Справа № 298/394/14а, 2а/298/12/14
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року
№ 876/6057/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гінди О.М.

суддів:
Качмара В.Я., Рибачука А.І.

за участю секретаря судових засідань:
Ратушної М.І.

позивача - ОСОБА_2

представників відповідача - Лацанич
В.І., Васильняк В.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову
Великоберезнянського районного суду
Закарпатської області від 23 травня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
соціального захисту населення
Великоберезнянської районної
державної адміністрації Закарпатської
області про стягнення недоотриманих
виплат, -

встановив:

20.03.2014 ОСОБА_2 звернувся в суд із
адміністративним позовом до УСЗН
Великоберезнянської РДА Закарпатської
області у якому, з урахуванням заяви
про уточнення позовних вимог, просив:
стягнути з відповідача заробіток в
сумі 1229,76 грн за час відпустки з 01.05.2007
по 14.05.2007, лютий 2008 року, вересень 2008
року, червень 2009 року; стягнути з
відповідача на його користь суму
розміру надбавки за високі досягнення
у праці при оплаті часу частини
щорічних відпусток (вересень 2007 року,
квітень 2008 року, вересень 2008 року,
квітень 2009 року) в розмірі 1358,54 грн; -
просить внести поправки уточнених
даних за вересень 2007 року, квітень 2008
року, вересень 2008 року, квітень 2009 року
встановленої розрахунком надбавки за
високі досягнення у праці, поданих для
призначення пенсії в розмірі
відповідно: 493,02 грн, 526,80 грн;568,80 грн; 603,87
грн; стягнути з відповідача на його
користь компенсацію заборгованих
грошових доходів згідно з розрахунком,
долученим до справи в розмірі 1061, 20 грн;
провести відповідачем донарахування
зазначених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що на підставі
розпорядження голови
Великоберезнянської РДА від 30.12.1999 №
51-«к» в порядку переводу він був
призначений начальником з питань
охорони праці в управлінні праці та
соціального захисту населення
Великоберезнянської
райдержадміністрації. 15.06.2009 він був
звільнений з посади начальника відділу
праці та зайнятості населення у зв'язку
з досягненням граничного віку
перебування на державній службі. Однак,
відповідачем на день його звільнення
не було проведено своєчасно розрахунок
всіх належних йому виплат. Позивач
вважає, що обчислення середньої
заробітної плати для оплати часу
щорічної відпустки, зокрема, з 01 травня
2007 року по 15 травня 2007 року йому
проведено неправильно, допущено
зниження середньої зарплати до рівня
911,99 грн. Враховуючи роз'яснення
Міністерства праці та соціальної
політики України - лист від 06.03.2008 року
№120/13/155-08 йому не виплачена
прокоригована сума заробітної плати за
час відпустки з 01.05.2007 по 15.05.2007 в
розмірі 378,41 грн. Крім того, позивач
вказує на те, що під час звільнення з
ним не було проведено повного
розрахунку і сума компенсації
становить 303,11 грн тому суму заробітку в
розмірі 1706 грн згідно розрахунку за
травень 2007 року просить включити в
довідку про заробіток за 2007 рік для
обчислення пенсії. Також позивач
посилається на те, що постановою
Кабінету Міністрів України від 06
лютого 2008 року № 34 було внесено зміни
щодо підвищення на 45 відсотків
посадових окладів керівних
працівників, спеціалістів та
службовців. У межах затвердженого
фонду оплати праці встановлена
надбавка за високі досягнення у праці
або за виконання особливо важливої
роботи керівникам структурних
підрозділів у розмірі 45 відсотків
посадового окладу з урахуванням
надбавки за ранг державного службовця
та за вислугу років. З огляду на
вищевикладене позивач вважає, що
обчислення заробітку за лютий 2008 року
виконане неправильно, а саме: замість
суми 2211,10 грн має місце зниження суми до
1186,03 грн загалом сума компенсацій
заборгованих грошових доходів
становить 709,40 грн зміни до заробітку за
лютий 2008 року згідно розрахунку в сумі
1662, 14 грн позивач просить включити у
довідку про заробіток за 2008 рік з
внесенням змін для обчислення пенсії.
Вважає, що надбавка за високі
досягнення у праці за березень 2008 року,
установлена йому в розмірі 45 відсотків,
була зменшена роботодавцем до 17
відсотків і сума 436,80 грн належить йому
до виплати.

Постановою Великоберезнянського
районного суду Закарпатської області
від 23.05.2014 у задоволенні позову
відмовлено.

Із цією постановою не погодився
позивача та подав на неї апеляційну
скаргу у якій просить постанову суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нову постанову, якою позов
задовольнити. Посилається на неповне
з'ясування судом першої інстанції
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, які суд першої
інстанції вважає встановленими та
порушення норм матеріального і
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Позивач у судовому засіданні
апеляційну скаргу підтримав та просить
її задовольнити.

Представники відповідача у судовому
засіданні апеляційну скаргу
заперечили та просять залишити її без
задоволення.

Суд апеляційної інстанції, заслухав
доповідь судді-доповідача, пояснення
позивача та представників відповідача,
перевірив матеріали справи та
обговорив підстави і межі апеляційних
вимог, вважає, що апеляційну скаргу
належить задовольнити частково.

Суд першої інстанції вирішуючи цей
спір виходив з того, що це він предметно
підсудний місцевому загальному суду,
як адміністративному. Дослідивши
обставини справи, суд першої інстанції
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення позову,
оскільки усі виплати, які позивач
просить стягнути з відповідача,
нараховувались йому відповідно до
чинних нормативних актів.

Однак, суд апеляційної інстанції вважа,
що цей спір предметно не підсудний
місцевому загальному суду як
адміністративному, оскільки такий
виник щодо правомірності нарахування
Управлінням соціального захисту
населення Великоберезнянської РДА, яке
є органом державної влади, виплат під
час проходження позивачем публічної
служби, що з огляду на приписи частини 2
ст. 18 КАС України, свідчить про
підсудність цієї справи окружному
адміністративному суду.

Таким чином, цей спір вирішений
неповноважним судом, що у
відповідності до п. 4 ст. 202 КАС України є
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції та прийняття
нового рішення.

Вирішуючи цю справу по суті, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що позовні вимоги задоволеними бути не
можуть, з огляду на таке.

Згідно ст. 33 Закону України «Про
державну службу» оплата праці
державних службовців повинна
забезпечувати достатні матеріальні
умови для незалежного виконання
службових обов'язків, сприяти
укомплектуванню апарату державних
органів компетентними і досвідченими
кадрами, стимулювати їх сумлінну та
ініціативну працю. Заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Статтею 35 вказаного Закону визначено,
що державним службовцям надається
щорічна відпустка тривалістю 30
календарних днів, якщо законодавством
не передбачено більш тривалої
відпустки, з виплатою допомоги для
оздоровлення у розмірі посадового
окладу.

Обчислення середньої заробітної плати
працівникам за час щорічної відпустки,
додаткових відпусток у зв'язку з
навчанням, творчої відпустки,
додаткової відпустки працівникам, які
мають дітей, та компенсації за
невикористані відпустки здійснюється
згідно з Порядком обчислення середньої
заробітної, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 08
лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

Згідно п. 2 Порядку № 100 обчислення
середньої заробітної плати для оплати
часу щорічної відпустки провадиться
виходячи з виплат за останні 12
календарних місяців роботи, що
передують місяцю надання відпустки.

Відповідно до п. 7 зазначеного порядку,
нарахування виплат за час щорічної
відпустки провадиться шляхом ділення
сумарного заробітку за останні перед
наданням відпустки 12 місяців або за
менший фактично відпрацьований період
на відповідну кількість календарних
днів року чи меншого відпрацьованого
періоду (за винятком святкових і
неробочих днів, встановлених
законодавством). Одержаний результат
перемножується на число календарних
днів відпустки.

Як вбачається із матеріалів справи,
згідно наказу від 10.04.2007 № 27/в,
начальнику відділу праці та зайнятості
населення Великоберезнянської РДА
ОСОБА_2 надано щорічну основну
відпустку 30 календарних днів з 11.04.2007 по
14.05.2007, тому для обчислення середньої
заробітної плати для оплати часу
щорічної відпустки позивача
розрахунковий період становив квітень
2006 року - березень 2007 року.

Згідно розрахунку наявного у
матеріалах справи (а.с. 32),
середньоденна заробітна плата
позивача за вказаний період становила
41,57 грн, у квітні 2007 року число
календарних днів відпустки (за
винятком святкових і неробочих днів)
становило 20, а в травні 2007 року - 10, тому
нараховані відпускні становили за
квітень - 831,40 грн та за травень - 415,7 грн,
які виплачені у квітні 2007 року, згідно
карточки довідки за 2007 рік (а.с. 34).

З метою недопущення заниження
середньої заробітної плати у зв'язку з
підвищенням на підприємстві, в
установі, організації тарифних ставок,
посадових окладів, пунктом 10 Порядку №
100 передбачено коригування заробітної
плати.

Вказаним пунктом визначено, що у
випадках підвищення тарифних ставок і
посадових окладів на підприємстві, в
установі, організації відповідно до
актів законодавства, а також за
рішеннями, передбаченими в колективних
договорах (угодах), як у розрахунковому
періоді, так і в періоді, протягом якого
за працівником зберігається середній
заробіток, заробітна плата, включаючи
премії та інші виплати, що враховуються
при обчисленні середньої заробітної
плати, за проміжок часу до підвищення
коригуються на коефіцієнт їх
підвищення.

Згідно постанови Кабінету Міністрів
України від 12.05.2007 № 700 «Про внесення
змін до постанови Кабінету Міністрів
України від 9 березня 2006 р. N 268»
відбулося підвищення посадових
окладів.

Отже, якщо відпустка надавалася з 10.04.2007
до 14.05.2007, а з травня 2007 року відбулось
підвищення посадових окладів, то
заробітну плату позивача з 01.05.2007 до
14.05.2007 слід було прокоригувати на
коефіцієнт підвищення, який
визначається шляхом ділення
посадового окладу, встановленого після
підвищення, на посадовий оклад до
підвищення.

Із матеріалів справи встановлено, що у
2007 році відповідачем не було проведено
коригування відпускних позивача за
період з 01.05.2007 до 14.05.2007. Однак, таке
коригування проведено у травні 2008 року
після звернення позивача в
бухгалтерію, що підтверджується
наявною у матеріалах справи відомістю
перерахунку відпускних за травень 2007
року (а.с. 35). Різниця доплати після
перерахунку, проведеного у зв'язку з
підвищенням окладів, в розмірі 69,50 грн,
була виплачена позивачу в травні 2008
року.

Також, відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 06
лютого 2008 року № 34 у межах видатків на
оплату праці, затверджених у
кошторисах на утримання апарату
органів виконавчої влади, органів
місцевого самоврядування, органів
прокуратури, судів та інших органів,
внесено зміну щодо підвищення на 45
відсотків посадових окладів керівних
працівників, спеціалістів і
службовців, розміри яких затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
від 09 березня 2006 року № 268.

Статтею 48 Бюджетного Кодексу України,
розпорядники бюджетних коштів беруть
бюджетні зобов'язання та здійснюють
платежі тільки в межах бюджетних
асигнувань, встановлених кошторисами,
враховуючи необхідність виконання
бюджетних зобов'язань минулих років,
узятих на облік органами, що здійснюють
казначейське обслуговування бюджетних
коштів; щодо завдань (проектів)
Національної програми інформатизації -
після їх погодження з Генеральним
державним замовником Національної
програми інформатизації. Взяття таких
зобов'язань без відповідних бюджетних
асигнувань є порушенням бюджетного
законодавства.

Як встановлено із матеріалів справи на
день нарахування заробітної плати за
лютий 2008 року у відповідача діяв
тимчасовий план асигнувань загального
фонду бюджету на І кв. 2008 року (а.с. 37),
згідно якого кошторисні призначення на
лютий 2008 року для оплати праці
становили 31230 грн, що підтверджується
також випискою УДКС у
Великоберезнянському районі за 14.02.2008
(а.с. 38), а тому у лютому 2008 року
відповідач не міг провести нарахування
заробітної плати і зареєструвати
бюджетні фінансові зобов'язання у
органах ДКС по підвищених посадових
окладах.

Наданий позивачем план асигнувань
загального фонду бюджету на 2008 рік
(постійний), затверджений 29.02.2008, тобто в
останній день місяця, коли нарахування
та виплата заробітної плати вже
проведені.

Разом з тим, у березні 2008 року, коли
кошторисні призначення були збільшені
відповідно до постійного плану
асигнувань, відповідачем проведено
доплату за лютий місяць на суму
підвищення посадового окладу і вислуги
років, що підтверджується наявною у
матеріалах справи карточкою-довідкою
за 2008 рік (а.с. 36).

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету
Міністрів України від 09 березня 2006 року
№ 268 «Про упорядкування структури та
умов оплати праці працівників апарату
органів виконавчої влади, органів
прокуратури, судів та інших органів»
керівникам відповідних органів надано
право установлювати працівникам
надбавки за високі досягнення у праці
або за виконання особливо важливої
роботи у розмірі до 50 відсотків
посадового окладу з урахуванням
надбавки за ранг державного службовця
та вислугу років та преміювання та
преміювати працівників лише в межах
установленого фонду оплати праці.
Надбавки за високі досягнення у праці
встановлюються залежно від конкретних
завдань, що стоять перед відповідним
органом, у разі сумлінного та якісного
виконання працівником протягом
певного періоду своїх посадових
обов'язків, професіоналізму,
компетентності, ініціативності та
відсутності порушень виконавської і
трудової дисципліни за наказом
керівника. Зазначена виплата
здійснюється диференційовано у межах
фонду оплати праці за наявності коштів,
після здійснення обов'язкових виплат.

З цієї норми вбачається, що право
встановлювати надбавку за високі
досягнення у праці та преміювання
працівників надано керівнику
відповідного органу в межах
затвердженого фонду оплати праці, а
тому відповідачем правомірно така
виплачувалась за рішенням начальника
управління, зокрема, наказами від 30.05.2007
№ 10 та від 31.03.2008 № 9 (а.с. 86-87).

З огляду на відсутність підстав для
задоволення наведених вище позовних
вимог, не може бути задоволеною і
вимога про зобов'язання УПФУ в
Великоберезнянському районі провести
перерахунок пенсії. Крім того, УПФУ в
Великоберезнянському районі не
залучалось до участі у справі, як
відповідач, а з огляду на приписи ст. 52
КАС України, це вправі роботи тільки
суд першої інстанції, оскільки це має
наслідком розгляд справи спочатку.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про необґрунтованість
позовних вимог, а тому підстави для їх
задоволення відсутні.

З огляду на те, що постанова суду першої
інстанції прийнята неповноважним
судом, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про її скасування та
прийняття нової постанови про відмову
у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254
КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Постанову Великоберезнянського
районного суду Закарпатської області
від 23 травня 2014 року у справі № 298/394/14-а
(2-а/298/12/14) - скасувати та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні позову
ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів, з
дня складення її у повному обсязі, може
бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.М. Гінда

Судді:
В.Я. Качмар

А.І. Рибачук

Постанова у повному обсязі кладена та
підписана 19.09.2014.