Справа № 201/3085/12
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 201/3085/12
Головуючий у 1-й інстанції: Переверзєв
Суддя-доповідач: Білоус О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Барському районі Вінницької області на
постанову Барського районного суду
Вінницької області від 26 вересня 2012
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у Барському
районі Вінницької області про
перерахунок пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Барського
районного суду Вінницької області з
позовом до УПФУ у Барському районі про
перерахунок пенсії. Позовні вимоги
мотивовано тим, що він є інвалідом 2
групи пожиттєво внаслідок
захворювання, пов'язаного з виконанням
обов'язків по ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС. ОСОБА_2 звернувся для
проведення перерахунку пенсії до УПФУ
у Барському районі, проте отримав
відмову. Вважаючи її протиправною,
просив зобов'язати УПФУ у Барському
районі провести перерахунок пенсії з
урахуванням пільгового стажу.

Постановою Барського районного суду
Вінницької області від 26.09.2012 року
позов задоволено. Не погоджуючись із
рішенням суду першої інстанції,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить суд скасувати постанову
Барського районного суду Вінницької
області від 26.09.2012 року, та прийняти
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись при цьому на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного
вирішення спору.

В судове засідання представники сторін
не з'явилися, позивач направив
клопотання про розгляд справи без його
участі, представник відповідача
(апелянта) про причини неявки в судове
засідання суд не повідомив, клопотань
про відкладення розгляду справи не
направляв.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про його дату, час і
місце, а також враховуючи те, що їх явка
в судове засідання не визнавалась
обов'язковою, колегія суддів визнала за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження, відповідно до
п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, за наявними у
справі матеріалами, при цьому, згідно
частини 6 статті 12, частини 1 статті 41
КАС України, повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції необхідно залишити
без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Частиною 1 ст. 195 КАС України визначено,
що суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, та підтверджується
матеріалами справи, позивач ОСОБА_2 є
інвалідом 2 групи по життєво внаслідок
захворювання, пов'язаного з виконанням
обов'язків по ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС, що підтверджується
довідкою Одеської обласної МСЕК №046514
та посвідченням особи яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
(категорія 1) серії НОМЕР_1, виданого
01.11.2004 року.

Судом першої інстанції встановлено, що
на час аварії на ЧАЕС позивач працював
в Одеському автотранспортному
підприємстві треста «Сельстрой»АТП-1561
водієм. Відповідно до наказу № 77 від 28
травня 1986 року позивач працюючи водієм
цементовоза перевозив цемент до
четвертого енергоблоку ЧАЕС після
аварії. Виконання робіт по ліквідації
наслідків на ЧАЕС підтверджується
шляховими листами та відомістю про
нарахування заробітної плати.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд
першої інстанції керувався тим, що
згідно ст. 49 Закону України від 28.02.1991
року «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до ст.54 Закону №796 пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
можуть призначатися за бажанням
громадянина із заробітку, одержаного
за роботу в зоні відчуження в 1986-1990
роках, у розмірі відшкодування
фактичних збитків, який визначається
згідно з законодавством.

Тому суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що відмова
управління Пенсійного фонду України у
Барському районі Вінницької області
провести обчислення пенсії позивачу по
інвалідності в розмірі відшкодування
фактичних збитків, завданих здоров'ю
внаслідок Чорнобильської катастрофи (у
зв'язку з відсутністю документів, якими
підтверджується сума зарплати
нарахована за дні перебування
безпосередньо в зоні відчуження окремо
за травень і червень місяці) є
неправомірною, оскільки надані
позивачем шляхові листи та відомості
про нарахування заробітної плати
підтверджують факт його перебування в
зоні відчуження та розмір заробітної
плати окремо за травень та червень
місяці 1986 року.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищенаведеним,
матеріалами справи, а тому колегією
суддів відхиляються, оскільки не дають
підстав для висновку про порушення
судом першої інстанції норм права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, тобто прийнята постанова
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, і підстав для її
скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб та межах,
визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у Барському
районі Вінницької області, - залишити
без задоволення, а постанову Барського
районного суду Вінницької області від
26 вересня 2012 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Курко О. П.

Совгира Д. І.