Справа № 826/3545/14
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/3545/14
у 1-й інстанції: Качур І.А.
Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
У Х В А Л А

Іменем України

22 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Мєзєнцева Є.І.,
суддів - Старової Н.Е., Чаку Є.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Сумської митниці Міндоходів на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 22 травня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю Торговий Дім
"Укрлегсировина" до Сумської митниці
Міндоходів про визнання дій
протиправними, скасування рішення щодо
коригування митної вартості товарів,
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю Торговий Дім
"Укрлегсировина" звернулось до суду із
адміністративним позовом до Сумської
митниці Міндоходів про:

- визнання протиправними дій Сумської
митниці Міндоходів щодо коригування
митної вартості товару згідно з
рішенням про коригування митної
вартості товарів від 18 листопада 2013
року № 805170000/2013/000195/2.;

- скасування рішення Сумської
митниці Міндоходів про коригування
митної вартості товарів від 18
листопада 2013 року № 805170000/2013/000195/2.;

- зобов'язання Сумської митниці
Міндоходів, здійснити коригування
митної вартості товарів, імпортованих
ТОВ ТД "Укрлегсировина", за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 22
травня 2014 року вимоги
адміністративного позову було
задоволено частково.

Відповідач, не погоджуючись з
прийнятим рішенням суду, подав
апеляційну скаргу, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду ухвалена з
порушенням норм матеріального права, у
зв'язку з чим просить скасувати
постанову суду та прийняти нове
рішення, яким в задоволенні
адміністративного позову відмовити в
повному обсязі.

Перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції фактичних
обставин справи та правильність
застосування ним норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
дійшла наступного висновку.

Відносини, пов'язані із справлянням
митних платежів, регулюються Митним
кодексом України, Податковим кодексом
України та іншими законами України з
питань оподаткування.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.51 Митного кодексу України
митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 Митного кодексу України
передбачено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Відповідно до приписів ч.ч. 2-8 ст. 57
Митного кодексу України, основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу. У
разі якщо неможливо застосувати жоден
із зазначених методів, митна вартість
визначається за резервним методом
відповідно до вимог, встановлених
статтею 64 цього Кодексу.

Згідно ст.58 Митного кодексу України
метод визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, застосовується
у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або
їх ціни відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між
собою особи або хоч і пов'язані між
собою особи, однак ці відносини не
вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу
України документами, які підтверджують
митну вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до комерційного інвойсу №
5-78 від 25 вересня 2013 року позивач
здійснив ввезення на митну територію
України та митне оформлення взуття у
кількості 588 пар на суму 5698,42 дол. США, що
курсом НБУ становило 45547 грн. 47 коп.

Так, з метою розмитнення поставленого
товару позивачем була подана до
митного оформлення митна декларація №
805170000/2013/003079 від 18 листопада 2013 року, в
якій митну вартість позивач визначив
відповідно до ціни договору,
визначеній в комерційному інвойсі 5698,42
дол. США.

Водночас, на підтвердження митної
вартості, позивачем було надано
наступні документи: карта обліку особи,
яка здійснює операції з товарами
100/2012/0005158 від 22.02.2013; міжнародна
автомобільна накладна (СМR) 293/2 від
11.11.2013 року; коносамент (Віll of lading)
DАІСLКР133313А від 06.10.2013 року;
рахунок-фактура про надання
транспортно - експедиційних послуг від
виконавця договору про
транспортно-експедиційні послуги
СФ-0000462 від 13.11.2013; документ, що
підтверджує вартість перевезення
товару, платіжне доручення № ЕХР/1746&
1747/2013 від 09.10.2013 року; виписка з
бухгалтерської документації б/н від
25.09.2013 року; каталог виробника товару
від 25.09.2013 року; прейскурант (прайс -
лист виробника) товару б-н від 01.06.2013
року; висновок про вартісні
характеристики товару, підготовлений
спеціалізованою експертною
організацією Укрпромзовнішекспетриза
№ 4860 від 25.10.2013 року; розрахунок ціни
(калькуляція) б-н від 25.09.2013 року;
рахунок - фактура (інвойс) S-78 від 25.09.2013
року; пакувальний лист б-н від 25.09.2013
року; доповнення до
зовнішньоекономічного договору,
генеральна специфікація до додаткової
Угоди 3 від 04.07.2013 року; доповнення до
зовнішньоекономічного договору,
додаткова угода 3 від 04.07.2013 року;
доповнення до зовнішньоекономічного
договору, спец.4 від 18.09.2013 року;
зовнішньоекономічний договір № ULS/SPS
від 28 грудня 2012 року; договір на
декларування № 12/1 від 09.03.2013 року;
внутрішній договір складського
зберігання, договір відповідального
зберігання від 01.09.2013 року; висновок
державної санітарно-епідеміологічної
експертизи 05.03.02-03/25645 від 10.04.2013 року;
довідка про проведення декларування
валютних цінностей, доходів та майна,
що належить резиденту України
ДПІ Голосіївського р-ну від 13.11.2013 року;
- сертифікат відповідності № UА.001.L00107-13
від 01.06.2013 року; декларація про
відповідність (виробник, або
уповноважена ним особа чи постачальник
у встановлених техн. регламентами
випадках) UА.001.D.10142-13 від 01.06.2013 року;
інформація про позитивні результати
здійснення санітарно -
епідеміологічного контролю товару (для
товарів, що не підлягають екологічному
контролю) 2730 від 12.11.2013 року; інформація
про позитивні результати здійснення
радіологічного контролю товару (для
товарів, що не підлягають екологічному
контролю) 2730 від 12.11.2013 року; відомості
про тару та упаковку 915 від 26/07/2001;
сертифікат про походження товару
загальної форми МСС/131028372 від 28.10.2013
року; сертифікат ISO 12/04/2012; сертифікат ISO
24/04/2012; акт зважування контейнеру б-н
від 11.11.2013 року; екологічна декларація
№34960 від 31.10.2013 року; лист відправника
про оплату фрахту б-н від 30/10/2013 року;
лист відправника про страхування б-н
від 30.10.2013 року; лист відправника б-н від
13.11.2013 року; лист відправника про
виробничі потужності б-н від 25.09.2013
року; лист відправника про страхування
№87 від 13.11.2013 року; наряд на
відвантаження контейнеру № 293 від
31.10.2013 року; лист про страхування № 82
від 04.10.2013 року; сертифікат якості
виробника б-н від 25.09.2013 року; копія
митної декларації країни відправлення
С 18415 від 29.09.2013 року.

За результатами перевірки митної
декларації, органом доходів та зборів
було відмовлено у митному оформленні
товарів згідно картки відмови
№805170000/2013/00075.

В митному оформленні було відмовлено з
причин неподання повного пакету
документів для підтвердження митної
вартості. Разом з тим, відповідачем не
вказано, яких саме документів не
достатньо для визначення митної
вартості.

Крім того, позивачем було надано для
підтвердження заявленої митної
вартості товару наступні документи:
контракт та специфікації, свіфт про
сплату продавцю за специфікацією № 3
від 04.07.2003 року; калькуляція виробника,
витяг з бухгалтерського обліку
виробника щодо калькуляції, лист
виробника про відсутність страхування
по перевозці, лист отримувача, щодо
умов СFR, лист продавця про сплату
фрахту, рахунок на оплату фрахту
Продавцем, експортна декларація
Продавця, рахунок на оплату послуг
(Одержувача) ТОВ "Таланпром", каталог
виробника, прайс лист виробника,
висновок ДП "Укрпромзовнішекспертиза",
інвойс 5-78, лист відправника, що
підтверджує оплату фрахту.

За наслідком розгляду додаткових
документів позивача, відповідачем
прийнято рішення про коригування
митної вартості імпортованого
позивачем товару від 18 листопада 2013
року № 805170000/2013/000195/2, відповідно до
якого така вартість склала 16287.60 дол.
США та картку відмови в прийнятті
митної декларації від 18 листопада 2013
року № 80517000/2013/00075.

Як свідчить графа 33 "Обставини
прийняття рішення та джерела, що
використовувались митним органом для
коригування митної вартості" основний
метод не застосовувався тому, що
використані декларантом відомості не є
об'єктивними та достатньо
підтвердженими документально. Однак,
митним органом не зазначено, в чому
саме виражається необ'єктивність таких
даних.

Крім того, в графі 33 вказано, що
декларантом не надано запитані
додаткові документи (специфікація до
контракту, виписка з бухгалтерської
документації, специфікації,
прейскуранти виробника товару,
калькуляцію, інформацію біржових
організацій про вартість товару).
Враховуючи вищевикладене, суд першої
інстанції вірно не взяв до уваги
зазначене посилання відповідача, адже
відповідно до графи 44 митної
декларації вказані документи були
надані митному органу.

Колегія суддів під час вирішення
справи також враховує правову позицію
Верховного Суду України, викладену в
постановах від 29 травня 2012 року у
справі № 21-91а12 та від 11 вересня 2012 року
у справі № 21-262а12, в яких суд дійшов
висновку, що за умови ненаведення
митним органом доказів того, що
документи, подані декларантом для
митного оформлення товару, є
недостатніми чи такими, що у своїй
сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації,
витребування цим органом переліку
документів без зазначення обставин,
які ці документи повинні підтвердити,
свідчить про протиправність рішення
цього органу щодо застосування іншого,
ніж основний метод визначення митної
вартості. Тобто за відсутності
обґрунтування неможливості визначення
митної вартості товару за першим
методом, застосування митним органом
коригування митної вартості є
передчасним.

Проаналізувавши наведені законодавчі
норми, повно та всебічно дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає неправомірними,
необґрунтованими та передчасними дії
Сумської митниці Міндоходів щодо
застосування другорядного методу
визначення митної вартості товару з
урахуванням наведених законодавчих
норм та наявних матеріалів справи, а
також ненаведення митним органом
доказів того, що документи, подані
декларантом для митного оформлення
товару, є недостатніми чи такими, що у
своїй сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації, та
витребування цим органом переліку
документів без зазначення обставин,
які ці документи повинні підтвердити.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що рішення про
коригування митної вартості товарів
від 18 листопада 2013 року №805170000/2013/000195/2
підлягає скасуванню.

Водночас, як вірно зазначено судом
першої інстанції, вимоги позивача про
зобов'язання Сумської митниці
Міндоходів, здійснити коригування
митної вартості товарів, імпортованих
ТОВ ТД "Укрлегсировина", за основним
методом не підлягають задоволенню,
адже таке зобов'язання буде втручанням
в дискреційні повноваження
відповідача, що є неприпустимим
виходячи з загальних засад
судочинства.

Доводи апеляційної скарги зазначених
вище висновків суду попередньої
інстанції не спростовують і не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права. За
наведеного, судова колегія
погоджується з висновками суду першої
інстанції про часкове задоволення
адміністративного позову.

За правилами ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Сумської митниці
Міндоходів залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 22 травня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку,
встановленому статтею 254 КАС України та
може бути оскаржена безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції в порядку і строки,
встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя

Є.І. Мєзєнцев

суддя

Н.Е. Старова

суддя

Є.В.Чаку

Головуючий суддя
Мєзєнцев Є.І.

Судді:
Старова Н.Е.

Чаку Є.В.