Справа № 826/17336/13-а
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Літвінова А. В.
Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

24 вересня 2014 року

м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів:
при секретарі:Старової Н. Е. Мєзєнцева
Є. І., Файдюка В. В. Приходько К. М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва по справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Софіт-Люкс» (далі позивач, Товариство)
до Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України
(далі відповідач 1, Митниця), Головного
управління Державної казначейської
служби у м. Києві (далі відповідач 2) про
скасування рішення, стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного
суду м. Києва звернулося Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Софіт-Люкс»» з позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України, Головного
управління Державної казначейської
служби у м. Києві про скасування
рішення про коригування митної
вартості товарів № 100250000/2013/600598/2 від
22.08.2013 року, винесеного Київською
міжрегіональною митницею Міністерства
доходів і зборів України; стягнення з
Державного бюджету України надмірно
сплачені кошти у розмірі 26428,91 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
16.12.2013 року позовні вимоги задоволено
частково.

Відповідач 1, не погоджуючись з
рішенням суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати постанову та прийняти нове
рішення, яким в задоволенні
адміністративного позову відмовити
повністю.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав апеляційну
скаргу, а представник позивача
заперечував проти її задоволення,
зазначав, що судом першої інстанції
вірно встановлено обставини справи та
вирішено її з належним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права.

Представник 3-ї особи до судового
засідання не з'явився, що не заперечує
розгляду справи за його відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб що
з'явилися до судового засідання
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції,
02 квітня 2012 року між позивачем
(Покупець) та Компанією «ZHEJIANG FIRSD GROUP CO
LTD» (продавець) укладено
зовнішньоекономічний контракт № SMA16,
відповідно до умов якого, Продавець
зобов'язується поставити, а Покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
товар за кількістю, асортиментом і
вартістю узгоджений Сторонами в
Інвойсі щодо кожної поставки (том 1, а. с.
10-13).

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Софіт-Люкс», згідно
вантажно-митної декларації №
100250000/2013/067879 від 22.08.2013 року, подало
Київській регіональній митниці до
митного оформлення товар «світильники
побутові, які підвішуються або
закріплюються на стелі чи на стіні,
внутрішні, з комбінованих матеріалів
(метал. спл., пластик, скло), призначені
для використання з лампами
розжарювання, не для використання у
вибухонебезпечному середовищі та не
містять телерадіоприймачів та/або
телерадіопередавачів: MIF010 60W E27 white - 6030
шт. Країна виробництва CN. Торговельна
марка MAGNUM. Виробник «NINGBO JIANGBEI ELEX IMP.&EXP.
CO., LTD.». Митна вартість товару була
задекларована позивачем із
застосуванням першого методу
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну (за ціною
договору), в розмірі 1,8365 доларів США за
одиницю.

Однак, органом митної служби
електронним листом від 22.08.2013 року
витребувано від позивача додаткові
документи, надані Товариством.

За результатами перевірки митної
декларації та документів, що
підтверджують визначену митну
вартість, проведенням процедури
консультацій, Київською регіональною
митницею було винесене рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів № 100250000/2013/600598/2 від 22.08.2013 року,
яким було скориговано митну вартість
товару з 1,8365 доларів США за одиницю до
5,0000 доларів США за одиницю товару.

Позивач, не погоджуючись з
прийнятим рішенням відповідача 1 про
коригування митної вартості товарів,
звернувся з позовом до суду.

Колегія суддів не вбачає порушень
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
на які посилається апелянт, та вважає,
що судом надана їм правильна правова
оцінка на підставі законодавства, яке
регулює спірні правовідносини.

Суди обох інстанцій ретельно
дослідили наданий позивачем, на
підтвердження заявленої митної
вартості, комплект обов'язкових
документів, передбачений ч. 2 ст. 53
Митного кодексу України, а саме: митну
декларацію № 100250000/2013/067879, інвойс №
2013F03А11 від 05.07.2013 року; пакувальний лист
№ 2013F03А11 від 05.07.2013 року; коносамент №
ZENNLAQB328321 від 16.07.2013 року; CMR № 1310 від
21.08.2013 року; контракт № SMA16 від 02.04.2012
року; додаткову угоду № 1 від 18.02.2013 року
та № 2 від 19.07.2013 року; договір про
транспортно-експедиційні послуги №
08/01/2013 від 08.01.2013 року; рахунок-фактуру
на транспортно-експедиційні послуги №
HK0852 від 30.07.2013 року; довідку про
транспортні витрати та відсутність
страхування б/н від 15.08.2013 року;
сертифікат походження № CCPIT130145287 від
26.07.2013 року; висновок про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлений спеціалізованою
експертною організацією № В-4066/3 від
09.08.2013 року; калькуляцію від виробника;
сторінки каталогу виробника;
прайс-лист виробника та продавця;
експортну декларацію країни виробника
та її переклад та дійшли висновку про
їх відповідність вимогам чинного
законодавства, що підтверджує заявлені
позивачем відомості про митну вартість
товарів.

Частиною третьою статті 53 Митного
кодексу України, передбачено обов'язок
декларанта подавати додаткові
документи (за наявності) до визначеного
частиною другою цієї статті загального
переліку. При цьому, такий обов'язок
виникає у декларанта виключно у разі,
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності наявні ознаки підробки або
не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, а ч. 6 ст. 54 МК України,
передбачено, що орган доходів і зборів
може відмовити у митному оформленні
товарів за заявленою декларантом
митною вартістю виключно за наявності
обгрунтованих підстав, передбачених
цією частиною.

Між тим, Митниця, посилаючись на те, що
надані декларантом документи містять
розбіжності, не зазначила яким чином
вказані обставини впливають на митну
вартість імпортованого позивачем
товару. Загальні посилання на норми
Митного кодексу України, зроблені в
оскаржуваному рішенні не
конкретизують підстави щодо
незастосування того чи іншого методу
визначення митної вартості, що не може
вважатися достатніми доводами
обґрунтованості прийнятого суб'єктом
владних повноважень рішення.

Таким чином, відповідач 1 витребував у
позивача додаткові документи за
відсутності жодних обґрунтованих
сумнівів у правильності визначення
митної вартості товару, всі складові
якої позивачем достеменно
підтверджено під час подання МД.

За таких обставин, колегія суддів
вважає вірним висновок суду першої
інстанції, що визначення відповідачем
митної вартості товару та коригування
її у сторону збільшення за резервним
методом здійснено з порушенням вимог
митного законодавства України, що є
підставою для визнання дій при
прийнятті такого рішення
протиправними та скасування
оскаржуваного рішення.

Щодо позовних вимог в частині
стягнення з державного бюджету України
на користь позивача надмірно сплачених
митних платежів колегія суддів
погоджує висновок, що, згідно з
положеннями статей 57, 58 МК України,
питання контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості в разі виникнення
обґрунтованого сумніву, віднесено до
виключної компетенції митних органів,
тобто у суду відсутні правові підстави
для задоволення позову в частині вимог,
які стосуються повернення Товариству з
Державного бюджету України надмірно
сплаченого податку на додану вартість
та ввізного мита.

За таких обставин, судова колегія
апеляційної інстанції не вбачає
порушень судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
на які посилається відповідач 1 в
апеляційній скарзі, та вважає, що судом
першої інстанції повно встановлені
обставини справі, яким надана
правильна правова оцінка на підставі
законодавства, яке врегульовує спірні
правовідносини.

Доводи апеляційної скарги, не
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені у постанові від
16.12.2013 року, та не можуть бути підставою
для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до
ст. 200 КАС України, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись статтями 186, 195, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
16.12.2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя
Старова Н.Е.

Судді:
Мєзєнцев Є.І.

Файдюк В.В.