Справа № 806/5284/13-а
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/25033/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Блажівської Н.Є.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на ухвалу
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 31 березня
2014 року та постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від 19
лютого 2014 року по справі № 806/5284/13-а за
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Андрушівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області про скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до
Андрушівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень від 05 червня 2013 року
№ про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 8833,71 грн. та №
про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 14745,00 грн., у тому числі:
за основним платежем - 11796,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями - 2949,00
грн.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 19 лютого 2014
року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 31 березня
2014 року у даній справі відмовлено у
задоволенні позовних вимог з огляду на
їх безпідставність.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, позивач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким повністю задовольнити позовні
вимоги, оскільки вважає, що постанову
та ухвалу було прийнято з порушенням
норм матеріального права та без
належного врахування всіх обставин
справи.

Перевіривши правильність застосування
судом першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем була
проведена перевірка діяльності
позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства, за
результатами якої встановлені
порушення позивачем п.7.1 ст.7 Закону
України від 22 травня 2003 року №889-IV «Про
податок з доходів фізичних осіб» (далі -
Закон № 889-IV), ст.13, п.4 ст.14 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян» №13-92
від 26.12.1992 року, пп.2.3.1 п.2.3 ст.2, ст.3, ст.6,
п.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України від 03.04.1997
року № 168/97-ВР «Про податок на додану
вартість» (далі - Закон № 168/97-ВР).

На підставі висновків перевірки та за
наслідками процедури
адміністративного оскарження
відповідачем прийняті спірні
податкові повідомлення-рішення.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи
в задоволенні позову, виходили із
наявності в діях позивача порушень
вказаних норм податкового
законодавства.

Разом з тим, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
звертає увагу на те, що вказані
висновки судів не можна вважати такими,
що зроблені на підставі повно та
всебічно досліджених встановлених
фактичних обставин справи.

Так, спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності для суб'єктів
малого підприємництва запроваджено
Указом Президента України від 03 липня
1998 року № 727/98 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємства» (далі -
Указ № 727/98), пункт перший статті 1 якого
надає фізичним особам право перебувати
на такій системі оподаткування за
умови, якщо вони здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у трудових
відносинах з якими, включаючи членів їх
сімей, протягом року перебуває не
більше 10 осіб та обсяг виручки від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500 000 грн.

Згідно з положенням пункту 4 статті 1
Указу № 727/98 як виручку розуміють суму,
фактично отриману суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок або (та) в касу за
здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг).

У разі порушення вимог, встановлених
статтею 1 цього Указу, платник єдиного
податку повинен перейти на загальну
систему оподаткування, обліку та
звітності починаючи з наступного
звітного періоду (кварталу) (стаття 5
Указу № 727/98).

У касаційній скарзі позивач наполягає
на тій обставині, що закупав молочну
продукцію під звіт.

За таких обставин, готівкові кошти,
отримані позивачем під звіт на
виконання умов договорів, не є виручкою
останнього від реалізації продукції у
розумінні положень Указу №727/98. Обсяг
виручки фізичної особи - підприємця, що
є платником єдиного податку і здійснює
свою діяльність як комерційний
представник за договором доручення,
складається лише із сум винагороди.
Операції з передачі позивачем від
продавців (населення) до покупців
(довірителів) зібраної у населення
молочної продукції не є операціями з
реалізації позивачем товару, внаслідок
яких отримується виручка.

В той же час, судами не перевірено
сутність та економічний зміст
господарських операцій у межах спірних
правовідносин.

Крім того, судам необхідно врахувати,
що згідно з абзацом третім пункту 2
Указу у разі, коли фізична особа -
суб'єкт малого підприємництва здійснює
кілька видів підприємницької
діяльності, для яких установлено різні
ставки єдиного податку, нею
придбавається одне свідоцтво і
сплачується єдиний податок, що не
перевищує встановленої максимальної
ставки.

Відповідно до абзацу восьмого пункту 2
Указу доходи, отримані від здійснення
підприємницької діяльності, що
обкладається єдиним податком, не
включаються до складу сукупного
оподатковуваного доходу за підсумками
звітного року такого платника та осіб,
що перебувають з ним у трудових
відносинах, а сплачена сума єдиного
податку є остаточною і не включається
до перерахунку загальних податкових
зобов'язань як самого платника податку,
так і осіб, які перебувають з ним у
трудових відносинах, включаючи членів
його сім'ї, які беруть участь у
підприємницькій діяльності.

Згідно з абзацами другим, третім пункту
4 Указу форма та порядок видачі
свідоцтва про право сплати єдиного
податку встановлюються Державною
податковою адміністрацією України і є
єдиними на всій території України. Для
переходу на спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єкт малого підприємництва подає
письмову заяву до органу державної
податкової служби за місцем державної
реєстрації.

Згідно з Порядком видачі Свідоцтва про
сплату єдиного податку, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 29.10.1999 року №
599 та зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 2 листопада 1999 року за
№ 752/4045, підставою для видачі Свідоцтва
є подання суб'єктом підприємницької
діяльності - фізичною особою письмової
заяви згідно з додатком 1 до
зазначеного Порядку.

У рядку 2 вказаної заяви зазначається
вид (види) діяльності, яким суб'єкт
підприємницької діяльності передбачає
займатися.

Зазначені суб'єктом малого
підприємництва види діяльності
записуються податковим органом у
Свідоцтві про сплату єдиного податку.

Нормами Указу не передбачено обов'язку
суб'єкта малого підприємництва, який
бажає перейти на спрощену систему
оподаткування, обирати вичерпний
перелік видів підприємницької
діяльності, якими він планує займатися.

У свою чергу, вичерпний перелік умов,
дотримання яких є необхідним для
застосування спрощеної системи
оподаткування, встановлені пунктом 1
Указу. Ці умови не обмежують суб'єкта
малого підприємництва у виборі
здійснюваних ним видів діяльності лише
тими, що зазначені у свідоцтві про
сплату єдиного податку чи в будь-якому
іншому документі.

Отже, суб'єкт малого підприємництва має
право займатися будь-якими видами
підприємницької діяльності, за
винятком тих, що не можуть
здійснюватися з використанням
спрощеної системи оподаткування в силу
прямої законодавчої заборони.

За таких обставин, режим оподаткування
єдиним податком поширюється на всі
доходи суб'єкта малого підприємництва,
що обрав спрощену систему
оподаткування, незалежно від видів
підприємницької діяльності, від яких
ці доходи одержані.

Отже, судам необхідно перевірити
фактичні обставини, що можуть свідчити
про факти порушення позивачем умов
запровадження спрощеної системи
оподаткування, визначених статтею 1
Указу, які б виключали можливість
застосування до суб'єкта малого
підприємництва правил оподаткування,
передбачених для платників єдиного
податку.

Відповідно до п. 2 ст. 227 КАС України,
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Оскільки передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
ухвала та постанова у справі
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції. Під час нового розгляду
справи необхідно врахувати викладене,
всебічно і повно з'ясувати і перевірити
всі фактичні обставини справи,
об'єктивно оцінити докази, що мають
юридичне значення для її розгляду і
вирішення спору по суті, і в залежності
від встановленого, правильно визначити
норми матеріального права, що
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин, та прийняти
обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 31 березня
2014 року та постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від 19
лютого 2014 року по справі № 806/5284/13-а
скасувати, а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до вимог ч. 6 ст. 254 КАС
України та оскарженню не підлягає.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписБлажівська Н.Є. підписЦвіркун
Ю.І.