Справа № 614/721/14-а
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 р.Справа № 614/721/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Бершова Г.Є. , Старостіна В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Борівському районі
Харківської області на постанову
Борівського районного суду
Харківської області від 01.08.2014р. по
справі № 614/721/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Борівському районі
Харківської області

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до
Борівського районного суду
Харківської області із
адміністративним позовом до
Управління пенсійного фонду України в
Борівському районі Харківської
області (далі - УПФУ в Борівському
районі Харківської області,
відповідач) в якому просила суд визнати
неправомірною відмову Управління
пенсійного фонду України в Борівському
районі Харківської області в
перерахунку їй пенсії з ухваленням
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально побутових питань та
індексації плати, та зобов'язати УПФ
України в борівському районі
Харківської області здійснити їй з
дати призначення пенсії перерахунок та
виплату пенсії з урахуванням сум
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги для вирішення
соціально - побутових питань та
індексації заробітної плати , які
враховуються при обчисленні пенсії та
з яких було сплачено страхові внески з
урахуванням фактичних сум відповідно
до Закону України « Про державну
службу», згідно довідок про складові
заробітної плати (за останні 24
календарні місяці роботи або за будь -
які 60 календарних місяців роботи
підряд перед зверненням за пенсією), що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу», а також стягнути з
відповідача на її користь витрати по
сплаті судового збору.

Постановою Борівського районного суду
Харківської області від 01.08.2014 року
позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано дії Управління Пенсійного
фонду України в Борівському районі
Харківської області щодо відмови в
перерахунку ОСОБА_1 пенсії з
урахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення до щорічної відпустки,
матеріальної допомоги для вирішення
соціально - побутових потреб та
індексації заробітної плати -
неправомірними.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Борівському районі
Харківської області здійснити
перерахунок та виплату пенсії
призначеної ОСОБА_1 на підставі довідки
територіального управління Державної
судової адміністрації України у
Харківській області № 428 від 04.07.2014 р., з
урахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги
для вирішення соціально - побутових
потреб та індексації заробітної плати,
з 17.01.2014 р.

Відповідач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Борівського районного суду
Харківської області від 1 серпня 2014
року по справі № 614/721/14-а та ухвалити
нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в
задоволені позивних вимог в повному
обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, відповідач посилається на
прийняття оскаржуваної постанови з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а саме, ст.ст. 9, 71,
86, 159 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС
України), Що призвело до неправильного
вирішення справи, а також на доводи та
обґрунтування, викладені в апеляційній
скарзі.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не прибули,
повідомлені належним чином про дату,
час і місце судового засідання.

Колегія суддів на підставі п.3 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що з 19.10.2010 року ОСОБА_1
перебуває на обліку в УПФ України в
Борівському районі Харківської
області і отримує пенсію за віком, як
державний службовець відповідно до
Закону України «Про державну службу».

Із довідки про складові заробітної
плати за останні 24 календарні місяці
роботи або за будь-які 60 календарних
місяців роботи підряд перед зверненням
за пенсією, що подається для
призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу» №
428 від 04.07.2014 р. позивачка отримувала, як
матеріальну допомогу на оздоровлення
так і допомогу для вирішення соціально
- побутових питань, які підлягали
індексації.

При цьому, до складу заробітної плати, з
якої обчислювалась пенсія позивачки
ОСОБА_1 не увійшли матеріальна допомога
на оздоровлення та матеріальну
допомогу на вирішення
соціально-побутових питань.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
посилання позивача на те, що
матеріальна допомога та грошова
винагорода, на яку нараховувався збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування включається до складу
заробітної плати державного службовця,
враховується при обчисленні розміру
його пенсії, є обґрунтованим, оскільки
перевага має надаватись не положенням
Закону України "Про державну службу" та
Закону України "Про оплату праці", які
щодо спірних відносин є загальними, а
спеціальним нормам, що визначають
виплати (доходи) для обчислення пенсії,
за наведених обставин - ст. 41 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та ст. 66
Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 37
Закону України "Про державну службу",
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
від сум їх заробітної плати, на які
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Згідно із ч. 2 ст. 33 вказаного Закону,
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

У відповідності до вимог ч. 7 ст. 33
Закону України "Про державну службу",
державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань, умови
оплати праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів, надбавок,
доплат і матеріальної допомоги
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Положеннями ч. 2 ст. 2 Закону України "Про
оплату праці" визначено, що в структуру
заробітної плати входить також
додаткова заробітна плата, яка
визначена як винагорода за працю понад
установлені норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантії і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Аналогічні положення містяться й в
підпункті 2.2.2 пункту 2 Інструкції по
статистиці заробітної плати,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від 13.01.04 р.
№ 5, де вказано, що у склад фонду
додаткової заробітної плати входять
премії та винагороди, в тому числі за
вислугу років, які мають систематичний
характер, а відповідно підпункту 2.3.3
пункту 2 цієї інструкції матеріальна
допомога, що має систематичний
характер, надана всім або більшості
працівників (на оздоровлення, у зв'язку
з екологічним станом) входить до складу
фонду оплати праці.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
оплату праці", структура заробітної
плати складається з основної,
додаткової та інших заохочувальних та
компенсаційних виплат, до яких
належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Закон України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" не
містить визначення заробітної плати,
на підставі якої здійснюється
розрахунок пенсії. Із змісту статті 40
вказаного Закону вбачається, що з
середньої заробітної плати (доходу)
повинні бути сплачені страхові внески.

Отже, чинне законодавство як загальне,
так і спеціальне відносить до складу
заробітної плати також інші виплати.
При цьому слід врахувати, що надбавки,
запроваджені нормативно-правовими
актами, матеріальна допомога належать
до додаткових видів грошового
забезпечення й приймаються в
розрахунок при нарахуванні пенсії лише
особам, які отримували такі надбавки
під час перебування на державній
службі та були звільнені зі служби
після їх запровадження.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що відповідно до вказаних нормативних
актів пенсія позивача повинна
обчислюватись із заробітної плати, яку
він фактично отримував на день
звільнення, в тому числі з урахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення,
вирішення соціально-побутових питань
та індексації заробітної плати, на яку
нараховувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Положеннями ст. 66 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" врегульовано
види оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 вказаної статті
Закону передбачено, що до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат па оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Аналогічна позиція висловлена
Верховним Судом України в постанові
від 20.02.12 р. (справа № 21-430а11).

За приписами частини другої ст. 244-2 КАС
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Таким чином, беручи до уваги, що
відповідно до наданої позивачем
довідки вбачається, що на суми
виплаченої матеріальної допомоги на
оздоровлення та на вирішення
соціально-побутових питань та
індексації заробітної плати були
нараховані страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, колегія суддів
погоджується із висновками суду першої
інстанції, що вказані виплати повинні
бути враховані при визначенні розміру
призначеної позивачу на підставі ст. 37
Закону України "Про державну службу"
пенсії.

Оцінюючи дії відповідача на
відповідність критеріям зазначеним в
ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів
прийшла до висновку, що відмова
відповідача у перерахунку позивачу
пенсії є незаконною та
необґрунтованою.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач,
надавши письмові докази, що були
предметом дослідження при розгляді
справи судом першої інстанції, виконав
вимоги ч.1 ст. 71 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Колегія суддів вважає, що постанова
Борівського районного суду
Харківської області від 01.08.2014 року по
справі № 614/721/14-а відповідає вимогам ст.
159 КАС України, а тому відсутні підстави
для її скасування та задоволення
апеляційних вимог апелянта,
відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Борівському
районі Харківської області залишити
без задоволення.

Постанову Борівського районного суду
Харківської області від 01.08.2014р. по
справі № 614/721/14-а в частині
задоволення позовних вимог залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Бегунц А.О.Судді
Бершов Г.Є. Старостін В.В.