Справа № 826/11478/14
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва в складі головуючого судді
Качура І.А., при секретарі судового
засідання Хрімлі К.О, за участю
представників сторін:
від позивача: Зурнаджи Є.Є.
від відповідача: Катамай Г.М.
(дов. від 29.01.2014р. №161/9/2659-10-02-19)
розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Про
Сервіс» до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі ГУ
Міндоходів м. Києва про визнання
протиправними дій, зобов'язання
На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в
судовому засіданні 18.09.2014 року в 15год. 54
хв. проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Виготовлення
постанови у повному обсязі відкладено,
про що повідомлено сторін після
проголошення вступної та резолютивної
частини постанови в судовому засіданні
з урахуванням вимог ч.2 ст. 167 КАС
До Окружного адміністративного
суду м. Києва звернулось Товариство з
обмеженою відповідальністю «Про
Сервіс» (далі по тексту також - позивач)
з позовом до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі ГУ
Міндоходів м. Києва (надалі також -
відповідач), в якому просило:
- визнати протиправними дії ДПІ у
Шевченківському районі ГУ Міндоходів
м. Києва щодо складання Акту від 16.06.2014р.
№1449/26-59-22-05/33153611 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ «Про Сервіс» (код
господарських відносин із платниками
податків за період з 01.11.2013р. по 30.11.2013
Шевченківському районі ГУ Міндоходів
м. Києва вилучити з Бази даних
Податковий блок - «Аналітична система.
Перегляд результатів співставлення.
Дані результатів перевірок» дані, які
вносились за результатами складання
звірки згідно Акту «Про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ «Про Сервіс» (код
господарських відносин із платниками
податків за період з 01.11.2013 р. по 30.11.2013
р.» від 16.06.2014р. №1449/26-59-22-05/33153611.
В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що відповідачем допущено
порушення положень Податкового
кодексу України (надалі - ПК України),
Порядку проведення органами державної
податкової служби зустрічних звірок,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України №1232 від 27.12.2010 р.
(надалі - Порядок №1232), Методичних
рекомендацій щодо організації та
проведення органами державної
податкової служби зустрічних звірок,
затверджених наказом Державної
податкової адміністрації України №236
від 22.04.2011 р. (надалі - Методичні
рекомендації №236) під час складання
акту від 16.06.2014 року №1449/26-59-22-05/33153611, а
саме протиправно зафіксовані висновки
про відсутність реальних
господарських операцій під час
проведення зустрічної звірки.
Відповідач проти задоволення позову
заперечував, вважав його
необґрунтованим та безпідставним,
позаяк складений акт від 16.06.2014 року
№1449/26-59-22-05/33153611, не породжує щодо
позивача жодних правових наслідків, і
не є обов'язковим для платника
податків, з огляду про що у задоволенні
позову просив відмовити.
Розглянувши документи і матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку про те, що
позов задоволенню підлягає з огляду
Матеріалами справи встановлено,
що 16.06.2014 року відповідачем здійснено
заходи щодо проведення зустрічної
звірки Товариства з обмеженою
відповідальністю «Про Сервіс».
За результатами звірки складено
акт «Про неможливість проведення
зустрічної звірки Товариства з
обмеженою відповідальністю «Про
Сервіс» щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за період з 01.11.2013р. по 30.11.2013
р.» (далі по тексту - акт
№1449/26-59-22-05/33153611).
Зі змісту акту вбачається, що
відповідачем встановлено: - ухиляння
від реєстрації податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних; -
маніпулювання даними податкового
обліку та податкової звітності з
податку на додану вартість; -
відсутність будь-якої інформації про
наявні складські приміщення, наявність
автомобільного чи іншого транспорту,
устаткування, а також трудових
ресурсів, що необхідно для здійснення
фінансово-господарської діяльності
підприємства; - правочини між ТОВ «ПРО
СЕРВІС» та відображеними ним у додатку
5 до податкової декларації з ПДВ
«Розшифровки податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів» постачальників та
покупців за листопад 2013р. не спрямовані
на реальне настання правова наслідків.
Позивач категорично не
погоджуючись із об'єктивністю та
достовірністю таких висновків
відповідача, вважаючи дії суб'єкта
владних повноважень здійснених при
складані акту протиправними, звернувся
до Окружного адміністративного суду
Вирішуючи спір по суті, суд
виходив із наступного.
Як вбачається зі змісту акту,
підставою його складання було
незнаходження ТОВ «Про Сервіс» за
адресою його реєстрації про що було
складено акт про незнаходження за
місцем реєстрації від 16.06.2014р. №771/22-05.
При цьому, інших підстав про
неможливість проведення зустрічної
звірки, в акті не вказано.
Досліджуючи надані сторонами
докази, аналізуючи наведені міркування
та заперечення, оцінюючи їх в
сукупності, суд бере до уваги наступне.
В ході судового розгляду справи
встановлено, що юридичною адресою
Куренівська, будинок 14-Б, що
підтверджується копією виписки з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
виданої станом на 10.07.2014р.
При цьому, записів щодо
відсутності позивача за
місцезнаходженням чи про повідомлення
про відсутність за місцезнаходженням,
Єдиний державний реєстр не містить.
Відповідно до ч.1 ст.16 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних та фізичних
осіб-підприємців» Єдиний державний
реєстр створюється з метою
забезпечення органів державної влади,
а також учасників цивільного обороту
достовірною інформацією про юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців з
Єдиного державного реєстру.
Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців», якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
З огляду на вищевикладене
обумовлюється висновок про те, що
твердження відповідача про
неможливість провести зустрічну
звірку позивача з посиланням на
відсутність позивача за
місцезнаходженням, є безпідставним.
Аналізуючи правомірність дій
відповідача при здійснені заходів на
проведення зустрічної звірки та
оформлення її результатів, суд виходив
Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Відповідно до
статті 74 Податкового Кодексу України
податкова інформація, зібрана
відповідно до цього Кодексу, може
зберігатися та опрацьовуватися в
інформаційних базах контролюючих
органів або безпосередньо посадовими
(службовими) особами контролюючих
органів. Перелік інформаційних баз, а
також форми і методи опрацювання
інформації визначаються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.
Зібрана податкова інформація та
результати її опрацювання
використовуються для виконання
покладених на контролюючі органи
Відповідно до ст.74 Податкового Кодексу
України податкова інформація є
власністю держави і може
використовуватися лише для визначених
Податковим кодексом цілей.
Податкова інформація є різновидом
інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності органів
державної податкової служби, у
відповідності до п.п. 62.1.2 п.62.1 ст.62 ПКУ,
який у свою чергу, є способом
здійснення податкового контролю.
Відповідно до п.61.1 ст.61 ПКУ
податковий контроль - система заходів,
що вживаються контролюючими органами з
метою контролю правильності
нарахування, повноти і своєчасності
сплати податків і зборів, а також
дотримали законодавства з питань
регулювання обігу готівки, проведення
розрахункових та касових операцій,
патентування, ліцензування та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи.
Статтею 62 Податкового кодексу України
передбачено, що податковий контроль
здійснюється шляхом: - ведення обліку
платників податків; -
інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності органів
державної податкової служби; -
перевірок та звірок відповідно до
вимог цього Кодексу, а також перевірок
щодо отримання законодавства, контроль
за дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, порядку,
встановленому законами України, що
регулюють відповідну сферу
Згідно з приписами статті 72
Податкового кодексу України, для
інформаційно - аналітичного
забезпечення діяльності державної
податкової служби використовується
інформація, що надійшла, зокрема, від
платників податків, податкових
агентів, органів влади чи органів
місцевого самоврядування,
Національного банку України, банків,
інших фінансових установ, органів
влади інших держав, міжнародних
організацій або нерезидентів,
підрозділів податкової служби та
Водночас, згідно до пункту 73.1 статті
73 Податкового кодексу України,
інформація, визначена у статті 72 цього
Кодексу, безоплатно надається органам
державної податкової служби
періодично або на окремий письмовий
запит органу державної податкової
служби у терміни, визначені пунктом 73.2
Пунктом 73.3 статті 73 Податкового
кодексу України передбачено, що органи
державної податкової служби мають
право звернутися до платників податків
та інших суб'єктів інформаційних
відносин із письмовим запитом про
подання інформації (вичерпний перелік
та вистави надання якої встановлено
законом), необхідної для виконання
покладених на органи державної
податкової служби функцій, завдань, та
її документального підтвердження.
В силу приписів абзацу 3 пункту 73.3
статті 73 цього Кодексу, письмовий запит
про подання інформації надсилається
платнику податків або іншим суб'єктам
інформаційних відносин, зокрема, у разі
проведення зустрічної звірки.
Так, згідно з абзацом 1 пункту 73.5 статті
73 Податкового кодексу України, з метою
отримання податкової інформації
органи державної податкової служби
мають право проводити зустрічні звірки
даних суб'єктів господарювання щодо
Зустрічною звіркою вважається
співставлення даних первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання, що
здійснюється органами державної
податкової служби з метою
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій та розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків.
Зустрічні звірки не є перевірками і
проводяться в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.
За результатами зустрічних звірок
складається довідка, яка надається
суб'єкту господарювання у десятиденний
Механізм проведення органами
державної податкової служби
зустрічних звірок визначений Порядком
проведення органами державної
податкової служби зустрічних
звірок, який затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 27
грудня 2010 р. № 1232 (далі - Порядок).
Пунктом 2 вказаного Порядку
передбачено, що зустрічні звірки
проводяться у суб'єктів господарювання
щодо здійснення операцій з якими під
час перевірки платника податків та
зборів виникають сумніви стосовно
факту здійснення таких операцій або
якщо існують розбіжності
задекларованих у деклараціях з податку
на додану вартість показників
податкового кредиту та податкових
Відповідно до пункту 3 Порядку
проведення органами державної
податкової служби зустрічних звірок, з
метою проведення зустрічної звірки
орган державної податкової служби
(ініціатор) надсилає органу державної
податкової служби (виконавцю), на
обліку в якому перебуває суб'єкт
господарювання, запит про проведення
зустрічної звірки для підтвердження
отриманих від платника податків та
Зустрічна звірка може бути
проведена органом державної
податкової служби ініціатором)
самостійно у разі, коли суб'єкт
господарювання перебуває на обліку в
тому ж органі податкової служби, в
якому перебуває платник податків, або в
межах одного населеного пункту.
В силу положень пункту 4 Порядку
проведення органами державної
податкової служби звірок, орган
державної податкової служби
(виконавець), який проводить зустрічну
звірку, складає довідку за наявності
інформації, для отримання якої
надіслано запит органом державної
податкової служби (ініціатором), та її
документального підтвердження. У разі
відсутності запитуваної органом
державної податкової служби
(ініціатором) інформації орган
державної податкової служби
(виконавець) надсилає завірений
печаткою запит про подання інформації
та її документального підтвердження
суб'єкту господарювання за його
адресою (місцезнаходженням,
податковою адресою) рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
чи особисто вручає суб'єкту
господарювання або його законному чи
уповноваженому представникові під
Водночас, у випадку проведення
зустрічної звірки органом державної
податкової служби (ініціатором),
відповідно до положень пункту 3.3
Методичних рекомендацій щодо
організації та проведення органами
державної податкової служби
зустрічних звірок, затверджених
наказом Державної податкової
адміністрації України від 22.04.2011 року №
236, обов'язок здійснення відповідних
заходів (направлення запитів,
повторних запитів, здійснення
моніторингу відповідей, що надходять,
тощо) з метою забезпечення своєчасного
та у повному обсязі проведення
зустрічних звірок, у тому числі і по
ланцюгу проходження ТМЦ (робіт, пінних
паперів, нематеріальних активів тощо)
покладається на орган ДПС - ініціатора.
При ньому, обов'язок направлення запиту
на адресу суб'єкта господарювання та
забезпечення проведення зустрічної
звірки покладається на орган ДПС -
виконавця, в якому такий суб'єкт
господарювання перебуває на обліку
(крім випадків, визначених у абзаці
шостому п. 3.1 Методичних рекомендацій).
Порядком проведення органами
державної податкової служби
зустрічних звірок, передбачено
надіслання податковим органом запиту
про подання інформації та її
документального підтвердження
суб'єкту господарювання за його
адресою (місцезнаходженням, податковою
адресою) у разі відсутності
запитуваної органом державної
податкової служби (ініціатором)
Проте відповідачем не надано
суду доказів направлення
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення відповідного запиту
позивачу про надання інформації та її
документального підтвердження, як того
вимагають норми чинного податкового
законодавства. Також не надані докази,
що такий запит вручався позивачу
шляхом його вручення під розписку його
уповноваженому представнику.
Крім того, суд критично ставиться
до доводів відповідача про визнання
угод позивача нікчемними, з огляду про
Стаття 203 ЦК України встановлює
вимоги до правочинів, недотримання
яких може стати підставою для визнання
правочину недійсним (стаття 215 ЦК
України). Всі договори, укладені від
позивача відповідають вимогам, які
передбачені статтею 203 ЦК України,
зокрема: зміст правочинів не
суперечить Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам; волевиявлення
учасників правочинів було вільним та
відповідало їх внутрішній волі; форма
правочинів відповідала вимогам закону;
правочини спрямовані на реальне
настання правових наслідків, що
Стаття 204 ЦК України передбачає,
що правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
Відповідно до ч. 2 ст. 234 Цивільного
кодексу України фіктивний правочин
визнається судом недійсним.
Таким чином, головною
підставою вважати правочин нікчемним
являється її недійсність, встановлена
Згідно постанови пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009
року, вимога про встановлення
нікчемності правочину підлягає
розгляду у разі наявності відповідної
суперечки. Такий позов може
пред'являтися окремо, без застосування
наслідків недійсності нікчемного
правочину. В цьому випадку в
резолютивній частині судового рішення
суд вказує про нікчемність правочину
або відмову н цьому. Вимога про
застосування наслідків недійсності
правочину може бути заявлена як
одночасно з вимогою про визнання
оспорюваного правочину недійсним, так
і у вигляді самостійної вимоги у разі
нікчемності правочину і наявності
рішення суду про визнання правочину
недійсним. Наслідком визнання
правочину (договору) недійсним не може
бути його розірвання, оскільки це
взаємовиключні вимоги. Якщо позивач
посилається ні нікчемність правочину
для обґрунтування іншої заявленої
вимоги, суд не має права посилатися па
відсутність судового рішення про
встановлення нікчемності правочину і
повинен дати оцінку таким аргументам
позивача. Відповідно до статей 215 і 216 ЦК
Україні вимога про визнання
оспорюваного правочину недійсним і про
застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемною правочину можуть бути
заявлені як однією із сторін правочину,
так і іншою зацікавленою особою, права
і законні інтереси якої порушені
здійсненням правочину.

Таким чином, навіть за наявності
ознак нікчемності правочину податкові
органи мають право лише звертатися до
судів з позовами про стягнення в доход
держави коштів, отриманих по
правочинах, здійснених з метою, що
свідомо суперечить інтересам держави і
суспільства посилаючись на їх
нікчемність.

Фактичні обставини справи
свідчать про те, що відповідачем не
прийнято до увагу принцип презумпції
правомірності правочину, визначеного
на законодавчому рівні ст. 204 ЦК
України.

Крім того, в силу положень ч.3 ст.228
Цивільного кодексу України питання
недійсності правочину у разі
недодержання вимоги щодо його
відповідності інтересам держави і
суспільства, його моральним засадам
вирішується виключно судом.

Відповідного рішення суду про
визнання недійсними правочинів,
укладених між позивачем та його
контрагентами, матеріали справи не
містять.

У свою чергу органи державної
податкової служби не наділені
повноваженнями визнавати нікчемними
правочини, укладені між суб'єктами
господарювання та роботи відповідні
висновки в актах перевірок.

При цьому, як вбачається зі змісту
ст.72, ст.74 ПК України для
інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності державної
податкової служби використовується
інформація, що надійшла, зокрема, від
платників податків, податкових
агентів, органів виконавчої влади,
органів місцевого самоврядування,
Національного банку України, банків,
інших фінансових установ - інформація
про наявність та рух коштів на рахунках
платника податків; органів влади інших
держав, міжнародних організацій або
нерезидентів, підрозділів податкової
служби та митних органів - за
результатами податкового контролю,
податкова інформація, може зберігатися
та опрацьовуватися в інформаційних
базах органів державної податкової
служби або безпосередньо посадовими
(службовими) особами органів державної
податкової служби. Перелік
інформаційних баз, а також форми і
методи опрацювання інформації
визначаються центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
податкову політику. Зібрана податкова
інформація та результати її
опрацювання використовуються для
виконання покладених на органи
державної податкової служби функцій та
завдань.

Виходячи із вищевикладених
правових нормам та аналізуючи дані
акту, суд прийшов до висновку, що
складений відповідачем акт є
необґрунтованим.

На час звернення до суду із
адміністративним позовом, чинними є
Методичні рекомендації щодо
організації та проведення камеральних
перевірок податкової звітності
платників податків, крім перевірок
податкової декларації про майновий
стан і доходи та податкової декларації
платника єдиного податку - фізичної
особи - підприємця, затверджені наказом
Міністерства доходів і зборів України
№165 від 14.06.2013 р. (надалі - Методичні
рекомендації №165).

Вказані Методичні рекомендації
№165 були запроваджені в органах
Міністерства доходів і зборів України
з метою поліпшення адміністрування
податків, повноти декларування
податкових зобов'язань в умовах
впровадження спеціального програмного
забезпечення для удосконалення діючих
процедур проведення камеральних
перевірок, що покращить якість
матеріалів перевірок та сприятиме
зменшенню термінів їх проведення.

В п.1.3 Методичних рекомендацій №165
визначено, що під час реалізації
Методичних рекомендацій
використовуються такі програмні
продукти: підсистеми інформаційної
системи «Податковий блок» -
«Реєстрація ПП», «Обробка податкової
звітності та платежів», «Податковий
аудит», «Аналітична система», «Облік
платежів»; єдиний реєстр податкових
накладних; АРМ «Митниця»; підсистема
«Реєстрація та облік РРО та книг обліку
розрахункових операцій АІС «Реєстри
платників податків».

Єдина система «Податковий блок»
та її підсистеми є програмними
продуктами, створеними для
використання органами Державної
податкової служби для обробки зібраної
інформації в автоматичному режимі.

З урахуванням того, що висновки,
викладені у акті від 16.06.2014 року №
1449/26-59-22-05/33153611 не можуть бути підставою
для внесення змін до податкової
звітності з податку на додану вартість
та враховуючи помилковість висновків
вказаного акту, суд приходить до
висновку, що дії відповідача щодо
внесення інформації, відображеної в
акті до автоматизованої системи є
протиправними.

Разом з тим, оскільки, доводи,
викладені відповідачем у акті від
16.06.2014 року №1449/26-59-22-05/33153611 не знайшли
свого документального підтвердження,
були спростовані фактичними
обставинами справи та імперативними
приписами чинного законодавства, а
збереження внесених даних та їх
використання у подальшому може
призвести до визнання нікчемними угод,
укладеними за ланцюгами постачання, до
визнання відсутньою бази об'єкта
оподаткування податком на додану
вартість і негативно відобразиться на
взаємовідносинах з контрагентами
позивача та державою, позовна вимога
про зобов'язання вилучити з Бази даних
Податковий блок - «Аналітична система.
Перегляд результатів співставлення.
Дані результатів перевірок» дані, які
вносились за результатами складання
звірки згідно Акту «Про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ «Про Сервіс» () щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за період з 01.11.2013 р. по 30.11.2013
р.» від 16.06.2014р. №1449/26-59-22-05/33153611,
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем як суб'єктом владних
повноважень не доведено правомірність
оспорюваних дій.

Враховуючи викладене, керуючись
статями 9, 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії ДПІ у
Шевченківському районі ГУ Міндоходів
м. Києва щодо складання Акту від 16.06.2014р.
№1449/26-59-22-05/33153611 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ «Про Сервіс» () щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за період з 01.11.2013р. по 30.11.2013
р.».

Зобов'язати ДПІ у Шевченківському
районі ГУ Міндоходів м. Києва вилучити
з Бази даних Податковий блок -
«Аналітична система. Перегляд
результатів співставлення. Дані
результатів перевірок» дані, які
вносились за результатами складання
звірки згідно Акту «Про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ «Про Сервіс» () щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за період з 01.11.2013 р. по 30.11.2013
р.» від 16.06.2014р. №1449/26-59-22-05/33153611.

Постанова набирає законної сили
згідно ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
І.А. Качур