Справа № 2а-10256/12/1370
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року
Справа
№ 876/5059/13 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.,

суддів Шавеля Р.М., Савицької Н.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 18
січня 2013 року в справі №2а-10256/12/1370 за
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Львівській області
про скасування рішення №0330 від 02.11.2012
року,

встановив:

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 18 січня 2013
року в справі №2а-10256/12/1370 відмовлено у
задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Львівській області про
скасування рішення №0330 від 02.11.2012 року.

В апеляційній скарзі скаржник
просить постанову суду скасувати та
задовольнити позов. Апеляційна скарга
мотивована порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповному з'ясуванні судом
обставин, що мають значення для справи.
Вказує на те, що ФОП ОСОБА_1 не було
повідомлено про час і місце розгляду
справи про порушення законодавства про
рекламу, а відтак вона була позбавлена
можливості захистити свої права в
спосіб, який передбачений чинним
законодавством.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явилися, про дату,
час і місце апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином, а тому, суд,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає можливим проведення розгляду
справи за їхньої відсутності в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами та на основі
наявних у ній доказів.

Колегія суддів, заслухавши суддю
- доповідача, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, вважає, що
в задоволенні апеляційної скарги слід
відмовити з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено та матеріалами справи
підтверджується, що ОСОБА_1
зареєстрована виконавчим комітетом
Львівської міської ради 30.06.2010 року як
фізична особа - підприємець.

Департамент економічної політики
Львівської міської ради, провівши
перевірку та встановивши порушення
вимог ч. 1 ст. 16 Закону України «Про
рекламу»: самовільне встановлення
спеціальної конструкції зовнішньої
реклами по АДРЕСА_1, направив позивачу
вимогу від 20.06.2012 року № 23/Р-5-1592 про
усунення вищевказаного порушення
законодавства про рекламу в терміни до
05.07.2012 року та попередив, що при
невиконанні цієї вимоги буде скеровано
подання в Управління у справах захисту
прав споживачів про порушення
законодавства про рекламу. Окрім того
зазначив, що встановлення рекламної
конструкції можливе тільки після
отримання дозволу за заявою
зацікавленої особи встановленого
зразка з відповідним пакетом
документів, та що у відповідності до
п.9.4 «Правил розміщення зовнішньої
реклами у м. Львові», затверджених
рішенням виконкому від 21.05.2010 року №569,
про виконання вимоги письмово слід
інформувати КП
«Адміністративно-технічне управління»
Львівської міської Ради.

Оскільки адресована позивачу вимога №
23/Р-5-1592 була залишена ФОП ОСОБА_1 без
реагування, Департаментом економічної
політики Львівської міської ради
скеровано в Інспекцію з питань захисту
прав споживачів у Львівській області
Подання № 23/р-5-1894 від 19.07.2012 року про
порушення ФОП ОСОБА_1 вимоги ч.1 ст.16
Закону України «Про рекламу».

З матеріалів справи вбачається, що
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Львівській області за
результатами розгляду подання
Львівської міської ради про порушення
Закону України «Про рекламу» було
складено протокол про порушення
законодавства про рекламу № 0421 від
03.10.2012 року та листом від 04.10.2012 року №
3177 позивача було повідомлено про
необхідність представити в Інспекцію з
питань захисту прав споживачів у
Львівській області пояснення по факту
розміщення рекламної конструкції з
порушенням встановленого порядку та
інформацію про вартість виготовлення
рекламної конструкції.

Листами від 17.10.2012 року за вих. №3397 та
від 17.10.2012 року №3398, які направлені на
адресу позивача, про що свідчать
квитанції та реєстри про відправку
рекомендованої кореспонденції,
останню було повідомлено про час і
місце розгляду справи - 02.11.2012 року,
проте ФОП ОСОБА_1 в Інспекцію для
розгляду справи не з'явилася.

На підставі наведеного вище, 02
листопада 2012 року Інспекцією з питань
захисту прав споживачів у Львівській
області було винесено рішення №0330 про
накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу за
порушення законодавства про рекламу.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, виходив з
того, що факт самовільного
встановлення позивачем спеціальної
конструкції просто неба підтверджено
належними письмовими доказами, відтак
Інспекцією правомірно накладено штраф
за порушення законодавства про
рекламу.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції та вважає їх вірними з
наступних мотивів.

Частиною 1 статті 16 Закону України «Про
рекламу» від 03.07.1996 року №270-96-ВР (зі
змінами та доповненнями) передбачено,
що розміщення зовнішньої реклами у
населених пунктах провадиться на
підставі дозволів, що надаються
виконавчими органами сільських,
селищних, міських рад, та в порядку,
встановленому цими органами на
підставі типових правил, що
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п. 3 Типових правил
розміщення зовнішньої реклами,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 29.12.2003 року, №2067
(далі -Типові правила), зовнішня реклама
розміщується на підставі дозволів та у
порядку, встановленому виконавчими
органами сільських, селищних, міських
рад відповідно до цих Правил. Пунктом 1
вказаних Правил передбачено, що дозвіл
- це документ установленої форми,
виданий розповсюджувачу зовнішньої
реклами на підставі рішення
виконавчого органу сільської,
селищної, міської ради, який дає право
на розміщення зовнішньої реклами на
певний строк та у певному місці.

Пунктом 10 Типових правил визначено, що
робочий орган протягом п'яти днів з
дати реєстрації заяви перевіряє місце
розташування рекламного засобу,
зазначене у заяві, на предмет наявності
на це місце пріоритету іншого заявника
або надання на заявлене місце
зареєстрованого в установленому
порядку дозволу. Після перевірки місця
керівник робочого органу приймає
рішення про встановлення за заявником
пріоритету на заявлене місце або про
відмову у встановленні пріоритету. У
разі прийняття рішення про
встановлення пріоритету робочий орган
видає заявнику для оформлення два
примірники дозволу та визначає
заінтересовані органи (особи), з якими
необхідно їх погодити.

Згідно з ч. 6 ст. 27 Закону України
«Про рекламу» за неподання або подання
завідомо недостовірної інформації
щодо вартості розповсюдженої реклами
та/або виготовлення реклами та/або
вартості розповсюдження реклами
спеціально уповноваженому
центральному органу виконавчої влади у
сфері захисту прав споживачів та його
територіальним органам, необхідної для
здійснення ними передбачених цим
Законом повноважень, на рекламодавців,
виробників реклами та
розповсюджувачів реклами накладається
штраф у розмірі 100 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Проаналізувавши наведені норми та
матеріали справи, суд апеляційної
інстанції погоджується із висновком
суду першої інстанції стосовно того, що
ФОП ОСОБА_1 самовільно було встановлено
спеціальну конструкцію та те, що
Інспекцією правомірно накладено штраф
за порушення законодавства

про рекламу.

Згідно зі ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Скаржник у встановленому законом
порядку не довів наявність
передбачених законом підстав для
скасування постанови суду, не надав
інших доказів, які б не подавались
суду першої інстанції з
обґрунтуванням неможливості їх
подання такому суду.

Враховуючи наведене, судове
рішення відповідає закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
18 січня 2013 року в справі №2а-10256/12/1370 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.
Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Шавель Р.М.

Савицька Н.В.