Справа № 2а-4824/12/0309
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року
Справа № 110045/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Любешівському районі
Волинської області на постанову
Любешівського районного суду
Волинської області від 26 вересня 2011
року в справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області про зобов'язання провести
нарахування і виплату підвищення до
пенсії та додаткової пенсії в розмірах,
передбачених ст. 39, 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,-

в с т а н о в
и в:

26 серпня 2011 року позивач звернувся в
суд з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області про зобов'язання перерахувати
та виплатити додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, як особі, яка
віднесена до 3 категорії постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи
та доплати до пенсії як особі, яка
постійно проживає на території зони
гарантованого добровільного
відселення в межах строку позовної
давності, відповідно до ст.ст. 39, 51
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою Любешівського районного
суду Волинської області від 26 вересня
2011 у справі №2-а-4824/11 адміністративний
позов задоволено. Визнано дії
відповідача неправомірними.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Любешівському районі
Волинської області провести
нарахування та виплату на користь
ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю, в розмірі 25 %
мінімальної пенсії за віком, а також
доплату до пенсії у розмірі двох
мінімальних заробітних плат за період
з 25 листопада 2010 року по день
припинення права на даний вид доплат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з порушенням норма
матеріального та процесуального права.
Просить скасувати рішення суду першої
інстанції та винести нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову
повністю.

Оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС
України, суд відповідно до п.3 ч.1 ст. 197
КАС України розглядає справу в порядку
письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги в їх сукупності,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково з наступних
підстав.

Безспірно встановлено, що позивач є
особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 3 категорії,
що підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1 від 07.02.1994р., є непрацюючим
пенсіонером.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Ст. 49 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Згідно зі ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», у
редакції, що діяла на момент виникнення
спірних правовідносин - громадянам, які
працюють на територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата в
таких розмірах: у зоні безумовного
(обов'язкового) відселення - три
мінімальні заробітні плати; у зоні
гарантованого добровільного
відселення - дві мінімальні заробітні
плати; у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата. Пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на цих територіях, і
стипендії студентам, які там
навчаються, підвищуються у розмірах,
встановлених частиною першою цієї
статті.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до категорії 3, щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається у розмірі 25 %
мінімальної пенсії за віком.

Всупереч вимогам ст.ст. 39, 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
позивачу вказані доплати
виплачувалися частково, у фіксованому
розмірі, визначеному Постановою
Кабінету Міністрів України № 836 від 26
липня 1996 року по ст. 39 вказаного Закону
та по ст. 51, відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України №530 від 28
травня 2008 року, а не в кратному
відношенні до мінімальної заробітної
плати та мінімальної пенсії за віком,
як того вимагає вказаний Закон.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із положеннями ч.4 ст. 9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Таким чином, за конституційними
нормами, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами, суд
першої інстанції зробив правильний
висновок, що при визначенні розміру
пенсій позивачеві застосуванню
підлягають положення ст.ст. 39,51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а не вказані постанови Кабінету
Міністрів України, які істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний
розмір пенсії за віком за наявності у
чоловіків 25, а у жінок - 20 років
страхового стажу встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом. За кожний повний
рік страхового стажу понад 25 років
чоловікам і 20 років жінкам пенсія за
віком збільшується на 1 відсоток
розміру пенсії, обчисленої відповідно
до статті 27 цього Закону, але не більше
ніж на 1 відсоток мінімального розміру
пенсії за віком, зазначеного в абзаці
першому цієї частини. У частині другій
цієї статті вказано, що за наявності
страхового стажу меншої тривалості,
ніж передбачено частиною першою цієї
статті, пенсія за віком встановлюється
в розмірі, пропорційному наявному
страховому стажу, виходячи з
мінімального розміру пенсії за віком.

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

Крім того, задовольняючи позовні
вимоги по день припинення права на
даний вид доплати до пенсії, судом
першої інстанції помилково не взято до
уваги, що Законом України «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік», який набрав
чинності 19.06.2011р., доповнено прикінцеві
положення пунктом 4, згідно якого в 2011
році норми і положення статей 39, 50, 51, 52,
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік».
При цьому, на виконання вимог вказаного
закону Кабінетом Міністрів України
06.07.2011р. прийнято постанову №745, яка
набула чинності 23.07.2011р.

Вищенаведені нормативні акти на даний
час є діючими і неконституційними не
визнавались, а тому нарахування та
виплата у 2011 році позивачу додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та
доплати до пенсії, повинні
здійснюватися відповідно до норм
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а починаючи з 23.07.2011р.
виплати, передбачені, зокрема, ст.ст. 39,51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», повинні здійснюватися в
порядку та розмірах, визначених
постановою Кабінету Міністрів України
«Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету» №745 від
06.07.2011р.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до переконання про
підставність позовних вимог ОСОБА_1
щодо нарахування та виплати додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та
доплати до пенсії як пенсіонеру, який
проживає на території зони
гарантованого добровільного
відселення відповідно до ст.ст. 39,51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 26 лютого 2011
року по 22 липня 2011 року включно.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 КАС України
негайно виконуються постанови суду про
присудження виплат пенсій, інших
періодичних платежів з Державного
бюджету України або позабюджетних
державних фондів - у межах суми
стягнення за один місяць.

За таких обставин судом першої
інстанції при винесенні оскаржуваної
постанови неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи, порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи. Наведене в силу вимог
ст. 202 КАС України є підставою для
скасування постанови, що оскаржується,
та прийняття нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1,4
ч.1 ст.202, ч. 2 ст.205, 207, 254 КАС України, суд,-

п о с т а н о в
и в :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області задовольнити частково.
Постанову Любешівського районного
суду Волинської області від 26 вересня
2011 року скасувати та прийняти нову
постанову, якою позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області щодо невиплати на користь
ОСОБА_1 як особі, віднесеній до 3
категорії, непрацюючому пенсіонеру,
яка проживає на території
гарантованого добровільного
відселення, підвищення до пенсії у
розмірі двох мінімальних заробітних
плат та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 25 %
мінімальної пенсії за віком згідно зі
ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Любешівському районі
Волинської області провести
нарахування та виплату на користь
ОСОБА_1 як особі, віднесеній до 3
категорії, непрацюючому пенсіонеру,
яка проживає на території
гарантованого добровільного
відселення, підвищення до пенсії у
розмірі двох мінімальних заробітних
плат та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 25 %
мінімальної пенсії за віком згідно
ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 26 лютого 2011
року по 22 липня 2011 року включно.

Допустити зазначену постанову до
негайного виконання - у межах суми
стягнення за один місяць.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, є
остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
О.М. Гінда

В.Я. Качмар