Справа № 138/2005/14-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 138/2005/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Лисенко Т.Ю.
Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В., Смілянця Е.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління пенсійного фонду України в
м.Могилеві-Подільському та Могилів-
Подільському районі Вінницької
області на постанову
Могилів-Подільського міськрайонного
суду Вінницької області від 15 липня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Могилеві-Подільському та
Могилів-Подільському районі
Вінницької області про перерахунок
пенсії

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до
Могилів-Подільського міськрайонного
суду Вінницької області з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Могилеві-Подільському та
Могилів-Подільському районі
Вінницької області про призначення
пенсії на пільгових умовах.

Постановою Могилів-Подільського
міськрайонного суду Вінницької
області від 15.07.2014 року вказаний позов
задоволено повністю, а саме, визнано
дії відповідача щодо відмови ОСОБА_3 у
призначенні пенсії на пільгових умовах
із зниженням пенсійного віку на 10 років
відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
протиправними; зобов'язано відповідача
призначити ОСОБА_3 пенсію зі зменшенням
пенсійного віку на 10 років відповідно
до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждай: внаслідок Чорнобильської
катастрофи», починаючи з 16 листопада 2013
року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, відповідачем
подано апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити позивачу в задоволенні
позову.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі в судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 198 Кодексу
адміністративного судочинства
(далі-КАС) України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції, суд
апеляційної інстанції має право
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, позивач, 18.01.1985
прийнятий підмінним водієм 3 класу в
Могилів-Подільське районне об'єднання
«Сільхозтехніка», 01.04.1986 прийнятий за
переводом в штат Могилів-Подільського
ремонтно-транспортного підприємства
на посаду водія 3 класу.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 12
листопада 2013 року позивач є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у 1986 році.

Згідно посвідчення про відрядження
№198, виданого на підставі наказу №19 від
02.05.1986 року, ОСОБА_3 відряджений до м.
Чорнобиля для перевезення скота.
Термін відрядження 6 днів по 06.05.1986 року.

03.12.2013 позивач звернувся до відповідача
з заявою про призначення йому пенсії зі
зменшенням пенсійного віку відповідно
до ст. 55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Листом Управління ПФУ в м.
Могилеві-Подільському та
Могилів-Подільському районі
Вінницької області про відмову в
призначенні пенсії від 28.04.2014 року
№1451/06-74/02-10 позивачу відмовлено в
призначенні пенсії за наданими
документами від 05.02.2013. Відмова
мотивована тим, що згідно наданих
документів неможливо встановити
період перебування в зоні відчуження,
так як первинні документи не
підтверджують особисто перебування
позивача на роботах, пов"язаних з
роботами на Чорнобильській АЕС, тому
призначити пенсію зі зменшенням
пенсійного віку неможливо.

На думку позивача, такі дії пенсійного
органу є незаконними, а тому він
звернувся до суду з даним позовом про
захист своїх прав та інтересів.

За результатом розгляду справи, суд
першої інстанції, керуючись
положеннями Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», прийшов до висновку про
задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами та висновкам суду першої
інстанції, колегія суддів враховує
наступне.

Відповідно до ст. 55 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" учасники
ліквідації аварії на Чорнобильській
АЕС, які працювали у зоні відчуження з
моменту аварії до 01.07.1986 року незалежно
від кількості робочих днів, а з 01.07.1986
року по 31.12.1986 року-не менше 5
календарних днів пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку на 10 років,
а учасникам ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС , які працювали з 01
липня 1986 року по 31 грудня 1986 року в зоні
відчуження від 1 до 5 календарних днів
пенсії надаються із зменшенням
пенсійного віку до 5 років.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" для
встановлення пільг і компенсацій
визначаються такі категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи: учасники ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які працювали у зоні відчуження:

- з моменту аварії до 1 липня 1986 року -
незалежно від кількості робочих днів;

- з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року -
не менше 5 календарних днів;

- у 1987 році - не менше 14 календарних днів,
а також потерпілі від Чорнобильської
катастрофи;

- евакуйовані у 1986 році із зони
відчуження (в тому числі особи, які на
момент евакуації перебували у стані
внутрішньоутробного розвитку, після
досягнення ними повноліття);

- особи, які постійно проживали у зоні
безумовного (обов'язкового) відселення
з моменту аварії до прийняття
постанови про відселення, - категорія 2.

Факт перебування позивача на роботах,
що дають право на пільгову пенсію
підтверджений позивачем, шляхом
надання відповідачу документів про
його перебування в зоні відчуження та
виконання робіт, пов'язаних з
ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС в період з 02.05.1986
року по 06.05.1986 року. В ході апеляційного
розгляду, колегія суддів прийшла до
висновку, що надані позивачем
документи, в повній мірі підтверджують
встановлені судом першої інстанції
обставини справи.

Відповідно до ч.3 ст.65 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
посвідчення "Учасник ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської
катастрофи" є документами, що
підтверджують статус громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та надають право
користування пільгами, встановленими
цим Законом.

На підставі досліджених доказів,
колегія суддів вважає обґрунтованим
висновок суду першої інстанції про
перебування позивача в зоні відчуження
на ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, а відтак наявності
у нього права на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах відповідно
до ст. 55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» із зменшенням пенсійного
віку на 10 років.

Крім того, відповідно до правової
позиції Вищого адміністративного суду
України, викладеної в довідці за
результатами вивчення та узагальнення
судової практики перегляду Вищим
адміністративним судом України в
касаційному порядку судових рішень у
справах про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи; про
пільгове оподаткування суб'єктів
господарювання, що діють на територіях,
які зазнали радіоактивного
забруднення внаслідок Чорнобильської
катастрофи єдиним документом, що
підтверджує статус громадянина, який
постраждав внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та надає право на
користування пільгами, встановленими
Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", у тому числі призначення
пенсії зі зменшенням пенсійного віку,
встановленого для одержання державних
пенсій, є посвідчення "Учасник
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від
Чорнобильської катастрофи". Довідки
про період роботи (служби) у зоні
відчуження, про евакуацію, відселення,
самостійне переселення, про період
проживання та роботи на забруднених
територіях тощо є підставами для
визначення в установленому порядку
статусу учасника ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС та потерпілих від
Чорнобильської катастрофи.

Відмовляючи у призначенні пенсії
відповідно до ст. 55 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", апелянтом
не наведено жодного
нормативно-правового акту, який
зобов'язував би при зверненні за
призначенням пенсії зі зниженням
пенсійного віку надавати первинні
документи, що підтверджують періоди
перебування в зоні відчуження.
Вимагаючи надання зазначених
документів, апелянт фактично створює
умови для перевірки обставин, які вже
встановлені при вирішенні питання щодо
надання позивачу статусу учасника
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Своїми діями відповідач допустив
звуження змісту та обсягу прав та
свобод позивача, передбачених статтею
22 Конституції України, в якій
зазначено, що права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

На підставі наведеного судова колегія
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб, строках та
межах визначених законом.

Отже, наведені в апеляційній скарзі
доводи не викликають сумнівів щодо
правильності висновків суду першої
інстанції та застосування норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну
скаргу належить залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в
м.Могилеві-Подільському та Могилів-
Подільському районі Вінницької
області, - залишити без задоволення, а
постанову Могилів-Подільського
міськрайонного суду Вінницької
області від 15 липня 2014 року без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Сторчак В. Ю.

Судді
Ватаманюк Р.В.

Смілянець Е. С.