Справа № 804/8626/14
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
01 серпня 2014 р. Справа № 804/8626/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді
при секретарі судового засідання
представника позивача
представників відповідача
Андрощук Т.О., Даниленко І.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нікопольський завод
сталевих труб «ЮТІСТ» про стягнення
Дніпропетровське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
(далі - позивач) звернулось до суду з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нікопольський завод
сталевих труб «ЮТІСТ» (далі - ТОВ
«Нікопольський завод сталевих труб
«ЮТІСТ», відповідач), в якому просить:
- стягнути з ТОВ «Нікопольський завод
сталевих труб «ЮТІСТ» на користь
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 259137, 20 грн.
- стягнути з відповідача на користь
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів пеню за порушення термінів
сплати адміністративно-господарських
санкцій у розмірі 77, 74 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що
відповідач не виконав норматив робочих
місць для працевлаштування інвалідів,
встановлений ч. 1 ст. 19 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», внаслідок чого до
нього були застосовані
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 259137, 20 грн. Сума
адміністративно-господарських санкції
своєчасно відповідачем не була
сплачена, у зв'язку з чим була
нарахована пеня у сумі 77, 74 грн.
Внаслідок несплати відповідачем
адміністративно-господарських санкцій
та пені, у відповідача утворилась
заборгованість у розмірі 259214, 94 грн., що
в свою чергу, завдає шкоди інтересам
держави, не дозволяє в повній мірі
створити інвалідам необхідні умови,
які дають можливість вести повноцінний
спосіб життя. Враховуючи
вищевикладене, представник позивача в
судовому засіданні просила позов
задовольнити в повному обсязі.
Представники відповідача з
адміністративним позовом в судовому
засіданні не погодились в повному
обсязі. В обґрунтування своєї позиції
зазначили, що ТОВ «Нікопольський завод
сталевих труб «ЮТІСТ» здійснило всі
передбачені чинним законодавством
України та залежні від нього заходи
щодо утворення робочих місць для
працевлаштування інвалідів.
Нікопольським міськрайонним центром
зайнятості до товариства направлялись
для працевлаштування інваліди, яким
було запропоновано зайняти вакантну
посаду. Направлені центом зайнятості
особи були працевлаштовані на
підприємстві. Відтак, на ТОВ
«Нікопольський завод сталевих труб
«ЮТІСТ» не може бути покладена
відповідальність, передбачена ст. 20 ЗУ
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні». Представники
відповідача в судовому засіданні
просили в задоволенні
адміністративного позову відмовити в
Дослідивши письмові докази по справі,
проаналізувавши чинне законодавство,
суд приходить до висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ТОВ
«Нікопольський завод сталевих труб
«ЮТІСТ» подано до Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів звіт №
03-07/9172 від 28.02.2014 року про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2013 рік
за формою № 10-ПІ, затвердженого наказом
Міністерства праці України від 10
лютого 2007 року № 42.
Згідно рядка № 01 звіту про зайнятість
та працевлаштування інвалідів за 2013
рік, середньооблікова кількість
штатних працівників облікового складу
(осіб) становить 701 осіб, з них:
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність (рядок № 02) становить 20
осіб; кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог ст. 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів» (рядок № 03) становить 28 осіб.
З огляду на те, що відповідно до звіту
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 рік за формою 10-ПІ,
відповідачем самостійно не нарахована
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів,
відповідачем розраховано суму позову,
пред'явленого щодо стягнення
заборгованості по сплаті
адміністративно-господарських санкцій
за незайняті робочі місця для
працевлаштування інвалідів -
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 259137, 20 та пеню за порушення
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 77, 74 грн.
Згідно ст. 18 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів» від
21.03.1991 року № 875-XII (далі - Закон № 875-XII),
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.
Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
Згідно з ч. ст. 18-1 Закону № 875-XII,
державна служба зайнятості здійснює
пошук підходящої роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону № 875-XII для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.
Аналізуючи наведені норми
законодавства, необхідно зробити
висновок, що Закон № 875-XII покладає
на підприємство обов'язок створити
робочі місця для працевлаштування
інвалідів та повідомити про це органи
перелічені в ч.1 ст. 18 Закону 875-XII, а ті в
свою чергу зобов'язані направити
підприємству на працевлаштування
інвалідів. Отже, на підприємства
покладено обов'язок по забезпеченню
певної кількості робочих місць для
працевлаштування інвалідів, а не
обов'язок їх безпосереднього
Згідно з частинами 1 і 2 ст. 20 Закону №
875-XII, підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.
Порядок подання підприємствами,
установами, організаціями та фізичними
особами, що використовують найману
працю, звітів про зайнятість і
працевлаштування інвалідів та
інформації, необхідної для організації
їх працевлаштування, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 31 січня 2007 р. N 70, визначає процедуру
подання підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, що використовують
найману працю, в яких за основним
місцем роботи працює вісім і більше
осіб, звітів про зайнятість і
працевлаштування інвалідів
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів та інформації про наявність
вільних робочих місць (вакантних посад)
для працевлаштування інвалідів -
центру зайнятості. Частина 1 пункту 2
Порядку встановлює, що звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів роботодавці подають
(надсилають рекомендованим листом)
щороку до 1 березня відділенням Фонду, в
яких вони зареєстровані, за формою,
затвердженою Мінпраці за погодженням з
Відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону України №
875-ХІІ та п. 3.7. Інструкції щодо
заповнення форми № 10-ПІ (річна) «Звіт
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів», відповідач мав би
розрахувати та у рядку 06 - відобразити
адміністративно-господарських
санкцій, яку повинен сплатити
самостійно в строк до 15 квітня року,
наступного за роком, в якому відбулося
порушення нормативу, встановленого ч. 1
ст. 19 Закону України № 875-ХІІ.
Частина 3 п. 2 Порядку встановлює, що
інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають центру зайнятості
за місцем їх реєстрації як платників
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Згідно листа Нікопольського міського
центру зайнятості від 29.05.2014 року № 1865
на запит Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів повідомлено позивача, що ТОВ
«Нікопольський завод сталевих труб
«ЮТІСТ» подавало до Нікопольського
міського центру зайнятості звіти за
формою 3-ПН (про наявність вакансій), в
яких була вказана потреба для
працевлаштування осіб з обмеженою
працездатністю: в звіті від 11.03.2013 року
№ 1095 заявлена 1 вакансія, в звіті від
18.03.2013 року № 1205 - 1 вакансія; в звіті від
18.04.2013 року № 1786 - 1 вакансія; в звіті від
12.09.2013 року № 2982 - 1 вакансія; в звіті від
15.10.2013 року № 3327 - 1 вакансія; в звіті від
07.11.2013 року № 3233 - 2 вакансії; в звіті від
12.11.2013 року № 3967 - 1 вакансія; в звіті від
12.12.2013 року № 4184 - 2 вакансії; в звіті від
12.12.2013 року № 4185 - 1 вакансія; в звіті від
19.12.2013 року № 4237 - 1 вакансія. Протягом 2013
року за направлення Нікопольського
міського центру зайнятості була
направлена 1 особа, яка була
Як вбачається з вищенаведеного листа
та наданих до суду звітів за формою 3-ПН
(про наявність вакансій), відповідач
протягом 2013 року звітував до
Нікопольського міського центру
зайнятості про наявність 1 - 2 вакансій
для працевлаштування осіб з обмеженою
працездатністю, в той час відповідно до
звіту про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2013 рік
за формою 10-ПІ, вільних вакансій для
працевлаштування осіб з обмеженою
працездатністю на підприємстві було 8.
Крім того, відповідачем до суду не
надано будь-яких доказів того, що він
якимось іншим чином інформував про
наявність вакантних місць для
працевлаштування інвалідів на своєму
підприємстві. Доказів самостійного
пошуку осіб-інвалідів для
працевлаштування шляхом запрошення
таких категорій осіб для
працевлаштування через ЗМІ відповідач
до суду також не надав.
За наведених обставин, суд прийшов до
висновку щодо відсутності
вищезазначених документів у
відповідача та прийняв рішення по
справі на підставі наявних в
матеріалах справи доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського
кодексу України (далі - ГК України),
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
У ч. 2 ст. 218 ГК України передбачено, що
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
У ГК України відсутнє визначення
поняття «правопорушення». Але
застосовуючи аналогію закону
необхідно звернутись до ч. 1 ст. 614
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), яка встановлює, що особа, яка
порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Як вбачається з вищенаведених норм
чинного законодавства, відповідач несе
господарсько-правову відповідальність
у вигляді застосування до останнього
адміністративно-господарських санкцій
саме за вчинення правопорушення у
сфері господарювання, а невід'ємним
елементом останнього є наявність вини.
Вказані вище докази, зокрема, Звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів за 2013 рік за формою 10-ПІ
та не вчинення відповідачем належних
дій для працевлаштування інвалідів
свідчать про те, що відповідач вчинив
правопорушення у сфері господарювання,
тобто порушив правила здійснення
господарської діяльності в сфері
соціального захисту прав та законних
інтересів інвалідів, оскільки наявна
вина у тому, що на підприємстві у 2013
році не було повністю виконано
норматив по працевлаштуванню
Враховуючи вищевикладене суд прийшов
до висновку, що ТОВ «Нікопольський
завод сталевих труб «ЮТІСТ» не було
вжито усіх залежних від нього заходів
для організації і забезпечення
працевлаштування інвалідів відповідно
до встановленого нормативу та не було
повністю виконано вимоги ч. 3 ст. 18, ч. 1
та ч. 2 ст. 19 Закону № 875-ХІІ.
Позивач відповідно до ч. 1 ст. 71 КАСУ
довів ті обставини, на яких ґрунтуються
позовні вимоги, тому вимоги позивача
про зобов'язання відповідача за
невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів
здійснити розрахунок та сплатити
адміністративно-господарські санкції
в розмірі середньої річної заробітної
плати працівника у 2013 році та пеню за
порушення терміну сплати вказаних
санкцій на користь Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів є
обґрунтованими та підлягають
На підставі наведеного вище, керуючись
статтями 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити
Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нікопольський завод
сталевих труб «ЮТІСТ» на користь
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 259137, 20 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нікопольський завод
сталевих труб «ЮТІСТ» на користь
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів пеню за порушення термінів
сплати адміністративно-господарських
санкцій у розмірі 77, 74 грн.
Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, визначені ст. 186 КАС України та
набирає законної сили відповідно до ст.
254 КАС України.

Повний текст постанови складено 05.08.2014
року.

Суддя О.М.
Неклеса