Справа № 345/411/14-а
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року
Справа № 876/2367/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича
С. М.,

суддів Улицького
В. З., Гулида Р. М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м. Калуші та Калуському
районі Івано-Франківської області на
постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 7
лютого 2014 року у справі № 345/411/14-а за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Калуші та
Калуському районі Івано-Франківської
області про визнання дій
неправомірними,

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2014 року ОСОБА_1 звернувся з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Калуші та Калуському районі
Івано-Франківської області, яким, з
урахуванням змінених позовних вимог,
просив зобов'язати відповідача
провести перерахунок пенсії позивача з
включенням до заробітку, з якого
призначалась пенсія, сум матеріальних
допомог на оздоровлення та допомоги на
вирішення соціально-побутових потреб,
які виплачувались на протязі 2005-2007
років з моменту призначення пенсії.

Позов мотивує тим, що суми матеріальної
допомоги за вказаний період не були
враховані йому при нарахуванні пенсії.

Постановою Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 7
лютого 2014 року позов задоволено.
Визнано протиправними дії відповідача
та зобов'язано його перерахувати та
виплатити позивачу пенсію з
врахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення та допомоги на вирішення
соціально-побутових питань з 29 липня 2013
року.

З таким рішенням суду не погодився
відповідач. Подав апеляційну скаргу, в
якій посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права. Просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції не був взятий до уваги
той факт, що матеріальна допомога на
оздоровлення не є частиною заробітної
плати, а відтак не може враховуватись
при нарахуванні пенсії.

Оскільки у справі відсутні клопотання
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю
суд розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами у відповідності до
статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд приходить до
висновку, що апеляційну скаргу слід
задоволити частково.

Вивчивши матеріали справи судом
апеляційної інстанції встановлено, що 4
вересня 2007 року позивачу було
призначено пенсію.

17 січня 2014 року позивач звернувся до
відповідача з заявою щодо не включення
до суми заробітку з якої обраховується
розмір пенсії суми матеріальних
допомог на оздоровлення та на
соціально-побутові потреби та суми
щомісячної індексації заробітної
плати.

Листом від 21 січня 2014 року йому надано
відповідь, що вказані виплати не
включають до заробітної плати, а відтак
не можуть бути враховані при
визначенні розміру пенсії.

Відповідно до статті 37 Закону України
«Про державну службу» (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин), пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
від сум їх заробітної плати, на які
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

У частині 1 статті 1 Закону України «Про
оплату праці» встановлено, що
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону України «Про
державну службу» передбачено, що
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
вважати, що матеріальна допомога на
оздоровлення та допомога для вирішення
соціально-побутових питань входила до
системи оплати праці державного
службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 цієї статті до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема, до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Водночас відповідно до ст. 99 КАС
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Суд першої інстанції помилково
відмовив у задоволенні позову, хоча
статтею 100 КАС України не передбачено
такого наслідку пропуску строку
звернення до суду.

Враховуючи дату звернення до суду,
позовні вимоги поза межами строку
звернення до суду необхідно залишити
без розгляду.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що суд першої інстанції
неправильно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з
порушенням норм процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207,
254, 256 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Калуші та
Калуському районі Івано-Франківської
області задоволити частково.

Постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 7
лютого 2014 року у справі № 345/411/14-а
скасувати та прийняти нову, якою позов
задоволити частково.

Адміністративний позов в частині
позовних вимог про перерахунок та
виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням
сум матеріальної допомоги на
оздоровлення за період з 4 вересня 2007
року до 28 липня 2014 року залишити без
розгляду.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Калуші та Калуському
районі Івано-Франківської області
провести перерахунок та виплату ОСОБА_1
з врахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення та допомоги на вирішення
соціально-побутових питань починаючи з
29 липня 2013 року і до виникнення
обставин з якими закон пов'язує
виникнення, зміну чи припинення
спірних правовідносин.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, що беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
Кузьмич С. М.

Судді
Улицький В. З.

Гулид Р. М.