Справа № 801/275/14
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

24 вересня 2014 року
м. Київ
К/800/48839/14

Суддя Вищого адміністративного суду
України Пилипчук Н.Г.

розглянувши касаційну скаргу
Державної фіскальної служби України

на апеляційну ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 26.05.2014

у справі № 801/275/14

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства доходів і зборів
України

третя особа, яка не заявляє

самостійних вимог на предмет спору:
Державна податкова інспекція в
Бахчисарайському районі Головного
управління Міндоходів в Автономній
Республіці Крим

про визнання протиправним та
скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим з адміністративним
позовом про визнання протиправним та
скасування рішення від 28.11.2013 №
6185/ч/99-99-10-01-15.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 30.01.2014 в
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
30.01.2014 до Севастопольського
апеляційного адміністративного суду.

Севастопольский апеляційний
адміністративний суд, керуючись
статтею 9 Федерального Конституційного
Закону від 21.03.2014 № 6-ФКЗ «Про прийняття
в Російську Федерацію нових суб'єктів -
Республіки Крим і міста федерального
значення Севастополя» та
процесуальними нормами Цивільного
процесуального кодексу Російської
Федерації, постановив апеляційну
ухвалу від 26.05.2014, якою апеляційну
скаргу задовольнив частково, постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 30.01.2014 у
справі № 801/275/14 скасував, а провадження
у справі закрив.

Державна фіскальна служба України
подала до Вищого адміністративного
суду України касаційну скаргу на
апеляційну ухвалу Севастопольского
апеляційного адміністративного суду
від 26.05.2014.

При вирішенні питання про відкриття
касаційного провадження
суддя-доповідач виходить з такого.

Відповідно до статей 1, 2 Конституції
України Україна є суверенна і
незалежна, демократична, соціальна,
правова держава. Суверенітет України
поширюється на всю її територію.
Територія України в межах існуючого
кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно з Преамбулою Закону України
«Про забезпечення прав і свобод
громадян та правовий режим на
тимчасово окупованій території
України» від 15.04.2014 № 1207-VII (далі - Закон
№ 1207-VII) перебування на території
України підрозділів збройних сил інших
держав з порушенням процедури,
визначеної Конституцією та законами
України, Гаазькими конвенціями 1907 року,
IV Женевською конвенцією 1949 року, а
також всупереч Меморандуму про
гарантії безпеки у зв'язку з
приєднанням України до Договору про
нерозповсюдження ядерної зброї 1994
року, Договору про дружбу,
співробітництво і партнерство між
Україною і Російською Федерацією 1997
року та іншим міжнародно-правовим
актам є окупацією частини території
суверенної держави Україна та
міжнародним протиправним діянням з
усіма наслідками, передбаченими
міжнародним правом.

Відповідно до статті 1 Закону № 1207-VII
тимчасово окупована територія України
(далі - тимчасово окупована територія) є
невід'ємною частиною території
України, на яку поширюється дія
Конституції та законів України.

Згідно зі статтею 3 Закону № 1207-VII для
цілей цього Закону тимчасово
окупованою територією визначається:

1) сухопутна територія Автономної
Республіки Крим та міста Севастополя,
внутрішні води України цих територій;

2) внутрішні морські води і
територіальне море України навколо
Кримського півострова, територія
виключної (морської) економічної зони
України вздовж узбережжя Кримського
півострова та прилеглого до узбережжя
континентального шельфу України, на
які поширюється юрисдикція органів
державної влади України відповідно до
норм міжнародного права, Конституції
та законів України;

3) повітряний простір над територіями,
зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини.

Відповідно до частини третьої статті 4
Закону № 1207-VII правовий режим тимчасово
окупованої території може бути
визначено, змінено чи скасовано
виключно законами України.

Згідно з частиною першою статті 9
Закону № 1207-VII державні органи та
органи місцевого самоврядування,
утворені відповідно до Конституції та
законів України, їх посадові та
службові особи на тимчасово окупованій
території діють лише на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини другої статті 9
Закону № 1207-VII будь-які органи, їх
посадові та службові особи на
тимчасово окупованій території та їх
діяльність вважаються незаконними,
якщо ці органи або особи створені,
обрані чи призначені у порядку, не
передбаченому законом.

Згідно з частиною третьою статті 9
Закону № 1207-VII будь-який акт (рішення,
документ), виданий органами та/або
особами, передбаченими частиною другою
цієї статті, є недійсним і не створює
правових наслідків.

Відповідно до абзацу 5 частини першої
статті 12 Закону № 1207-VII у зв'язку з
неможливістю здійснювати правосуддя
судами Автономної Республіки Крим та
міста Севастополя на тимчасово
окупованих територіях, змінено
територіальну підсудність судових
справ, підсудних розташованим на
території Автономної Республіки Крим
та міста Севастополя судам, та
забезпечено розгляд: адміністративних
справ Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим -
Київським окружним адміністративним
судом, адміністративних справ
Окружного адміністративного суду
міста Севастополя - Окружним
адміністративним судом міста Києва;
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду - Київським
апеляційним адміністративним судом.

Згідно з абзацом 10 частини першої
статті 12 Закону № 1207-VII справи, що
перебувають у провадженні судів,
розташованих на території Автономної
Республіки Крим та міста Севастополя,
та розгляд яких не закінчено,
передаються судам відповідно до
встановленої цим Законом підсудності,
протягом десяти робочих днів з дня
набрання ним чинності або з дня
встановлення такої підсудності.

Таким чином, рішення Севастопольського
апеляційного адміністративного суду,
що згідно зі статтею 9 Федерального
Конституційного Закону від 21.03.2014 №
6-ФКЗ «Про прийняття в Російську
Федерацію Республіки Крим та створення
у складі Російської Федерації нових
суб'єктів - Республіки Крим та міста
федерального значення Севастополя»
діє як суд, що здійснює правосуддя від
імені Російської Федерації, є
недійсними і не створюють правових
наслідків.

Отже, постанова Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 30.01.2014 не є такою, що
переглянута в апеляційному порядку.

Відповідно до пункту 2 частини 5 статті
214 Кодексу адміністративного
судочинства України суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного
провадження у справі, якщо справа не
переглядалася в апеляційному порядку.

Враховуючи наведене,
суддя-доповідач дійшов висновку про
необхідність відмови у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою Державної фіскальної служби
України.

Керуючись пунктом 2 частини п'ятої
статті 214 Кодексу адміністративного
судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Державній фіскальній службі
України у відкритті касаційного
провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Н.Г. Пилипчук