Справа № 823/2636/14
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року
справа № 823/2636/14

12 год. 15 хв.
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Руденко А.В.,

при секретарі - Чемерин І.В.,

за участю:

представника відповідача - Гнізділова
І.О. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Золотоніському районі Черкаської
області до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Золотоноша про
стягнення грошових коштів на
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій у сумі 331
грн. 95 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Золотоніському районі Черкаської
області звернулося до Черкаського
окружного адміністративного суду з
позовом до відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Золотоноша, в
якому просить стягнути борг на
загальну суму 331 грн. 95 коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначив, що відповідачем в порушення
вимог ст. 21 Закону України від 23.09.1999
року № 1105-XIV "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" та
постанови Кабінету Міністрів України
від 26.03.2008 № 265 не прийнято до заліку для
відшкодування на централізованому
рівні витрати за липень 2014р. на виплату
пенсій громадянам держав учасників СНД
та членам їх сімей, які отримали
каліцтво в державах СНД і переїхали на
постійне місце проживання в Україну в
сумі 52 грн. 86 коп., витрати на виплату
пенсій внаслідок нещасного випадку на
виробництві ОСОБА_2 в сумі 95 грн. 49 коп.
та витрати на поховання ОСОБА_3 в сумі 183
грн. 60 коп.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, однак надав до
суду клопотання про слухання справи
без його участі.

Представник відповідача в судовому
засіданні просив відмовити у
задоволенні позову.В наданих до суду
письмових запереченнях зазначив, що
стосовно відшкодування витрат по
виплаті пенсій по інвалідності
громадянам, які проживають в Україні, а
каліцтво яким заподіяно на
підприємствах, розташованих на
території країн СНД, то відповідно до
ст. 7 Закону України "Про страхові
тарифи на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності"страхові виплати
здійснюються з того часу, коли
відповідні підприємства передали
Фонду документи, які підтверджують
право цих працівників на такі страхові
виплати, або таке право встановлене в
судовому порядку. Потерпілі, документи
яких не передані до Фонду, продовжують
одержувати страхові виплати від
роботодавця. Документи щодо
призначення соціальних виплат,
передбачені ст. 35 та ст. 36 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"та
Інструкцією № 10 від 24.04.2001 року, до
Фонду не надавались, тому рішення про
призначення соціальних виплат
громадянам, які одержали каліцтво на
підприємствах, розташованих на
території країн СНД, не приймались.
Також позивач відповідно до ч. 2 ст. 24
вказаного Закону не надав документи,
які підтверджують факт понесених ним
витрат у зв'язку з проведенням
страхових виплат. Крім цього,
відповідно до ст. 2 Угоди про взаємне
визнання прав на відшкодування шкоди,
спричиненої працівникам каліцтвом,
професійним захворюванням чи іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним трудових обов'язків"від
09.09.1994 року відшкодування проводиться
роботодавцем сторони, законодавство
якої розповсюджувалось на працівника в
момент отримання каліцтва, іншого
ушкодження здоров'я, смерті. З огляду на
ту обставину, що відшкодування витрат
здійснюється на централізованому
рівні, позивач не є належним позивачем
по справі.

Щодо позовних вимог стосовно стягнення
витрат на виплату допомоги на
поховання представник відповідача
зазначає, що в порушення Інструкції про
встановлення причинного зв'язку смерті
з професійним захворюванням
(отруєнням) або трудовим каліцтвом
позивачем не надано будь-яких
документів (висновок МСЕК) про
причинний зв'язок смерті ОСОБА_3 з
трудовим каліцтвом, тому підстав для
відшкодування вказаних витрат також не
має.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, розглянувши подані
документи і матеріали, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд встановив.

Згідно з актом звірки витрат по
особових справах потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (а. с. 7) судом встановлено,
що позивач поніс грошові витрати на
виплату пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання у липні 2014р. - 10118 грн. 24
коп.

Відповідачем прийнято до
відшкодування витрати, понесені
позивачем у липні 2014р. - 9786 грн. 29 коп.

Згідно таблиці розбіжностей позивача
за липень 2014р. (а. с. 9) відповідачем не
враховано витрати на виплату пенсій
громадянам держав-учасників СНД та
членам їх сімей, які отримали каліцтво
в державах СНД і переїхали на постійне
місце проживання в Україну у сумі 52 грн.
86 коп.; витрати на виплату пенсій,
внаслідок нещасного випадку не
пов'язаного з виробництвом в сумі 95 грн.
49 коп.; 183 грн. 60 коп. витрати на допомогу
на поховання, оскільки смерть
потерпілого не пов'язана із страховим
випадком державного соціального
страхування.

Оцінюючи встановлені фактичні
обставини справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з наступних
міркувань.

Порядок призначення та виплати пенсій
регулюється Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003р. № 1058-1У (у
подальшому - Закон №1058).

Ст. 58 вказаного Закону визначає
обов'язок Пенсійного фонду призначати
пенсії та готувати документи для її
виплати, забезпечувати своєчасне і в
повному обсязі фінансування та виплату
пенсій, допомоги на поховання.

Відповідно до ст. 30 вказаного Закону
пенсія по інвалідності призначається в
разі настання інвалідності, що
спричинила повну або часткову втрату
працездатності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства). При цьому передбачено, що
пенсія по інвалідності від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання призначається відповідно
до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Умови та порядок загальнообов'язкового
державного соціального страхування
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності,
регулюються Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23.09.1999р. № 1105-Х1V (у
подальшому - Закон № 1105).

Відповідно до ст. 21 вказаного Закону
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків зобов'язаний у
встановленому законом порядку
своєчасно відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження здоров'я, в тому числі
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, відшкодування витрат на
поховання.

Приписами ст. 25 Закону № 1105 обов'язок по
проведенню зазначених страхових
виплат покладено на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків за
рахунок коштів цього Фонду.

Відповідно до ч. 16 ст. 34 Закону № 1105
виплата пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання провадиться потерпілому
відповідно до законодавства про
пенсійне забезпечення крім випадків,
передбачених пунктом 2 статті 8 та
статтею 9 цього Закону.

Відповідно до п. 5 ст. 24 Закону № 1105 Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний співпрацювати з
фондами з інших видів соціального
страхування у фінансуванні заходів,
пов'язаних з матеріальним
забезпеченням та наданням соціальних
послуг застрахованим, у кожному
конкретному випадку спільно приймаючи
рішення щодо того, хто з них братиме
участь у фінансуванні цих заходів. Якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Розрахунки між Фондами здійснюються
відповідно до Порядку відшкодування
витрат, затвердженого постановою
правління Пенсійного фонду України,
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003р. № 5-4/4 (у
подальшому - Порядок відшкодування).

П. 4 Порядку відшкодування передбачає,
що відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України "Про пенсійне забезпечення",
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалась пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

Проаналізувавши вказані приписи, суд
приходить до висновку, що діючим
законодавством обов'язок призначати та
виплачувати застрахованим особам
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання покладено на органи
Пенсійного фонду, а Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний приймати участь у
фінансуванні витрат на виплату
зазначених пенсій та відшкодовувати
Пенсійному фонду понесені ним
зазначені витрати.

Статтею 2 Закону №1105 визначено, що
особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Відтак, пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, призначені до набрання
чинності Законом №1105 відповідно до
законодавства СРСР, повинні
виплачуватись відповідно до вказаного
Закону органами Пенсійного Фонду
України з послідуючим відшкодуванням
витрат по їх виплаті Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків.

Судом встановлено, що позивач у липні
2014р. поніс витрати у сумі 52 грн. 86 коп. на
виплату пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві ОСОБА_4, який згідно акту №
1 від 09.02.1986 р. про нещасний випадок на
виробництві 06.02.1986 р. отримав травму під
час роботи у Механізованій колоні № 36,
що знаходилася в м. Домодедово,
Московської обл. Таким чином, ОСОБА_4
призначено пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві за законодавством
колишнього СРСР.

З огляду на вищевикладене, суд вважає,
що позивачем доведено факт виплати
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві
ОСОБА_4 у червні 2014р. у сумі 52 грн. 86 коп.
призначеної за законодавством
колишнього СРСР.

Відносно пенсіонера ОСОБА_2, суд
зазначає, що відповідно до акта про
нещасний випадок на виробництві від
08.08.1974р. ОСОБА_2 отримав травму на
виробництві 07.08.1974р. під час навчання у
Ватутінському міському середньому ПТУ
№ 2 та відповідно до довідки серії И-73
від 18.02.1975р. йому встановлено третю
групу інвалідності внаслідок
трудового каліцтва, пов'язаного з
виробництвом.

Відтак, пенсія ОСОБА_2 призначена
відповідно до законодавства СРСР, тому
ОСОБА_2 відповідно до ст. 2 Закону
України № 1105 має право на пенсійне
забезпечення за цим Законом.

В свою чергу, п. 2 ст. 8 Закону № 1105
передбачає, що обов'язковому
страхуванню від нещасного випадку
підлягають учні та студенти навчальних
закладів, клінічні ординатори,
аспіранти, докторанти, залучені до
будь-яких робіт під час, перед або після
занять; під час занять, коли вони
набувають професійних навичок; у
період проходження виробничої
практики (стажування), виконання робіт
на підприємствах.

Разом з цим, пунктом 2 Порядку № 5-4/4
відшкодування витрат, пов'язаних з
виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві особам, зазначеним у п. 2 ст.
8 Закону № 1105, не передбачено.

ОСОБА_2 отримав травму на виробництві,
будучи учнем навчального закладу, тому
витрати на виплату пенсії у сумі 95 грн.
49 коп. відшкодуванню не підлягають,
оскільки п. 2 Порядку № 5-4/4 не
передбачені.

Стосовно позовних вимог щодо
відшкодування витрат на виплату
допомоги на поховання у сумі 183 грн. 60
коп. суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 53 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003р. №1058 у разі
смерті пенсіонера особам, які
здійснили його поховання, виплачується
допомога на поховання пенсіонера в
розмірі двомісячної пенсії, яку
отримував пенсіонер на момент смерті.

Пунктами 8, 9 статті 34 Закону № 1105
передбачено, що у разі смерті
потерпілого від нещасного випадку або
професійного захворювання витрати на
його поховання несе Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання згідно з порядком,
визначеним Кабінетом Міністрів
України. У разі смерті потерпілого,
який одержував страхові виплати і не
працював, розмір відшкодування шкоди
особам, зазначеним у статті 33 цього
Закону, визначається виходячи із суми
щомісячних страхових виплат і пенсії,
яку одержував потерпілий на день його
смерті, з відповідним коригуванням
щомісячних страхових виплат згідно із
статтею 20 цього Закону. Причинний
зв'язок смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я має підтверджуватись
висновками відповідних медичних
закладів.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про
встановлення причинного зв'язку смерті
з професійним захворюванням
(отруєнням) або трудовим каліцтвом, яка
затверджена наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 15.11.2005р. №
606 (далі Інструкція № 606) для розгляду
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням, отруєнням
або трудовим каліцтвом до МСЕК
направляються відповідні документи
постраждалих, у яких при житті було
встановлено професійне захворювання
(отруєння), трудове каліцтво, що
спричинило стійку втрату професійної
працездатності, та померлих після
вступу в дію Закону України «Про
охорону праці».

Згідно з п. 2.10 Інструкції № 606 висновок
про наявність або відсутність
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом, оформлюється
довідкою у трьох примірниках, що
використовується МСЕК за формою, що
затверджується МОЗ України та
видається: перший - установі, що
надавала направлення до МСЕК, другий -
відповідному відділення виконавчої
дирекції Фонду, третій - заявнику.

Таким чином, допомога на поховання
підлягає відшкодуванню при умові
документального підтвердження
причинного зв'язку смерті потерпілого
з одержаним каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я.

Частиною 1 статті 77 КАС України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивач не надав висновок
медико-соціальної експертної комісії
про наявність причинного зв'язку
смерті пенсіонера ОСОБА_3 з одержаним
каліцтвом, у зв'язку з чим не довів
право на відшкодування витрат на
виплату допомоги на поховання у сумі 183
грн. 60 коп.

Беручи до уваги встановлені обставини,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково в частині виплати пенсії
ОСОБА_4 у липні 2014р. у сумі 52 грн. 86 коп. В
задоволенні решти позовних вимог слід
відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 86, 94, 128, 159, 162, 163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Стягнути з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Золотоноша (м.
Золотоноша, вул. Шевченка, 70, Черкаська
обл., 19700, ідентифікаційний код 22808984) на
користь управління Пенсійного фонду
України в Золотоніському районі
Черкаської області (м. Золотоноша, вул.
Черкаська, 6, Черкаська обл., 19700,
ідентифікаційний код 21366610) грошові
кошти у сумі 52 (п'ятдесят дві) гривні 86
копійок.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлений
29.09.2014р.

Суддя
А.В. Руденко