Справа № 813/1417/14
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 вересня 2014 року
№ 813/1417/14
о 17 год. 57 хв. м. ЛьвівЛьвівський
окружний адміністративний суд, суддя
Гавдик З.В., секретар судового
засідання Саковець Б.П., розглянувши в
судовому засіданні адміністративну
справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1, до Головного
управління Держземагенства у
Львівській області, представник -
Сціра Т.І. за участю третіх осіб: -
Годовицько - Басівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області, представник - Малаховський
І.В., Бобер У.В. - Пустомитівської
районної державної адміністрації,
представник - не прибув за участю
Прокуратури Пустомитівського району
Львівської області, прокурор - не
прибувпро визнання протиправними дій,
зобов'язання вчинити дії
Позивач - ОСОБА_1 звернувся до
Львівського окружного
адміністративного суду із
вищевказаним адміністративним
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
вказана відмова відповідача є
протиправною, оскільки Розпорядження
Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010
року, було предметом розгляду у судах
України. Остаточне рішення щодо його
незаконності було прийнято
Апеляційним судом Львівської області
21.10.2010 року, яким Розпорядження
Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010 року
було визнано незаконним та скасовано.
Відповідно, на думку позивача, законних
підстав передбачених п. 7 ст. 118 ЗК
України, для відмови у наданні згоди на
розробку проекту землеустрою
земельної ділянки у відповідача не
існувало. Відповідачем порушено вимоги
ст. 118 Земельного кодексу України, ст.ст.
19, 124 Конституції України.
Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав повністю, просив
позов задоволити повністю.
Представники третьої особи -
Годовицько-Басівської сільської ради в
судовому засіданні позов підтримали
повністю, просили задоволити з підстав,
що 02.03.2010 року Пустомитівська РДА
розпорядженням № 124 надала дозвіл на
розробку проекту відведення земельних
ділянок по 2 га невідомим 53 громадянам
України, в той час як територіальна
громада у власність якої передані ці
землі просила сільську раду сприяти їм
у виділенні земельних ділянок хоча б по
Заочним рішення Пустомитівського
районного суду Львівської області,
визнано недійсним розпорядження
голови Пустомитівської РДА № 172 від
16.03.2010 року «Про розгляд протесту
прокурора Пустомитівського району від
16.03.2010 року № 627 на розпорядження голови
Пустомитівської районної державної
адміністрації № 124 від 02.03.2010 року».
21.10.2010 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області
розглянула цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та прокурора Пустомитівського
району Львівської області на заочне
рішення Пустомитівського районного
суду Львівської області від 06.05.2010 року
їх задовольнила. Рішення
Пустомитівського районного суду
Львівської області від 06.05.2010 року
скасоване із закриттям провадження у
справі.

Пустомитівська РДА розпорядженням № 455
від 06.05 2011 року, скасовує розпорядження
№ 172 і вносить зміни в додаток до
розпорядження РДА № 124 від 02.03.2010 року,
одночасно посилаючись на клопотання
Годовицько-Басівської сільської ради
№ 80 від 05.05.2011 року.

30.09.2011 року постановою Львівського
окружного адміністративного суду у
справі 2а-7817/11/1370 визнано протиправним
та скасовано розпорядження голови
Пустомитівської РДА від 06.05.2011 року за
№455 «Про внесення змін в додаток до
розпорядження голови районної
державної адміністрації від 02.03.2010року
№124».

26.09.2012 року Львівський апеляційний
адміністративний суд постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 30.09.2011 року
у справі № 2а-7817/11/1370 скасував та
прийняв нову постанову про відмову в
задоволенні позову.

22.10.2013 року колегією суддів четвертої
судової палати Вищого
адміністративного суду України
згадану постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
скасовано, залишено в силі постанову
Львівського окружного
адміністративного суду, відповідно
відмова відповідача позивачці є
безпідставною.

Позиція відповідача викладена у
запереченні на позовну заяву.
Відповідач просив відмовити у
задоволенні позовних вимог з підстав,
що позивач звернувся до відповідача з
клопотанням від 08.08.2013 року про надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства на території
Годовицько-Басівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області за межами населеного пункту.
Відповідачем, керуючись ч. 7 ст. 118
Земельного кодексу України надано
відмову у наданні дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, оскільки
розпорядженням Пустомитівської РДА
від 02.03.2010 року № 124 «Про надання
дозволу на розробку проекту відведення
земельних ділянок у власність для
ведення особистого селянського
господарства на території Годовицько -
Басівської сільської ради за межами
населеного пункту» надано дозвіл іншим
громадянам на розробку проекту
відведення земельних ділянок у
власність для ведення особистого
селянського господарства на території
Годовицько-Басівської сільської ради
за межами населеного пункту.

Відповідачем згідно ч. 7 ст. 118
Земельного кодексу України правомірно
та обґрунтовано надано відмову
позивачці у наданні дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечила,
просила у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача,
представників третьої особи,
безпосередньо, всебічно, повно та
об'єктивно дослідивши наявні у справі
докази, давши їм оцінку, суд встановив:

08.08.2013 року позивач звернувся до
відповідача із клопотанням від 05.08.2013
року про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність орієнтовною площею 0,15 га. для
ведення особистого селянського
господарства за рахунок категорії
земель згідно КВЦП з землі
сільськогосподарського призначення
(рілля) яка розташована за адресою
Годовицько-Басівської сільської ради
за межами населеного пункту.

05.09.2013 року за вих. № 01-16/4-5604 відповідач
повідомив позивача проте, що ним
розглянуто його клопотання від 08.08.2013
року про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею 0,15
га для ведення особистого селянського
господарства на території
Годовицько-Басівської сільської ради
Пустомитівського району та повідомив
наступне:

Згідно із ч.ч. 6, 7 ст. 118 Земельного
кодексу України громадяни, зацікавлені
в одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
власності для ведення особистого
селянського господарства у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади, який передає
земельні ділянки державної власності у
власність відповідно до повноважень,
визначених ст.122 цього ж Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні
матеріали, на яких зазначено бажане
місце розташування земельної ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади,
який передає земельні ділянки
державної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
ст. 122 цього ж Кодексу розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні.

Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Розпорядженням голови Пустомитівської
РДА № 124 від 02.03.2010 року «Про надання
дозволу на розробку проекту відведення
земельних ділянок у власність для
ведення особистого селянського
господарства на території Годовицько -
Басівської сільської ради за межами
населеного пункту» надано дозвіл
громадянам на розробку проекту
відведення земельних ділянок у
власність, згідно з додатком, для
ведення особистого селянського
господарства на території
Годовицько-Басівської сільської ради
за межами населеного пункту.

Таким чином, вищезгадане розпорядження
№ 124 від 02.03.2010 року є чинним відносно
згаданої у клопотанні позивача тієї
самої ділянки, розташованої за межами
населеного пункту
Годовицько-Басівської сільської ради.

Відтак, на підставі вищенаведеного,
керуючись. 7 ст. 118 Земельного кодексу
України Головним управлінням
Держземагенства у Львівській області
відмовлено позивачці у наданні дозволу
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, Земельним
кодексом України, Законом України «Про
місцеві державні адміністрації» № 586-XIV
від 09.04.1999 року, Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Згідно ст. 19 Конституції України,
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно п. 3 ст. 1 Закону України «Про
землеустрій», документація із
землеустрою - затверджені в
установленому порядку текстові та
графічні матеріали, якими регулюється
використання та охорона земель
державної, комунальної та приватної
власності, а також матеріали
обстеження і розвідування земель,
авторського нагляду за виконанням
проектів тощо.

Згідно ст. 17 ЗК України, до повноважень
місцевих державних адміністрацій у
галузі земельних відносин належить:

а) розпорядження землями державної
власності в межах, визначених цим
Кодексом;

б) участь у розробленні та забезпеченні
виконання загальнодержавних і
регіональних (республіканських)
програм з питань використання та
охорони земель;

в) координація здійснення землеустрою
та державного контролю за
використанням та охороною земель;

г) підготовка висновків щодо надання
або вилучення (викупу) земельних
ділянок;

ґ) викуп земельних ділянок для
суспільних потреб у межах, визначених
законом;

д) підготовка висновків щодо
встановлення та зміни меж сіл, селищ,
районів, районів у містах та міст;

е) здійснення контролю за
використанням коштів, що надходять у
порядку відшкодування втрат
сільськогосподарського і
лісогосподарського виробництва,
пов'язаних із вилученням (викупом)
земельних ділянок;

є) координація діяльності державних
органів земельних ресурсів;

ж) вирішення інших питань у галузі
земельних відносин відповідно до
закону.

Згідно ст. 22 цього ж Кодексу, землями
сільськогосподарського призначення
визнаються землі, надані для
виробництва сільськогосподарської
продукції, здійснення
сільськогосподарської
науково-дослідної та навчальної
діяльності, розміщення відповідної
виробничої інфраструктури, у тому
числі інфраструктури оптових ринків
сільськогосподарської продукції, або
призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського
призначення належать:

а) сільськогосподарські угіддя (рілля,
багаторічні насадження, сіножаті,
пасовища та перелоги);

б) несільськогосподарські угіддя
(господарські шляхи і прогони,
полезахисні лісові смуги та інші
захисні насадження, крім тих, що
віднесені до земель
лісогосподарського призначення, землі
під господарськими будівлями і
дворами, землі під інфраструктурою
оптових ринків сільськогосподарської
продукції, землі тимчасової
консервації тощо).

Землі сільськогосподарського
призначення передаються у власність та
надаються у користування:

а) громадянам - для ведення особистого
селянського господарства, садівництва,
городництва, сінокосіння та випасання
худоби, ведення товарного
сільськогосподарського виробництва;

б) сільськогосподарським
підприємствам - для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва;

в) сільськогосподарським
науково-дослідним установам та
навчальним закладам, сільським
професійно-технічним училищам та
загальноосвітнім школам - для
дослідних і навчальних цілей,
пропаганди передового досвіду ведення
сільського господарства;

г) несільськогосподарським
підприємствам, установам та
організаціям, релігійним організаціям
і об'єднанням громадян - для ведення
підсобного сільського господарства;

ґ) оптовим ринкам
сільськогосподарської продукції - для
розміщення власної інфраструктури.

Земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
використовуються відповідно до
розроблених та затверджених в
установленому порядку проектів
землеустрою, що забезпечують
еколого-економічне обґрунтування
сівозміни та впорядкування угідь і
передбачають заходи з охорони земель.

Землі сільськогосподарського
призначення не можуть передаватись у
власність іноземцям, особам без
громадянства, іноземним юридичним
особам та іноземним державам.

Згідно ст. 118 цього ж Кодексу,
громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього ж Кодексу. У разі якщо земельна
ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.

Рішення органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається у місячний строк на
підставі технічних матеріалів та
документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки.

Громадяни - працівники державних та
комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій, а
також пенсіонери з їх числа,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельних ділянок, які
перебувають у постійному користуванні
цих підприємств, установ та
організацій, звертаються з клопотанням
про приватизацію цих земель до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
який передає земельні ділянки
державної чи комунальної власності у
власність відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган місцевого
самоврядування або орган виконавчої
влади в місячний термін розглядає
клопотання і надає дозвіл
підприємствам, установам та
організаціям на розробку проекту
приватизації земель.

Передача земельних ділянок у власність
громадянам - працівникам державних та
комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій, а
також пенсіонерам з їх числа
провадиться після затвердження
проекту приватизації земель у порядку,
встановленому цим Кодексом.

Громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.
Верховній Раді Автономної Республіки
Крим, Раді міністрів Автономної
Республіки Крим, органам виконавчої
влади або органам місцевого
самоврядування, які передають земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки розробляється за
замовленням громадян суб'єктами
господарювання, що є виконавцями робіт
із землеустрою згідно із законом, у
строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня
реєстрації клопотання Верховна Рада
Автономної Республіки Крим, Рада
міністрів Автономної Республіки Крим,
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, не надав
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або мотивовану відмову у його
наданні, то особа, зацікавлена в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності, у місячний
строк з дня закінчення зазначеного
строку має право замовити розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки без надання такого
дозволу, про що письмово повідомляє
Верховну Раду Автономної Республіки
Крим, Раду міністрів Автономної
Республіки Крим, відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування. До письмового
повідомлення додається договір на
виконання робіт із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки погоджується в
порядку, встановленому статтею 186/1
цього ж Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього ж Кодексу у
двотижневий строк з дня отримання
погодженого проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки (а в разі
необхідності здійснення обов'язкової
державної експертизи землевпорядної
документації згідно із законом - після
отримання позитивного висновку такої
експертизи) приймає рішення про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та
надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування у
передачі земельної ділянки у власність
або залишення клопотання без розгляду
можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади
чи органу місцевого самоврядування у
передачі земельної ділянки у власність
або залишення заяви без розгляду
питання вирішується в судовому
порядку.

Згідно ст. 41 закону України «Про
місцеві державні адміністрації»,
голови місцевих державних
адміністрацій видають розпорядження
одноособово і несуть за них
відповідальність згідно із
законодавством.

Проекти розпоряджень
нормативно-правового характеру
погоджуються з керівниками
відповідних структурних підрозділів
місцевих державних адміністрацій.

Проекти нормативно-правових актів
місцевих державних адміністрацій, які
відповідно до закону є проектами
регуляторних актів, підлягають
погодженню з територіальними органами
спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань державної регуляторної
політики в порядку, встановленому
Законом України «Про засади державної
регуляторної політики у сфері
господарської діяльності».

Згідно ст. 43 цього ж Закону, акти
місцевих державних адміністрацій, що
суперечать Конституції України,
законам України, рішенням
Конституційного Суду України, актам
Президента України та Кабінету
Міністрів України або інтересам
територіальних громад чи окремих
громадян, можуть бути оскаржені до
органу виконавчої влади вищого рівня
або до суду.

Дія актів місцевих державних
адміністрацій, які відповідно до
закону є регуляторними актами, або
окремих положень цих актів зупиняється
у разі невиконання або неоскарження у
встановленому законом порядку рішень
спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань державної регуляторної
політики про необхідність усунення
порушень принципів державної
регуляторної політики.

Розпорядження голови державної
адміністрації, що суперечать
Конституції України, законам України,
рішенням Конституційного Суду України,
іншим актам законодавства або є
недоцільними, неекономними,
неефективними за очікуваними чи
фактичними результатами, скасовуються
Президентом України, головою місцевої
державної адміністрації вищого рівня
або в судовому порядку.

Накази керівників структурних
підрозділів місцевої державної
адміністрації, що суперечать
Конституції України, іншим актам
законодавства, рішенням
Конституційного Суду України та актам
міністерств, інших центральних органів
виконавчої влади, можуть бути
скасовані головою місцевої державної
адміністрації, відповідним
міністерством, іншим центральним
органом виконавчої влади.

Стаття 70 КАС України встановлює
правила належності доказів, які
визначають об'єктивну можливість
доказу підтверджувати обставину, що
має значення для вирішення справи, а
також правила допустимості доказів, що
визначають легітимну можливість
конкретного доказу підтверджувати
певну обставину у справі. Предметом
доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС
України, є обставини (факти), якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

Згідно ст. 11 КАС України, суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього ж Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог.

Суть позовних вимог - визнати
незаконною дію відповідача, а саме
відмову у наданні згоди на розробку
проекту землеустрою про надання у
власність земельної ділянки.
Відповідно, судом може бути надана
оцінка дій, рішення відповідача лише на
момент їх вчинення. Розпорядження про
яке вказує позивач, представники
третьої особи, представник відповідача
регулюють відносини, які виникли з дня
набрання ними чинності. Нові
розпорядження застосовується до прав
та обов'язків, що виникли з моменту
набрання ними чинності.

За юридичною природою дія - певна форма
поведінки особи, пов'язана з виконанням
нею дій, які вона повинна вчинити в силу
покладених на неї посадових обов'язків
і згідно з чинним законодавством
України.

Згідно ст. 19 Конституції України,
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Дія відповідача щодо предмету спору
повинна ототожнюватися із принципом
добросовісності який вимагає від
суб'єкта владних повноважень діяти
добросовісно, тобто з щирим наміром
щодо реалізації владних повноважень та
досягнення поставлених цілей і
справедливих результатів, з відданістю
визначеним законом меті та завданням
діяльності.

В матеріалах справи є наступні копії
доказів:

- Розпорядження голови Пустомитівської
РДА від 02.03.2010 року за № 124 «Про надання
дозволу на розробку проекту відведення
земельних ділянок у власність для
ведення особистого селянського
господарства на території
Годовицько-Басівської сільської ради
за межами населеного пункту», яким
згідно ст. ст. 17, 22, 118, п.12 розділу X
Перехідних положень Земельного
кодексу України, розглянувши
клопотання Годовицько-Басівської
сільської ради від 22.02.2010 року № 20 та
заяви громадян згідно з додатком про
надання дозволу на розробку проекту
відведення земельних ділянок у
власність для ведення особистого
селянського господарства на території
Годовицько - Басівської сільської ради
:

« 1. Дано дозвіл на розробку проекту
відведення земельних ділянок у
власність за рахунок земель
сільськогосподарського призначення
громадянам згідно з додатком для
ведення особистого селянського
господарства на території Годовицько -
Басівської сільської ради за межами
населеного пункту.»

- Розпорядження голови Пустомитівської
РДА від 16.03.2010 року за № 172 «Про розгляд
протесту прокурора Пустомитівського
району від 16.03.2010 року № 627 на
розпорядження голови Пустомитівської
районної державної адміністрації № 124
від 02.03.2010 року», яким розглянувши
протест прокурора Пустомитівського
району від 16.03.2010 року № 627, керуючись ч.
3 ст. 21 Закону України «Про
прокуратуру»:

« 1. Розпорядження голови районної
державної адміністрації від 02.03.2010 року
№ 124 «Про надання дозволу на розробку
проекту відведення земельних ділянок у
власність для ведення особистого
селянського господарства на території
Годовицько-Басівської сільської ради
за межами населеного пункту»,
скасувати.»

Відповідно Розпорядження голови
Пустомитівської РДА від 02.03.2010 року за
№ 124 «Про надання дозволу на розробку
проекту відведення земельних ділянок у
власність для ведення особистого
селянського господарства на території
Годовицько-Басівської сільської ради
за межами населеного пункту» скасовано
Розпорядженням голови Пустомитівської
РДА від 16.03.2010 року за № 172 «Про розгляд
протесту прокурора Пустомитівського
району від 16.03.2010 року № 627 на
розпорядження голови Пустомитівської
районної державної адміністрації № 124
від 02.03.2010 року».

- Заочне рішення Пустомитівського
районного суду Львівської області від
06.05.2010 року по справі № 2-1015/10, яким
визнано недійсним розпорядженням
голови Пустомитівської РДА від 16.03.2010
року за № 172 «Про розгляд протесту
прокурора Пустомитівського району від
16.03.2010 року № 627 на розпорядження голови
Пустомитівської районної державної
адміністрації № 124 від 02.03.2010 року».

- Ухвала апеляційного суду Львівської
області від 21.10.2010 року по справі №
22-7901/10, якою зазначене заочне рішення
Пустомитівського районного суду
Львівської області від 06.05.2010 року
скасоване із закриттям провадження у
справі.

Відповідно вказане скасування
заочного рішення поновило дію
розпорядження голови Пустомитівської
РДА від 16.03.2010 року за № 172 «Про розгляд
протесту прокурора Пустомитівського
району від 16.03.2010 року № 627 на
розпорядження голови Пустомитівської
районної державної адміністрації № 124
від 02.03.2010 року».

- Розпорядження голови Пустомитівської
РДА від 06.05.2011 року за № 455 «Про внесення
змін в додаток до розпорядження голови
районної державної адміністрації від 2
березня 2010 року № 124», яким згідно ст.
ст. 17, 22, 118, п. 12 розділу X Перехідних
положень Земельного кодексу України,
враховуючи рішення Пустомитівського
районного суду від 08.12.2010 року по справі
№ 2-1015/10, клопотання
Годовицько-Басівської сільської ради
від 05.05.2011 року № 80 щодо необхідності
внесення змін в перелік громадян яким
було надано дозвіл на розробку проекту
відведення земельних ділянок у
власність для ведення особистого
селянського господарства на території
Годовицько-Басівської сільської ради
за межами населеного пункту та заяви
громадян:

«Розпорядження голови районної
державної адміністрації від 16.03.2011 року
№ 172 «Про розгляд протесту прокурора
Пустомитівського району від 16.03.2010 року
№ 627 на розпорядження голови
Пустомитівської районної державно
адміністрації № 124 від 02.03.2010 року»
визнано таким, що втратило чинність.

Внесено зміни в додаток до
розпорядження голови районної
державно адміністрації від 02.03.2010 року
№ 124 «Про надання дозволу на розробку
проекту відведення земельних ділянок у
власність для ведення особистого
селянського господарства на території
Годовицько-Басівської сільської ради
за межами населеного пункту»,
затвердивши його в новій редакції.»

Відповідно розпорядженням голови
Пустомитівської РДА від 06.05.2011 року за
№ 455 «Про внесення змін в додаток до
розпорядження голови районної
державної адміністрації від 2 березня
2010 року №124», визнано таким що втратило
чинність розпорядження голови
районної державної адміністрації від
16.03.2011 року № 172 «Про розгляд протесту
прокурора Пустомитівського району від
16.03.2010 року № 627 на розпорядження голови
Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010
року», а відтак розпорядження голови
Пустомитівської РДА від 02.03.2010 року № 124
«Про надання дозволу на розробку
проекту відведення земельних ділянок у
власність для ведення особистого
селянського господарства на території
Годовицько-Басівської сільської ради
за межами населеного пункту»,
продовжило діяти у новій редакції щодо
списку громадян яким надається дозвіл
на розробку проекту відведення
земельних ділянок у власність для
ведення особистого селянського
господарства на території
Годовицько-Басівської сільської ради.

- Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 30.09.2011 року
по справі № 2а-7817/11/1370, визнано
протиправним та скасовано
розпорядження голови Пустомитівської
РДА від 06.05.2011 року за № 455 «Про внесення
змін в додаток до розпорядження голови
районної державної адміністрації від 2
березня 2010 року № 124».

- Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26.09.2012 року
по справі № 131243/11/9104 постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 30.09.2011 року
по справі № 2а-7817/11/1370 скасовано та
прийнято нову постанову про відмову в
задоволенні позову.

- Ухвалою ВАС України від 22.10.2013 року
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26.09.2012 року
скасовано, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
30.09.2011 року залишено в силі.

Відповідно, постанова Львівського
окружного адміністративного суду від
30.09.2011 року по справі № 2а-7817/11/1370, якою
визнано протиправним та скасовано
розпорядження голови Пустомитівської
РДА від 06.05.2011 року за № 455 «Про внесення
змін в додаток до розпорядження голови
районної державної адміністрації від 2
березня 2010 року № 124» набрала законної
сили із 22.10.2013 року, і саме з цієї дати
відновилася дія розпорядження голови
Пустомитівської РДА від 16.03.2010 року за
№ 172 «Про розгляд протесту прокурора
Пустомитівського району від 16.03.2010 року
№ 627 на розпорядження голови
Пустомитівської РДА № 124 від 02.03.2010
року».

Таким чином, на момент спірних
правовідносин, а саме 08.08.2013 року (дата
реєстрації клопотання позивача), 05.09.2013
року (дата відмови відповідача)
розпорядження голови Пустомитівської
РДА від 02.03.2010 року № 124 «Про надання
дозволу на розробку проекту відведення
земельних ділянок у власність для
ведення особистого селянського
господарства на території
Годовицько-Басівської сільської ради
за межами населеного пункту» діяло із
списком громадян яким надається дозвіл
на розробку проекту відведення
земельних ділянок у власність для
ведення особистого селянського
господарства на території
Годовицько-Басівської сільської ради.

Враховуючи встановлені судом
обставини та заперечення представника
відповідача, обґрунтування позивача,
представників третьої особи щодо
предмету спору по даній справі суд
зазначає про законодавчо
врегульований обов'язок відповідача
відмовити у наданні такого дозволу,
оскільки має місце невідповідність
місця розташування земельної ділянки
про яку просив позивач змісту та
вимогам розпорядження голови
Пустомитівської РДА від 02.03.2010 року № 124
«Про надання дозволу на розробку
проекту відведення земельних ділянок у
власність для ведення особистого
селянського господарства на території
Годовицько-Басівської сільської ради
за межами населеного пункту», яке було
чинним на момент спірних дій та
відмови. Факт накладення місця
розташування земельної ділянки про яку
просив позивач та місця розташування
земельної ділянки згідно цього ж
розпорядження голови Пустомитівської
РДА від 02.03.2010 року № 124 позивач,
представником відповідача,
представниками третьої особи не
заперечується та підтверджується. А
тому дії та відмова відповідача у
наданні дозволу позивачу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення цієї ж земельної ділянки на
момент їх вчинення є правомірними та
обґрунтованими.

Вищевказана ухвала ВАС України від
22.10.2013 року, як доказ обґрунтування
позивачем позовних вимог, судом не
враховується, оскільки судом надається
оцінка діям відповідача на момент їх
вчинення 05.09.2013 року.

Обґрунтування представників третьої
особи судом також не враховуються,
оскільки в частині щодо протиправності
спірної відмови не спростовують її
правомірність на момент вчинення, а в
іншій частині не стосуються предмету
спору по даній справі. Сподівання
позивача та третьої особи вирішити
питання реалізації його права на
земельну ділянку у даній справі не
узгоджується із повноваженнями суду
щодо меж розгляду справи та вирішення
спору на основі закону який діяв на
момент вчинення дій відповідача.

Крім цього, вказані вище обставини не
підлягають доказуванню, оскільки
встановлені постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 02.07.2014 року по справі № 876/5389/14, у які
брали участь ті самі особи (третя особа,
відповідач), щодо яких встановлені ці ж
обставини.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, представник відповідача,
належними та допустимими доказами
спростували обґрунтування позовних
вимог позивача.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Докази подані
позивачкою не переконують в
обґрунтованості позовних вимог.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, а відтак
зобов'язані обґрунтовувати належність
та допустимість доказів для
підтвердження своїх вимог або
заперечень, чого позивачем зроблено не
було.

Таким чином, з врахуванням положень ст.
162 КАС України, позовні вимоги ОСОБА_1 до
Головного управління Держземагенства
у Львівській області, за участю третьої
особи - Годовицько - Басівської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області,
Пустомитівської районної державної
адміністрації, за участю Прокуратури
Пустомитівського району Львівської
області про визнання протиправними
дій, зобов'язання вчинити дії,
задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 94 КАС України, судові витрати
та витрати на правову допомогу
покладають на позивача.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

2. Постанова суду першої інстанції може
бути оскаржена до Львівського
апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього ж Кодексу
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо в суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду першої інстанції,
набирає законної сили у порядку та
строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена у повному обсязі
29.09.2014 року.

Суддя
Гавдик З.В.