Справа № 823/2024/14
Суддя: Т.М. Чубар
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року
справа № 823/2024/14

м. Черкаси

14 год. 45 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого-судді Чубар Т.М.,

при секретарі - Шепель А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом управління Пенсійного фонду
України в Тальнівському районі
Черкаської області до відділу
державної виконавчої служби
Тальнівського районного управління
юстиції Черкаської області про
визнання протиправною бездіяльності
та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернулося
управління Пенсійного фонду України в
Тальнівському районі Черкаської
області, в якому просить визнати
бездіяльність головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Тальнівського
районного управління юстиції
Черкаської області Нескромного С.І.
такою, що порушує вимоги Закону України
«Про виконавче провадження», яка
полягає у невжитті заходів щодо
розшуку майна боржника та перевірки
його майнового стану, накладення
арешту на майно боржника, а також
зобов'язати головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Тальнівського
районного управління юстиції
Черкаської області Нескромного С.І.
вжити передбачені законодавством
заходи з примусового виконання рішення
Черкаського окружного
адміністративного суду за виконавчим
листом № 823/3812/13-а від 06.03.2014р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з
14.03.2014р. на виконанні у відділі
державної виконавчої служби
Тальнівського районного управління
юстиції перебуває виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа Черкаського
окружного адміністративного суду за
виконавчим листом № 823/3812/13-а від
06.03.2014р. про стягнення з ОСОБА_2 на
користь управління Пенсійного фонду
України в Тальнівському районі
Черкаської області боргу в сумі 140 грн.
60 коп. Позивач вважає, що жодних дій,
спрямованих на фактичне примусове
виконання вищезгаданого виконавчого
листа головним державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Тальнівського районного управління
юстиції Нескромним С.І. вчинено не було,
чим порушено вимоги статей 6, 11, 30 Закону
України «Про виконавче провадження».

Представник позивача, належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду справи, в судове
засідання не з'явився, на адресу суду
направив клопотання про розгляд справи
у його відсутність, позовні вимоги
підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача, повідомлений
про дату, час та місце судового
розгляду справи, в судове засідання не
з'явився, про причину своєї неявки не
повідомив, заперечення на позов не
надав, а тому суд вирішив провести
розгляд справи за його відсутності на
підставі наявних матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає задоволенню частково,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 181 Кодексу
адміністративного судочинства України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Спеціальним законом, що визначає умови
і порядок виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, є Закон України «Про виконавче
провадження» № 606-XIV від 21.04.1999р. (далі -
по тексту Закон № 606-XIV).

Відповідно до статті 1 Закону № 606-XIV
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Відповідно до Закону України «Про
державну виконавчу службу» № 202/98-ВР
від 24.03.1998р. органами державної
виконавчої служби є: Департамент
державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України, до
складу якого входить відділ
примусового виконання рішень;
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі, до складу яких
входять відділи примусового виконання
рішень; районні, районні у містах,
міські (міст обласного значення),
міськрайонні відділи державної
виконавчої служби відповідних
управлінь юстиції. Виконання рішень,
перелік яких встановлено законом,
покладається на державних виконавців.

Відкривається виконавче провадження
державним виконавцем на підставі
виконавчого документа, як-то виконавчі
листи, що видаються судами, і накази
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського суду та
рішень Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті; ухвали,
постанови судів у цивільних,
господарських, адміністративних,
кримінальних справах та справах про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом; судові
накази; виконавчі написи нотаріусів;
рішення інших органів державної влади,
якщо їх виконання за законом покладено
на державну виконавчу службу тощо
(стаття 17 Закону № 606-XIV).

Судом встановлено, що 14.03.2014р. головним
державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Тальнівського районного управління
юстиції Нескромним С.І. винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження № 42589136 з виконання
виконавчого листа № 823/3812/13-а, виданого
Черкаським окружним адміністративним
судом 23.12.2013р., про стягнення з ОСОБА_2 на
користь управління Пенсійного фонду
України в Тальнівському районі
Черкаської області боргу в сумі 140 грн.
60 коп.

Позивач в обґрунтування своїх вимог
посилається, як зазначалось вище, на те,
що жодних дій, спрямованих на фактичне
примусове виконання виконавчого листа
№ 823/3812/13-а, головним державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Тальнівського
районного управління юстиції
Нескромним С.І. вчинено не було, чим
порушено вимоги Закону України «Про
виконавче провадження».

Вирішуючи даний спір, з огляду на
аргументацію позивача, суд враховує, що
відповідно до статті 11 Закону № 606-XIV
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 32 Закону № 606-XIV визначено
наступні заходи примусового виконання
рішень:

1) звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб;

2) звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача
стягувачу певних предметів, зазначених
у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Так, згідно статті 52 Закону № 606-XIV
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації. Стягнення за
виконавчими документами звертається в
першу чергу на кошти боржника у гривнях
та іноземній валюті, інші цінності, у
тому числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитарних установах. На кошти та
інші цінності боржника, що знаходяться
на рахунках, вкладах та на зберіганні у
банках чи інших фінансових установах,
накладається арешт. У разі відсутності
у боржника коштів та інших цінностей,
достатніх для задоволення вимог
стягувача, стягнення звертається також
на належне боржнику інше майно, за
винятком майна, на яке згідно із
законом не може бути накладено
стягнення. Звернення стягнення на
майно боржника не зупиняє звернення
стягнення на кошти боржника. Боржник
має право запропонувати ті види майна
чи предмети, на які необхідно в першу
чергу звернути стягнення. Черговість
стягнення на кошти та інше майно
боржника остаточно визначається
державним виконавцем. Стягнення на
майно боржника звертається в розмірі і
обсязі, необхідних для виконання за
виконавчим документом, з урахуванням
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, штрафів,
накладених на боржника під час
виконавчого провадження. У разі якщо
боржник володіє майном спільно з
іншими особами, стягнення звертається
на його частку, що визначається судом
за поданням державного виконавця.

При цьому суд зауважує, що відповідно
до статті 30 Закону № 606-XIV державний
виконавець зобов'язаний провести
виконавчі дії з виконання рішення
протягом шести місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження, а з виконання рішення
немайнового характеру - у двомісячний
строк.

Частинами 1 та 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, з свого боку, не надав суду
жодних доказів в спростування
викладених в адміністративному позові
обставин, які б підтверджували вжиття
передбачених Законом України «Про
виконавче провадження» № 606-XIV від
21.04.1999р. заходів своєчасного і в повному
обсязі вчинення виконавчих дій з
виконання виконавчого листа № 823/3812/13-а,
виданого Черкаським окружним
адміністративним судом 23.12.2013р., про
стягнення з ОСОБА_2 на користь
управління Пенсійного фонду України в
Тальнівському районі Черкаської
області боргу в сумі 140 грн. 60 коп.

Таким чином, суд приходить до висновку
про обґрунтованість позовних вимог
управління Пенсійного фонду України в
Тальнівському районі Черкаської
області в частині визнання
протиправною бездіяльності головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Тальнівського районного управління
юстиції Черкаської області
Нескромного С.І., що полягає у невжитті
згідно Закону України «Про виконавче
провадження» № 606-XIV від 21.04.1999р. заходів
примусового виконання виконавчого
листа № 823/3812/13-а, виданого Черкаським
окружним адміністративним судом
23.12.2013р., про стягнення з ОСОБА_2 на
користь управління Пенсійного фонду
України в Тальнівському районі
Черкаської області боргу в сумі 140 грн.
60 коп., як-то: розшук майна боржника та
перевірка його майнового стану,
накладення арешту на майно боржника.

Стосовно позовних вимог щодо
зобов'язання головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Тальнівського
районного управління юстиції
Черкаської області Нескромного С.І.
вжити передбачені законодавством
заходи з примусового виконання рішення
Черкаського окружного
адміністративного суду за виконавчим
листом № 823/3812/13-а від 06.03.2014р. суд
зазначає наступне.

Як зазначалось вище, виконання рішень є
виключною компетенцією державних
виконавців. Як наслідок, суд не може
підміняти державний орган та давати
вказівки, які б свідчили про вирішення
судом питань, які належать до виключної
компетенції суб'єкта владних
повноважень, а в даному випадку,
зобов'язувати вжити заходів з
примусового виконання рішення.

Таким чином, позовні вимоги в частині
зобов'язання головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Тальнівського
районного управління юстиції
Черкаської області Нескромного С.І.
вжити передбачені законодавством
заходи з примусового виконання рішення
Черкаського окружного
адміністративного суду за виконавчим
листом № 823/3812/13-а від 06.03.2014р.
задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправною бездіяльність
головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Тальнівського районного управління
юстиції Черкаської області
Нескромного С.І., що полягає у невжитті
згідно Закону України «Про виконавче
провадження» № 606-XIV від 21.04.1999р.
заходів примусового виконання
виконавчого листа № 823/3812/13-а, виданого
Черкаським окружним адміністративним
судом 23.12.2013р., про стягнення з ОСОБА_2 на
користь управління Пенсійного фонду
України в Тальнівському районі
Черкаської області боргу в сумі 140 грн.
60 коп., як-то: розшук майна боржника та
перевірка його майнового стану,
накладення арешту на майно боржника.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
Т.М. Чубар

Повний текст постанови виготовлений 01
вересня 2014 року.