум.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 01.04.2013р. в
задоволенні позову відмовлено.

Управління Пенсійного фонду України у
Сокальському районі Львівської
області оскаржило дану постанову з
підстав неповного з»ясування обставин
у справі, висновки викладені у
постанові не відповідають обставинам
справи, порушено норми процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовані тим, що допомога на
поховання в розмірі 300 грн. була
включена управлінням Пенсійного фонду
України в Сокальському районі у Списки
на відшкодування допомоги на поховання
за січень 2013 року. Відповідач
відмовився прийняти до відшкодування
виплачену допомогу на поховання,
зазначаючи, що відсутній причинно -
наслідковий зв'язок між смертю і
трудовим каліцтвом або професійним
захворюванням.

При цьому відповідач посилається на
Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання (надалі -
Порядок), затверджений Постановою
Кабінету Міністрів України від 11.07.2001
року за № 826 (надалі - Постанова) та на
ст.34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, що спричинили втрату
працездатності" (надалі - Закон). ФССНВВ
довільно тлумачить названий зміст
Порядку і ст.34 Закону, зазначаючи, що у
Постанові чітко вказано, що допомога на
поховання відшкодовується Фондом
тільки у тому випадку, якщо, смерть
настала за наслідками раніше
отриманого нещасного випадку або
професійного захворювання, що
підтверджено висновками спеціальних
медичних закладів.

В даному Порядку йдеться про
відшкодування витрат на поховання, які
включають в себе: придбання одягу,
взуття, інших предметів для похорону;
організацію поминального обіду;
релігійні обряди; виготовлення і
встановлення пам'ятників і огорож тощо.

Допомога на поховання, яка
виплачується Пенсійним фондом, у
названому Порядку і в ст.34 Закону у
склад витрат на поховання не включена.

Обов'язок по відшкодуванню ФССНВВ
допомоги на поховання, передбачений п.4
Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або професійних
захворювань та пенсій у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
Постановою Правління Пенсійного фонду
України та Правління ФССНВВ України
від 03.03.2003 за № 5 - 4 та від 04.03.2003 за № 4,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції від 16.04.2003 року.

Вважає, що суд помилково дійшов
висновку, що встановлене Порядком
правило підписання акту звірки
розраховано на відсутність спору, а
тому не врегульовує спірні
правовідносини, які виникли у даному
випадку

Отже, невключення Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України витрат, здійснених
органом Пенсійного фонду України на
виплату допомоги на поховання, до акту
звірки унеможливлює відшкодування цих
витрат Управлінню.

Просить скасувати постанову та
прийняти нову, якою позов задоволити.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1
ст.197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
управління ПФУ у Сокальському районі
Львівської області виплатило пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання України у січні 2013 року в
сумі 300 гри. Управління ПФУ виплатило
вказану суму як допомогу на поховання
сім'ї померлого ОСОБА_1.

Відповідач відмовився прийняти до
заліку ці витрати з тих мотивів, що
смерть ОСОБА_1 пов'язана з нещасним
випадком на виробництві.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що обраний позивачем спосіб захисту
(відновлення) порушеного права не
відповідає змісту прав Пенсійного
Фонду щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Відповідно до ч.8 ст.34 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі - №1105-Х1У) у разі
смерті потерпілого від нещасного
випадку або професійного захворювання
витрати на його поховання несе Фонд
згідно з порядком, визначеним
Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 11 липня 2001 року N
826 (далі - Порядок N 826), регулює питання
відшкодування Фондом таких витрат
страхувальнику або сім'ї
застрахованого, чи іншій особі, яка
здійснювала поховання потерпілого, на
організацію поховання та пов'язаних з
цим ритуальних послуг. Витрати на
поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, перелік яких наведено
Кабінетом Міністрів України (пункт 2
Порядку N 826). Організація поховання
працівника, який загинув на
виробництві або помер у лікарні під час
лікування отриманої на виробництві
травми, проводиться страхувальником
(пункт 5 Порядку N 826).

Згідно з абзацом 2 частини 9 статті 34
Закону №1105-XIV у разі смерті
потерпілого, який одержував страхові
виплати і не працював, розмір
відшкодування шкоди особам, зазначеним
у статті 33 цього Закону, визначається
виходячи із суми щомісячних страхових
виплат і пенсії, які одержував
потерпілий на день його смерті, з
відповідним коригуванням щомісячних
страхових виплат згідно із статтею 29
цього Закону. Причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.

стаття 21 цього Закону пов'язує
виникнення такого обов'язку у Фонду зі
смертю працівника, а не з отриманням
померлим, який не працював, зазначеної
вище пенсії.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що у
разі незгоди Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
підписання актів звірки в судах
адміністративної юрисдикції мають
вирішуватись вимоги про стягнення
витрат, а не вимоги про підписання цих
актів чи вчинення відповідних дій по
прийняттю до заліку.

Крім того, позивач не надав доказів на
підтвердження причинного зв'язку між
смертю інваліда ОСОБА_1 та одержаним
ним трудовим каліцтвом.

Оскільки суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, то воно не може
бути скасоване чи змінене з підстав,
викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.160, 195-197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200,
205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Сокальському районі Львівської
області - залишити без задоволення, а
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 01 квітня 2013
року по справі №813/1453/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
М.П.Кушнерик

Судді:
О.І.Мікула

А.Р.Курилець