Справа № 2а-5072/10/1070
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/12695/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів
Вербицької О.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження

касаційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.12.2010

у справі № 2а-5072/10/1070

за позовом ОСОБА_2

до Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції у Київській
області,

третя особа: Головне управління
Державного казначейства України у
Київській області

про стягнення надміру сплаченої суми
податку, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 06.07.2010
адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність
Ірпінської ОДПІ Київської області, що
виявилась у невиконанні передбачених
дій для повернення надміру сплаченого
податку ОСОБА_2 Стягнуто з відповідного
рахунку місцевого бюджету Бучанської
міської ради Київської області, на який
у поточному році зараховується податок
з доходів фізичних осіб до його
розподілу між рівнями відповідних
місцевих бюджетів, на користь ОСОБА_2
надміру сплачений податок з доходів
фізичних осіб в сумі 1103,01 грн. Стягнуто
з бюджетного рахунку, призначеного для
утримання Ірпінської ОДПІ Київської
області на користь ОСОБА_2 штрафні
(фінансові) санкції в сумі 1103,01 грн.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.12.2010
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 06.07.2010
скасовано, в задоволенні позову
відмовлено.

ОСОБА_2 подала касаційну скаргу, в якій
просить змінити постанову суду
апеляційної інстанції, залишивши
судове рішення суду першої інстанції -
без змін. Посилається на порушення
судом апеляційної інстанції
закріпленого у статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
принципу законності в результаті
надання пріоритету в застосуванні
положень Порядку взаємодії органів
державної податкової служби України,
фінансових органів та органів
Державного казначейства України в
процесі повернення помилково та/або
надміру сплачених податків, зборів
(обов'язкових) платежів платникам
податків, затвердженого Наказом
Державної податкової адміністрації
України, Міністерства фінансів
України, Державного казначейства
України від 03.02.2005 № 58/78/22 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 18.02.2005 за № 247/10527, перед
положеннями Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» від
22.05.2003 № 889-ІV.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 19.03.2009 подала до
Ірпінської ОДПІ декларацію про доходи
за 2008 рік з додатками та відповідними
підтверджуючими документами, згідно з
якими заявлено право на повернення
надміру сплаченого податку з доходів
фізичних осіб в сумі 1103,01 грн. Також
ОСОБА_2 25.05.2009 звернулася до Ірпінської
ОДПІ Київської області із заявою про
відшкодування надміру сплаченого
податку.

Листом від 24.06.2009 № 967/п/172 Ірпінська
ОДПІ Київської області повідомила
позивача про те, що податковим органом
своєчасно сформовано та передано до
Бучанської міської ради Київської
області реєстри висновків щодо
повернення помилково та/або надміру
сплачених податків і зборів платниками
податків, але фінансовим відділом
Бучанської міської ради зазначені
реєстри висновків не погоджено,
питання щодо повернення надміру
сплаченого податку на користь позивача
не вирішено.

Правомірність виникнення у позивача
права на повернення надміру сплаченого
податку з доходів фізичних осіб та
правильність визначення суми такого
податку відповідач не спорює.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції
виходив з такого.

Пунктом 11 Порядку взаємодії органів
державної податкової служби України,
фінансових органів та органів
Державного казначейства України в
процесі повернення помилково та/або
надміру сплачених податків, зборів
(обов'язкових) платежів платникам
податків, затвердженого Наказом
Державної податкової адміністрації
України, Міністерства фінансів
України, Державного казначейства
України від 03.02.2005 № 58/78/22 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 18.02.2005 за № 247/10527 (далі
Порядок № 247/10527), передбачено
повернення надміру сплаченої суми
податку з доходів фізичних осіб
готівкою на підставі чека на одержання
готівки, виписаного на ім'я фізичної
особи, чи Реєстру, складеного органом
державної податкової служби, один
примірних якого, підписаний керівником
органу державної податкової служби
України або його заступником, а також
працівником, який його виписав, та
скріплений печаткою, разом з двома
примірниками Реєстру без підписів та
скріплення печаткою та висновком,
погодженим відповідним районним
(міським) фінансовим відділом.

Підпунктом 20.4.3 п. 20.4 ст. 20 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» від 22.05.2003 № 889-ІV
передбачено повернення сум надміру
сплаченого податку органом державного
казначейства з рахунку, на який
зараховується цей податок до його
розподілу між рівнями відповідних
місцевих бюджетів.

Однак, фінансовим відділом Бучанської
міської ради зазначений висновок не
погоджено та не вирішено питання щодо
повернення надміру сплачених сум
податку з доходів фізичних осіб на
розрахунковий рахунок платника, що
виключає задоволення позову.

Суд касаційної інстанції не може
погодитися з такою позицією суду
апеляційної інстанції, з огляду на
таке.

Державний податковий орган, що
здійснює контроль за своєчасністю,
достовірністю, повнотою нарахування та
сплати податків та зборів
(обов'язкових) платежів (ст. 10 Закону
України «Про державну податкову службу
в Україні»), та орган державного
казначейства, що здійснює операції з
коштами державного бюджету та контроль
бюджетних повноважень при зарахуванні
надходжень, прийнятті зобов'язань та
проведенні платежів (ст.ст. 48, 78
Бюджетного кодексу України), як органи
державної влади, зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до п.п. 3.1.2 п. 3. 1 ст. 3 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» від 22.05.2003 № 889-IV (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) (далі Закон № 889-IV)
об'єктом оподаткування резидента є
чистий річний оподатковуваний дохід,
який визначається шляхом зменшення
загального річного оподатковуваного
доходу на суму податкового кредиту
такого звітного року.

Згідно з п. 1.16 ст. 1 Закону № 889-IV
податковий кредит - сума (вартість)
витрат, понесених платником податку -
резидентом у зв'язку з придбанням
товарів (робіт, послуг) у резидентів -
фізичних або юридичних осіб протягом
звітного року (крім витрат на сплату
податку на додану вартість та
акцизного збору), на суму яких
дозволяється зменшення суми його
загального річного оподатковуваного
доходу, одержаного за наслідками
такого звітного року, у випадках,
визначених цим Законом.

Відповідно до п. 18.8. ст. 18 Закону № 889-IV
сума коштів, яка підлягає поверненню
платнику податку, зараховується на
його банківський рахунок, відкритий у
будь-якому комерційному банку, або
надсилається поштовим переказом на
адресу, визначену у декларації,
протягом 60 календарних днів від дня
отримання такої декларації.

Таким чином, закон передбачає
зарахування суми коштів, що підлягає
поверненню платнику податку з доходів
фізичних осіб, протягом 60 календарних
днів від дня отримання декларації.

Механізм взаємодії в процесі
повернення помилково та/або надміру
сплачених податків, зборів
(обов'язкових) платежів платникам
податків, закріплений в Порядку №
247/10527.

Порушення органом державної
податкової служби України, органом
Державного казначейства України та
фінансовим органом місцевого
самоврядування такого механізму,
зокрема невиконання вказаними
органами чи будь-яким з них
передбачених вказаним порядком дій
призводить до порушення прав платника
податку з доходів фізичних осіб
внаслідок неодержання коштів з бюджету
і не може бути підставою для
позбавлення такого платника
зазначеного права.

Підпункт «а» п.п. 20.4.1. п. 20.4 ст. 20 цього
Закону особою, яка несе
відповідальність за неповне або
несвоєчасне повернення суми надміру
сплаченого податку, у тому числі
внаслідок застосування права на
податковий кредит, визначає податковий
орган, який порушує строки подання
розрахунку такої суми або занижує його
розмір.

З огляду на встановлену судом першої
інстанції обставину про те, що
відповідач не приймав рішення про
відмову в поверненні сум надміру
сплаченого податку, однак разом з тим
не передав до органу державного
казначейства висновку, припустившись
таким чином протиправної
бездіяльності, суд першої інстанції
обґрунтовано визнав протиправною таку
бездіяльність та стягнув з рахунку
місцевого бюджету, на який у поточному
році зараховується податок з доходів
фізичних осіб до його розподілу між
рівнями відповідних місцевих бюджетів,
суму надміру сплаченого податку, а
також стягнув на підставі п.п. 20.4.2 п. 20.4
ст. 20 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 р. №
889-IV на користь позивача штраф у розмірі
100 відсотків надміру сплаченого
податку за несвоєчасне повернення суми
надміру сплаченого податку.

Враховуючи наведене, суд касаційної
інстанцій дійшов висновку про
неправильне застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права, що призвело до
помилкового скасування постанови суду
першої інстанції та ухвалення
незаконної постанови про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 226, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.12.2010
скасувати та залишити в силі постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 06.07.2010.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, передбачених
статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України, за заявою, поданою
через Вищий адміністративний суд
України у порядку, встановленому
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Н.Г. Пилипчук

Судді
О.В. Вербицька

Ю.І. Цвіркун