Справа № 2а-1970/2312/11
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 р.
Справа № 126298/11

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Гінди О.М., Качмара В.Я.,

при секретарі судового засідання
Щербі С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
суб'єкта підприємницької діяльності
фізичної особи ОСОБА_1 на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 19.09.2011 року
у справі за позовом Державної
податкової інспекції в
Підволочиському районі до суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної
особи ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, - 129428,97 грн., -

ВСТАНОВИЛА :

ДПІ в Підволочиському районі 05.08.2011року
звернулася з позовом до СПД ФО ОСОБА_1 -
про стягнення заборгованості перед
бюджетами та державними цільовими
фондами, за порушення Закону України
"Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті" - 129428,97 грн.

Позов вмотивовано тим, що відповідно до
пп. 14.1.39. п. 14.1. ст. 14 ПК України грошове
зобов'язання платника податків - це
сума коштів, яку платник податків
повинен сплатити до відповідного
бюджету, як податкове зобов'язання або
штрафну (фінансову) санкцію, а також
санкції за порушення законодавства у
сфері зовнішньоекономічної
діяльності. Що відповідач не своєчасно
та не в повному обсязі сплачує
узгоджені суми грошових зобов'язань, що
призвело до виникнення заборгованості
перед бюджетом і станом на липень 2011 р.
за відповідачем рахується зобов'язання
- 129428,97 гри., що визначено податковим
органом за порушення Закону України
"Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті" від 23.09.1994 р. № 185/94.
Крім того стверджував, що строк
позовної давності в 1095 днів
передбачений Законом України "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" № 2181-III
від 21.12.2000р. який був чинний на момент
виникнення заборгованості не минув.

Оскаржуваною постановою
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 19.09.2011 року
позовну заяву державної податкової
інспекції в Підволочиському районі до
суб'єкта підприємницької діяльності
фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості - 129428,97 грн. - задоволено.
Стягнуто з суб'єкта підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 заборгованість в сумі 129428,97 грн.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач просить зазначену
постанову скасувати та прийняти нову,
якою в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.

Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що позивачем було
пропущено строк позовної давності, що
строк у термін 1095 днів не може бути
взятий до уваги, так як податковим
законодавством даний строк позовної
давності може застосовуватись лише для
стягнення податкового боргу,
невиконання податкових зобов'язань, що
в даному випадку йдеться не про
податковий борг, а про стягнення пені
за порушення строків розрахунків і
строк у 1095 днів для подання позову
застосовуватись не може.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що відповідно
пп.15.2.1 Закону - у разі коли податкове
зобов'язання було нараховане
податковим органом до закінчення
строку давності, визначеного у п. 15.1
цієї статті, податковий борг, що виник у
зв'язку з відмовою у самостійному
погашенні податкового зобов'язання,
може бути стягнутий протягом наступних
1095 календарних днів від дня узгодження
податкового зобов'язання. Якщо платіж
стягується за рішенням суду, строки
стягнення встановлюються до повного
погашення такого платежу або до
визнання боргу безнадійним. Згідно
вимог ст.ст. 69,70 КАС України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких окружний
адміністративний суд у визначеному
порядку встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення спору. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень. Дослідивши матеріали
справи, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, повно, всебічно і
об'єктивно з'ясувавши обставини справи,
суд дійшов висновку, що позов підлягає
до задоволення.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, що
ДПІ у Підволочиському районі було
проведено невиїзну документальну
перевірку з питань дотримання вимог
валютного законодавства СПД ОСОБА_1 про
що складено акт перевірки № 185/23/НОМЕР_1
від 01.02.2008 р. і на підставі акту прийнято
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 11.02.2008 р.
№ на - 72376,62 грн. У період з березня
по травень 2008 р., згідно даних особового
рахунку, відповідачем було сплачено -
16400 грн. У травні 2008 р., відповідач
звернувся до Господарського суду
Тернопільської області з позовною
заявою про скасування рішення №
від 11.02.2008 р. на 72376,62 грн. і Постановою
суду від 26.09.2008 р. позовні вимоги СПД ФО
ОСОБА_1 були задоволені частково.
Рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій скасоване на суму
24343,17 грн.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 28.01.2010 р. по
справі № 22а-14988/08/9104 постанову
Господарського суду Тернопільської
області залишено без змін.

Позивачем зазначено, що сумою, що
підлягає стягненню в судовому порядку
за рішенням про застосування штрафних
(фінансових) санкцій № є 72376,62 грн.
- 16400 грн. (сума, що сплачена
відповідачем) - 24343,17 грн. (сума, що
оскаржується податковим органом в
касаційній інстанції") = 31633,45 грн. - і
сума в 31633,45 грн. є узгодженою з моменту
проголошення даної ухвали . В липні 2008р.
ДПІ у Підволочиському районі було
проведено планову документальну
виїзну перевірку своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків, зборів (обов'язкових
платежів) СПД ФО ОСОБА_1 про що складено
акт № 956/17/НОМЕР_1 від 14.07.2008 р. і на
підставі акта перевірки ДПІ прийнято
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 15.07.2008 р.
№ на - 89708,56 грн., яке платником не
оскаржувалось і за твердженням
представника позивача сума в 89708,56 грн.
стала податковим боргом 14.08.2008 р.,
оскільки відповідачем 15.07.2008 р. було
отримано рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій № -
даного твердження не спростовано і
представником відповідача.

В липні 2009 р. ДПІ у Підволочиському
районі було проведено планову виїзну
перевірку СПД ФО до ОСОБА_1 про, що
складено акт № 490/17/НОМЕР_1 від 15.07.2009 р. і
на підставі акту перевірки ДПІ
прийнято рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 24.07.2009
р. № на 8086,96 грн. яке відповідачем
не оскаржувалось.

Надіслання податкових вимог не
заперечувалось і представником
відповідача.

Рішення про застосування штрафних
/фінансових/ санкцій від 11.02.08р., від
15.07.08р, та від 24.07.09р. відповідачем
отримано відповідно - 11.02.08р., 15.07.08р., та
24.07.09р.

Законом України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" від 21.12.2000 р. № 2181 (далі - Закон
№ 2181) (чинного на момент виникнення
правовідносин) визначено, що день
закінчення процедури
адміністративного оскарження
вважається днем узгодження
податкового зобов'язання платника
податків. При зверненні платника
податків до суду з позовом щодо
визнання недійсним рішення
контролюючого органу податкове
зобов'язання вважається неузгодженим
до розгляду судом справи по суті та
прийняття відповідного рішення пп.5.2.4.
п.5.2. ст.5 Закону.

Згідно з ч. 5 ст. 254 КАС України -
постанова або ухвала суду апеляційної
чи касаційної інстанції за наслідками
перегляду, постанова Верховного Суду
України набирають законної сили з
моменту проголошення а тому суд
погоджується з твердженням
представника позивача - що сума в 31633,45
грн. є узгодженою з моменту
проголошення ухвали Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 28.01.2010 р.

Пп.5.3.1. п.5.3. ст.5 Закону передбачено - у
разі коли відповідно до закону
контролюючий орган самостійно
визначає податкове зобов'язання
платника податків за причинами, не
пов'язаними із порушенням податкового
законодавства, платник податків
зобов'язаний сплатити нараховану суму
податкового зобов'язання у строки,
визначені у законі з відповідного
податку, а за їх відсутності - протягом
тридцяти календарних днів від дня
отримання податкового повідомлення
про таке нарахування.

Відповідно 5.4.1. Закону - узгоджена сума
податкового зобов'язання, не сплачена
платником податків у строки, визначені
цією статтею, визнається сумою
податкового боргу платника податків, а
тому суд критично оцінює твердження
представника відповідача, викладені і
в запереченні на позов, щодо пропуску
позивачем строку позовної давності.

В ст.99 КАСУ визначалось і визначається
що адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
захисту прав, свобод та інтересів особи
цим Кодексом та іншими законами можуть
встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Ст.15 Закону визначено строки давності
стягнення податкових зобов'язань і
згідно пп 15.1.1. податковий орган має
право самостійно визначити суму
податкових зобов'язань платника
податків у випадках, визначених цим
Законом, не пізніше закінчення 1095 дня,
наступного за останнім днем граничного
строку подання податкової декларації,
а у разі, коли така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання. Якщо
протягом зазначеного строку
податковий орган не визначає суму
податкових зобов'язань, платник
податків вважається вільним від такого
податкового зобов'язання, а спір
стосовно такої декларації не підлягає
розгляду в адміністративному або
судовому порядку.

Відповідно пп.15.2.1 Закону - у разі коли
податкове зобов'язання було нараховане
податковим органом до закінчення
строку давності, визначеного у п. 15.1
цієї статті, податковий борг, що виник у
зв'язку з відмовою у самостійному
погашенні податкового зобов'язання,
може бути стягнутий протягом наступних
1095 календарних днів від дня узгодження
податкового зобов'язання. Якщо платіж
стягується за рішенням суду, строки
стягнення встановлюються до повного
погашення такого платежу або до
визнання боргу безнадійним. Приходячи
до переконання про задоволення позову
судом враховано вказане, та Ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 28.01.2010 р. по
справі № 22а-14988/08/9104

А тому висновки суду першої інстанції
відповідають нормам матеріального та
процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови вірно дано правову оцінку
обставинам справі та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що згідно ст. 200 КАС України є підставою
для залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної
особи ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 19.09.2011 року
у справі № 2а-1970/2312/11 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду у порядку
адміністративного судочинства
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
О.М. Гінда

В.Я. Качмар