Справа № 825/1461/14
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1461/14
Головуючий у 1-й інстанції: Скалозуб
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

25 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Коротких А.Ю.,

суддів:
Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

при секретарі
Некрасовій М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника товариства з обмеженою
відповідальністю "Еко Максі Фрукт" на
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 04 червня 2014
року у справі за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Еко Максі Фрукт" до
Чернігівської об"єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В
И В :

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 04 червня 2014
року в задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
представник товариства з обмеженою
відповідальністю "Еко Максі Фрукт"
подала апеляційну скаргу, в якій
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову, якою позов
задовольнити повністю. Свої вимоги
апелянт аргументує тим, що судом першої
інстанції були неповно з'ясовані всі
обставини, що мали суттєве значення для
вирішення справи та допущені порушення
норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, які з'явились у судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Податковим органом проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку апелянта з питань перевірки
податкового законодавства з податку на
прибуток та податку на додану вартість
по взаємовідносинах з ТОВ «Бізнес плюс
ХХІ» за період з 01.06.2013 по 31.08.2013 року.

За результатами перевірки було
складено акт № 207/22/38428339 від 06 грудня 2013
року, в якому встановлено порушення
апелянтом п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п.п. 201.4, 201.6,
201.10 ст. 201 Податкового кодексу України,
в результаті чого ним занижено податок
на додану вартість за загальну суму 224
239,25 грн.

На підставі вказаного акту податковим
органом винесено
податкове-повідомлення рішення №
від 14.01.2014 року, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на суму 224
239,25 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не доведено можливість
правомірного формування податкової
вигоди за спірними операціями та не
доведено підстав для формування
господарських операцій з контрагентом.

Колегія суддів підтримує дану позицію,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачем за період з 01.06.2013 року по
31.08.2013 року задекларовано податковий
кредит по взаємовідносинах з ТОВ
«Бізнес плюс ХХІ» в сумі 224 239,25 грн.
Однак позивачем не було надано
підтверджуючих документів по спірних
правовідносинах з ТОВ «Бізнес плюс
ХХІ» щодо правомірності декларування
вищезазначеного податкового кредиту.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: 1) придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; 2) придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Наявність у покупця належно оформлених
документів, необхідних для віднесення
певних сум до податкового кредиту,
зокрема виданих
постачальником/продавцем податкових
накладних, не є безумовною підставою
формування податкового кредиту, у разі
недоведення реальності здійснених
господарських операцій та факту
використання придбаних товарів/послуг
в оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до частини першої статті 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Враховуючи, що позивачем не надано
документів на підтвердження
використання в межах своєї
господарської діяльності придбаного у
контрагенту товару, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про недоведеність позивачем
здійснення ним господарських операцій
з вказаним контрагентом реального
характеру та використання придбаного
товару в межах своєї господарської
діяльності чи придбання з такою метою.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що надані
позивачем докази є неналежними,
оскільки не дають підстав для
формування валових витрат та для
нарахування податкового кредиту при
наявності фактів, що ставлять під
сумнів реальність наданих послуг.

В інформаційному листі Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011 року № 742/11/13-11 зазначено, що з
метою встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток
підприємства або податкового кредиту з
податку на додану вартість належить
з'ясувати, зокрема, такі обставини: рух
активів у процесі здійснення
господарської операції; установлення
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції та
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг), спорудження
основних фондів, імпортом товарів
(послуг), понесенням інших витрат і
господарською діяльністю платника
податку.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що оскаржувані
податкове повідомлення-рішення є
обґрунтованим та правомірним.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
а тому колегія суддів вважає висновки
суду першої інстанції обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому, у відповідності до ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160,197, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В
:

Апеляційну скаргу представника
товариства з обмеженою
відповідальністю "Еко Максі Фрукт"
залишити без задоволення, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 04 червня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку,
визначеному ст. 254 КАС України, але може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий суддя:
Коротких А.Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

Повний текст виготовлено: 30.09.2014 року.

.

Головуючий суддя
Коротких А. Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.