Справа № 810/5073/14
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2014 року 810/5073/14

приміщення суду за адресою: м. Київ, бул.
Лесі Українки, 26,

час прийняття постанови : 10 год. 50
хв.

Київський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
Лиска І.Г. ,

при секретарі судового засідання
Васковець М.С., за участю представника
позивача та представника відповідача,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фоззі-Фуд" до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування рішення про коригування
митної вартості,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фоззі-Фуд" з позовом
до Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про визнання
протиправним та скасування Рішення
про коригування заявленої митної
вартості №100250002/2014/000066/2 від 11.02.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
рішення відповідача про визначення
митної вартості товарів є незаконним,
оскільки позивач правомірно і
правильно визначив митну вартість
імпортованих ним товарів (вішалок для
одягу) тоді, як відповідач безпідставно
відмовив позивачу у визначенні митної
вартості за першим (основним) методом
та незаконно застосував шостий
(резервний) метод.

Відповідач позов не визнав, подав
до суду письмові заперечення, в яких у
задоволенні позову просив відмовити,
посилаючись на те, що подані
відповідачем документи не
підтверджують числові значення митної
вартості, містять розбіжності та
подані не в повному обсязі. За таких
обставин, вважав правомірним прийняте
відповідачем рішення про коригування
митної вартості названих товарів.

У судовому засіданні представник
позивача Писанка А.М. підтримала
позовні вимоги та просила їх
задовольнити повністю, підтвердила
обставини. викладені у позовній заяві
та додаткових письмових поясненнях.

Представник відповідача Геращенко С.А.
у судовому засіданні проти
задоволення позову заперечував, з
підстав, зазначених у письмових
запереченнях на позов.
Вказав, у тому числі і в письмових
запереченнях, що надані позивачем
документи виявились недостатніми для
визнання заявленої митної вартості за
основним методом, тому митний орган
законно та обґрунтовано прийняв
рішення про коригування митної
вартості, підстави для їх скасування
відсутні. Стверджував правомірність
дій органу доходів і зборів, а також те,
що відповідальність за обґрунтування
цін за зовнішньоекономічними
контрактами покладається на суб'єктів
підприємницької діяльності. Зазначив,
що підставою для витребування
додаткових документів у позивача
слугували розбіжності у поданих
первинно документах.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
вислухавши сторони, суд вважає
встановленими наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

2 грудня 2002 р. позивач
зареєстрований як юридична особа
Києво-Святошинською районною
державною адміністрацією Київської
області, що підтверджується Копією
Витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців Серії АД №491851.

5 червня 2012 р. між позивачем (покупець)
та Компанією "Guangxi Yikai Industry and Trade Co., Ltd",
Китай (продавець), укладено контракт №
044-11S/2012 (далі - контракт), за умовами
якого продавець продає, а покупець
купує продукцію - вішалки і щітки для
одягу (товари) в асортименті, кількості
та за цінами, визначеними інвойсами,
які є невід'ємною частиною контракту.

На виконання умов названого контракту
позивач неодноразово ввозив на
територію України товари (вішалки для
одягу).

11.02.2014 року під час чергового ввезення
позивачем на митну територію України
товарів - виробів із дерева вішалок
для одягу (код УКТЗЕД ) , вішалок
для одягу з недорогоцінних металів,
країна виробництва Китай, виробник Guangxi
Yikai Industry and Trade Co., Ltd та з метою їх митного
оформлення, було подано до відповідача
вантажно-митна декларація №
100250002/2013/061320 та зазначені в графі 44 ціх
декларацій інші документи.

Відповідачем, з метою перевірки
вартості імпортованих товарів, було
витребувано від позивача додаткові
документи, перелік яких наведено у
протоколі обробки електронного
документу.

Проте, позивачем було подано до
відповідача частину витребуваних
документів (з письмовим поясненням
щодо неможливості подати один з
витребуваних документів).
Після цього, 11.02.2014р. відповідачем
було прийнято рішення
№100250002/2014/000066/2 , яким визначено
митну вартість імпортованих позивачем
товарів за шостим (резервним методом).

Не погоджуючись із названими
рішеннями, позивач звернувся до суду з
даним адміністративним позовом.

Спірні правовідносини
врегульовані Митним кодексом України
(далі - МК України), Постановою Кабінету
Міністрів України від 9 червня 1997 р. № 574
затверджено Положення про вантажну
митну декларацію (далі - Положення),
Порядком декларування митної вартості
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, та подання відомостей
про її підтвердження, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 20 грудня 2006 р. № 1766 (далі - Порядок),
Інструкцією про порядок здійснення
контролю за експортними, імпортними
операціями, затвердженої Постановою
Національного банку України від 24
березня 1999 р. № 338/3631 (далі - Інструкція),
статтею VII Генеральної угоди з тарифів
і торгівлі 1994 р. (далі - ст. VII ГАТТ).

Відповідно до вимог ст. 40 МК України
митному контролю підлягають усі товари
і транспортні засоби, що переміщуються
через митний кордон України. Митний
контроль передбачає проведення
митними органами мінімуму митних
процедур, необхідних для забезпечення
додержання законодавства України з
питань митної справи.

Митними процедурами вважаються
операції, пов'язані із здійсненням
митного оформлення цих товарів і
транспортних засобів, а також із
справлянням передбачених законом
податків і зборів.

Згідно з вимогами ст. 42 МК України митні
органи самостійно визначають форму та
обсяг митного контролю, достатнього
для забезпечення додержання
законодавства України з питань митної
справи при здійсненні митного
оформлення товарів.

Як убачається зі ст. 45 МК України, особи,
які переміщують товари і транспортні
засоби через митний кордон України чи
провадять діяльність, контроль за якою
цим Кодексом покладено на митні органи,
зобов'язані подавати митним органам
документи та відомості, необхідні для
здійснення митного контролю.

Відповідно до вимог ст. 54 МК України
передбачено, що документи, необхідні
для здійснення митного контролю,
подаються митному органові при
декларуванні товарів і транспортних
засобів.

Згідно з вимогами ст. 70 МК України метою
митного оформлення є засвідчення
відомостей, одержаних під час митного
контролю товарів і транспортних
засобів, що переміщуються через митний
кордон України, та оформлення
результатів такого контролю, а також
статистичного обліку ввезення на митну
територію України, вивезення за її межі
і транзиту через її територію товарів і
транспортних засобів.

Митне оформлення розпочинається після
подання митному органу митної
декларації, а також усіх необхідних для
здійснення митного контролю та митного
оформлення документів, відомостей щодо
товарів і транспортних засобів, які
підлягають митному оформленню (ст. 72 МК
України).

Як убачається зі ст. 81 МК України,
декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари і
транспортні засоби, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення. Умови та порядок
застосування форм декларування,
перелік відомостей, необхідних для
здійснення їх митного контролю та
митного оформлення, визначається
Кабінетом Міністрів України.

Декларування товарів і транспортних
засобів здійснюється декларантами
-юридичними чи фізичними особами, які в
силу частини другої ст. 88 МК України
зобов'язані здійснити декларування
товарів відповідно до порядку,
встановленого цим Кодексом; на вимогу
митного органу пред'явити товари і
транспортні засоби для митного
контролю і митного оформлення; надати
митному органу передбачені
законодавством документи і відомості,
необхідні для виконання митних
процедур; сплатити податки і збори.

Так, митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, в силу приписів ст. 259 МК
України є їх ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, обчислена відповідно до
положень цього Кодексу.

Як убачається ч. 1 ст. 260 МК України,
митна вартість товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 262 МК України
передбачено, що митна вартість товарів
і метод її визначення заявляються
(декларуються) митному органу
декларантом під час переміщення
товарів через митний кордон України
шляхом подання декларації митної
вартості.

Для цілей визначення митної вартості
використовується інформація,
підготовлена у спосіб, сумісний з
принципами бухгалтерського обліку,
прийнятими у відповідній країні і
доцільними для певного методу
визначення митної вартості (ч. 3 ст. 260 МК
України).

Відповідно до вимог ст. 264 МК України
заявлена декларантом митна вартість
товарів і подані ним відомості про її
визначення повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що підлягають
обчисленню. У разі потреби у
підтвердженні заявленої декларантом
митної вартості товарів декларант
зобов'язаний на вимогу митного органу
надати йому необхідні для цього
відомості.

Митний орган, що проводить митне
оформлення товарів, здійснює контроль
за правильністю визначення
декларантом їх митної вартості, у тому
числі правильністю й можливістю
застосування обраного декларантом
методу визначення митної вартості,
повнотою (комплектністю) поданих
декларантом документів (обов'язкових і
додаткових) та їх відповідністю
встановленим вимогам.

Як убачається зі ст. 265 МК України,
митний орган має право упевнитися в
достовірності або точності будь-якої
заяви, документа чи декларації, поданої
для цілей визначення митної вартості
товарів.

Якщо митний орган вважає, що певні
конкретні елементи витрат, які
формують частину вартості для митних
цілей, понесені покупцем, але не
включені до ціни, що фактично сплачено
або підлягає сплаті за імпортовані
товари, то митний орган має право
відповідним чином коригувати заявлену
митну вартість товарів.

Як убачається з ч. 1 ст. 266 МК України,
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну,
здійснюються за такими методами: 1) за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість товарів); 2) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; 3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних ) товарів; 4) на
основі віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервного.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 266 МК України
кожний наступний метод застосовується,
якщо митна вартість товарів не може
бути визначена шляхом застосування
попереднього методу.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Відповідно до вимог ст. 267 МК України
метод визначення митної вартості за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартості операції),
використовується в разі, якщо: 1) немає
жодних обмежень щодо прав покупця
(імпортера) на використання оцінюваних
товарів, за винятком тих, що: а)
встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) стосовно
продажу оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, що унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не може бути
зроблено відповідне коригування
відповідно до положень частини другої
цієї статті; 4) покупець і
продавець не є пов'язаними між собою
особами або хоч і є пов'язаними між
собою особами, але ці відносини не
вплинули на ціну товарів.

Як убачається ч. 7 ст. 267 МК України,
передбачено, що при продажу товарів між
пов'язаними особами вартість операції
береться за основу для визначення
митної вартості оцінюваних товарів за
першим методом, якщо декларант доведе,
що така вартість є максимально
наближеною до вартості однієї з
нижченаведених операцій, яка
здійснювалася одночасно з оцінюваними
товарами або майже в той же час: 1)
вартості операції при продажу
непов'язаним покупцям ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів для
експорту в Україну; 2) митної вартості
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, визначеної згідно з
положеннями статті 271 цього Кодексу; 3)
митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів,
визначеної згідно з положеннями ст. 272
цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. ст. 268 і 269 МК
України, за основу може братися або
ціна, за якою оцінювані ідентичні або
подібні (аналогічні) товари були
продані в Україні не пов'язаному з
продавцем покупцю відповідно до вимог
ст. 271 (метод визначення митної вартості
на основі віднімання вартості), або
обчислена відповідно до вимог ст. 272
(метод визначення митної вартості
товарів на основі додавання вартості
(обчислена вартість) цього Кодексу
вартість товарів.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Дана правова позиція викладена також в
постанові Верховного суду України від
21 березня 2012 р. № 21-15а12.

Відповідно до вимог п. 14 Порядку якщо
декларантом не подано в установлений
строк додаткові документи або якщо він
відмовився від їх подання, митну
вартість товарів визначає митний орган
на підставі наявних відомостей згідно
із законодавством.

Згідно з вимогами п. 5 Порядку для
заявлення митної вартості товарів,
визначеної за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), відповідно до ст. 267 МК
України подається декларація митної
вартості за формою згідно з додатком 1
(декларація форми ДМВ-1).

Відповідно до вимог п. 7 Порядку для
підтвердження заявлених відомостей
про митну вартість товарів декларант
зобов'язаний подати
зовнішньоекономічний договір
(контракт) і додатки до нього;
рахунок-фактуру (інвойс) або
рахунок-проформу; банківські платіжні
документи (якщо рахунок сплачено), а
також інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
рішення митного органу про визначення
митної вартості раніше ввезених
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, якщо воно
прийнято за одним договором
(контрактом); пакувальні листи; копію
ліцензії на ввезення (вивезення)
товарів, імпорт (експорт) яких підлягає
ліцензуванню.

Як убачається з п. 9 Порядку, для
підтвердження заявлених відомостей
про митну вартість товарів у разі, коли
продавець та покупець пов'язані між
собою, декларант подає за наявності
митному органові: бухгалтерські та
банківські документи покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; документи, що підтверджують
участь продавця у здійсненні розподілу
прибутку, одержаного від провадження
діяльності покупцем, якщо продавець є
власником акцій або частини статутного
капіталу покупця; довідку про
відсутність у покупця фінансових
зобов'язань перед продавцем, які прямо
чи опосередковано стосуються
купівлі-продажу оцінюваних товарів;
бухгалтерські документи виробника, що
підтверджують вартість товарів;
довідку про вартість у
країні-експортері товарів, що є
ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам.

Відповідно до вимог п. 11 Порядку для
підтвердження митної вартості товарів
на вимогу митного органу декларант
зобов'язаний подати додаткові
документи.

Посадова особа митного органу у графі
"Для відміток митниці" декларації
митної вартості робить запис про
необхідність подання додаткових
документів, що підтверджують митну
вартість товарів, із складенням
переліку, зазначає дату і прізвище та
ставить свій підпис. Декларант
ознайомлюється з таким записом,
зазначає під ним дату, прізвище та
ставить свій підпис.

Для підтвердження заявленої
декларантом митної вартості
оцінюваних товарів можуть подаватися:
договір з третіми особами, що
пов'язаний з договором (контрактом) про
поставку товарів, митна вартість яких
визначається; рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця; рахунки про сплату
комісійних, брокерських
(посередницьких) послуг, пов'язаних з
виконанням умов договору (контракту);
відповідна бухгалтерська
документація; ліцензійний чи
авторський договір (контракт);
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) фірми - виробника товару;
калькуляція фірми - виробника товару;
копія вантажної митної декларації
країни відправлення, а в разі, коли в
такій країні товар розміщувався в
митному режимі, яким не передбачено
сплату податків і відповідно до якого
товар перебував під митним контролем, -
копія вантажної митної декларації,
оформленої в попередній експорту
митний режим; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, що мають
відповідні повноваження згідно із
законодавством; сертифікат про
походження товару; відомості про
якісні характеристики товару;
інформація зовнішньоторговельних та
біржових організацій про вартість
товару та/або сировини.

Згідно з вимогами п. 13 Порядку
передбачено, що декларант зобов'язаний
подати додаткові документи, визначені
у п. 11 цього Порядку, протягом 10
календарних днів після ознайомлення із
записом митного органу про їх подання.
За вмотивованою заявою декларанта
такий строк продовжується.

У разі відмови подати додаткові
документи декларант робить
відповідний запис із зазначенням дати,
прізвища та проставлення свого підпису
на зворотному боці основного аркуша
декларації митної вартості.

Як убачається з п. 14 Порядку у разі, якщо
декларантом не подано в установлений
строк додаткові документи або якщо він
відмовився від їх подання, митну
вартість товарів визначає митний орган
на підставі наявних відомостей згідно
із законодавством.

Згідно з вимогами п. 2 цього Положення
ВМД - письмова заява встановленої
форми, що подається митному органу і
містить відомості про товари та
транспортні засоби, які переміщуються
через митний кордон України, митний
режим, у який вони заявляються, а також
іншу інформацію, необхідну для
здійснення митного контролю, митного
оформлення, митної статистики,
нарахування податків, зборів та інших
платежів.

Наявні матеріали справи свідчать, про
наступне.

Як вже зазначалося, 5 червня 2012 р. між
позивачем (покупець) та Компанією "Guangxi
Yikai Industry and Trade Co., Ltd", Китай (продавець)
укладено Контракт, за умовами якого
продавець продає, а покупець купує
продукцію - вішалки і щітки для одягу
(товари) в асортименті, кількості та за
цінами, визначеними інвойсами, які є
невід'ємною частиною контракту.

Згідно з п.2. Контракту ціни на товар
встановлюються інвойсами на кожну
партію товару. Ціна на товар включає в
себе вартість продукту, тари,
стикерокви, маркування, витрати по
митному оформленню вантажу в країні
продавця, доставки товару в порт
відправки та погрузки на борт судна.
Валютою контракту є USD (долари США).
Загальна вартість контракту складає 800
000,00 USD.

Підпунктом 3.1. Контракту визначено, що
ціна по контракту та умови постачання
визначаються на умовах FOB Шэньчжэнь,
Китай, згідно Інкотермс, 2010.

Згідно з п.8.1. Контракту, платежі за
товар здійснюються шляхом грошового
переказу в USD на банківський рахунок
продавця, а саме: оплата 100% суми
замовлення здійснюється протягом 10
календарних днів після отримання копії
коносаменту та сертифікату походження
товару, отриманих по факсу або
електронній пошті.

На виконання умов названого Контракту
позивач неодноразово ввозив на
територію України передбачений ним
товар (вішалки для одягу).

Зокрема, 11.02.2014 року , мало місце чергове
ввезення позивачем на митну територію
України товарів - виробів із дерева
вішалок для одягу та вішалок для одягу
з недорогоцінних металів, країна
виробництва Китай, виробник Guangxi Yikai
Industry and Trade Co., Ltd.

З метою митного оформлення цих товарів
позивачем до відповідача було подано
вантажно-митна декларації №
100250002/2013/061320 та зазначені в графі 44 цієї
декларації інші документи, зокрема:
картку обліку особи, яка здійснює
операції з товарами (код 1602); міжнародну
автомобільну накладну (CMR) (код
2730);коносамент (Bill of Lading) (код 2761);
документ, що підтверджує вартість
перевезення товару (код 3007);
рахунок-фактуру (інвойс) (код
3105);пакувальний лист (код 3141); страховий
поліс (код 3530); зовнішньоекономічний
договір (контракт) купівлі-продажу,
стороною якого є виробник товарів, що
декларуються, та подання якого для
митного оформлення не супроводжується
поданням пов'язаних з ним
посередницьких (зовнішньоекономічних
та/або внутрішніх) договорів (код 4104);
інформацію про позитивні результати
здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару наявність на товаросупровідних
документах відбитку штампу
"Санітарно-епідеміологічний контроль
здійснено") (код 5501); інформацію про
позитивні результати здійснення
фітосанітарного контролю товару
(наявність на товаросупровідних
документах відбитку штампів "Ввезення
в Україну дозволено", або "Транзит по
Україні дозволено", або "Вивезення з
України дозволено") (код 5503); інформацію
про позитивні результати здійснення
радіологічного контролю товару (для
товарів і / транспортних засобів, що не
підлягають екологічному контролю)
(наявність на товаросупровідних
документах відбитку штампу
"Радіологічний контроль ввіз/вивіз
дозволено") (код 5504); резервна позиція
(код 5511); сертифікат про походження
товару форми А (код 7001); лист про помилку
(код 9000).

Згідно з переліченими документами
митна вартість товарів була визначена
з урахуванням ціни, зазначеної у
Контракті та інвойсі, тобто, за
основним (першим) методом.

11.02.2014 року посадовою особою
відповідача було опрацьовано подані
позивачем документи за результатами
чого було рішення про витребування у
позивача додаткових документів.

Зокрема, відповідачем було витребувано
у позивача додаткові документи, що
підтверджують митну вартість товару:
якщо рахунок сплачено - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;за наявності-інші
платіжні та/або бухгалтерські
документи, що підтверджують вартість
товару та містять реквізити, необхідні
для ідентифікації ввезеного товару;
для підтвердження витрат на
транспортування декларантом
відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ необхідно
подати транспортні (перевізні)
документи, а також документи, що
містять відомості про вартість
перевезення оцінюваних товарів (п. III
Правил затверджених наказом
Міністерства фінансів України від
24.05.2012 № 599); копію імпортної ліцензії,
якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; виписку з бухгалтерської
документації; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

У відповідь позивачем було
направлено на адресу відповідача лист
від 11.02.2014року №256 та додаткові
документи: прайс-лист; комерційну
пропозицію; рахунок на перевезення;
договір на перевезення; калькуляцію;
платіжне доручення в іноземній валюті
від 16.01.2014 р. № 13585; виписку з
бухгалтерської документації, а також
письмово повідомлено про неможливість
подати інші документи.

11.02.2014року відповідачем було прийнято
спірне рішення про визначення вартості
товарів за шостим (резервним) методом
та оформлено картка відмови в
прийнятті митної декларації.

Наведене свідчить, що позивачем, з
метою підтвердження заявленої митної
вартості товарів - вішалок для одягу,
подавалися митному органу відповідні
обов'язкові та додаткові документи для
підтвердження заявленої ним митної
вартості імпортованих товарів, які не
були визнані відповідачем достатніми
для підтвердження заявленої позивачем
митної вартості товару.

Судом встановлено, що позивачем було
подано до митного органу первинні та
додатково витребувані документи.

Суд вважає зазначені документи такими,
що повною мірою ідентифікують
оцінювані товари та містять об'єктивні
і достовірні дані, що піддаються
обчисленню та підтверджують їх ціну, що
підлягає сплаті на користь продавця,
тобто підтверджують митну вартість
зазначених товарів за ціною договору.

Крім того, згідно з інформаційними
даними відповідача товари - вішалки
для одягу завозилися на митну
територію України позивачем та рядом
інших суб'єктів господарювання за
ціною значно нижчою ніж ціна, визначена
митним органом.

Тобто, позивач та інші суб'єкти
господарювання у період до 11.02.2014 р.
регулярно здійснювали імпорт на митну
територію України товарів - вішалок для
одягу за митною вартістю нижчою ніж
визначена митним органом та були
випущені відповідачем у вільний обіг.

Наведене свідчить, що у посадової особи
відповідача не було законних підстави
для коригування заявленої митної
вартості товарів - вішалок для одягу .

Крім того, відповідачем не надано суду
жодного документа на підтвердження
застосування ним послідовно 2, 3, 4 та 5
методу визначення митної вартості
товарів.

Щодо твердження відповідача , щодо
того, що копія митної декларації країни
відправлення не завірена печаткою
відправника, що передбачено п. 8
контракту суд зазначає, що митним
органом не доведено наявність підстав
для витребування додаткових
документів і тому він не мав підстав
витребовувати декларацію країни
відправлення.

Стосовно печатки на вказаній
декларації суд зазначає, що згідно ч. 3
ст.53 МКУ, у разі наявності підстав для
витребування додаткових документів
декларант зобов'язаний надати (за
наявності) копію митної декларації
країни відправлення. Вказана норма
чітко вказує саме про необхідність
подання саме копії декларації, а не
копії завіреної відправником.

Той факт, що позивач та «Guangxi Yikai and Trade Co.,
Ltd» (Китай) в контракті вказали про
необхідність завірення печаткою
відправника декларації країни
відправлення не може бути підставою
для коригування митної вартості
товару, оскільки ніяким чином не
впливає на визначення митної вартості
товару, а стосується договірних
зобов'язань сторін договору.

Крім того, неможливість подання
фізичної (паперової) копії митної
декларації позивач пояснює тією
обставиною, що з 1.07.2009 року усі митні
декларації в Європейському союзі
оформляються тільки в електронній
формі.

Європейська Комісія в своєму листі до
Державної митної служби України
(Брюссель, 27 березня 2008, TAXUD.B.5/JZ/sk D(2008) 1704)
зазначила, що: «Європейська Комісія
наразі представляє комп'ютеризовану
систему контролю за експортом - Система
контролю експорту (СКЕ, the Export Control System -
ECS), як крок уперед до повної
комп'ютеризації митних процедур». Як
результат, з 1 липня 2009 року «тільки
електронна митна декларація буде
дозволена для експорту з ЄС до третіх
країн, разом з тим декларації в
паперовому форматі зникнуть».

Також слід зазначити, що відповідно до
пункту 5 частини п'ятої статті 54 Митного
кодексу України органи доходів і
зборів з метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів мають право
звертатися до органів доходів і зборів
інших країн із запитами щодо надання
відомостей, необхідних для
підтвердження достовірності заявленої
митної вартості.

Отже, у разі наявності сумнівів щодо
наданих ТОВ «Фоззі - Фуд» копій митних
декларацій для підтвердження
відомостей щодо їх оформлення в країні
відправлення, митниця мала право
звернутися із відповідним запитом до
митних органів Китаю, але не зробила
цього, безпідставно не визнавши
заявлену ТОВ «Фоззі - Фуд» та повністю
підтверджену всіма поданими основними
та додатковими документами митну
вартість.

Щодо твердження відповідача про те, що
позивач не надав перекладу експертної
декларації відповідно до ст.254 МК
України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.254 МК України
документи, необхідні для здійснення
митного контролю та митного оформлення
товарів, що переміщуються через митний
кордон України при здійсненні
зовнішньоекономічних операцій,
подаються органу доходів і зборів
українською мовою, офіційною мовою
митних союзів, членом яких є Україна,
або іншою міжнародною мовою
спілкування. Органи доходів і зборів
вимагають переклад українською мовою
документів, складених іншою мовою, ніж
офіційна мова митних союзів, членом
яких є Україна, або іншою іноземною
мовою міжнародного спілкування, тільки
у разі, якщо дані, які містяться в них, є
необхідними для перевірки або
підтвердження відомостей, зазначених у
митній декларації. У такому разі
декларант забезпечує переклад
зазначених документів за власний
рахунок.

По-перше, відповідно до ч.1 ст.254 МК
України документи можуть подавати
митному органу: українською мовою,
офіційною мовою митних союзів, членом
яких є Україна, або іншою іноземною
мовою міжнародного спілкування.

Відповідно до ст.5 (цілі та принципи
державної мовної політики) Закону
України «Про засади державної мовної
політики» держава сприяє розвитку
багатомовності, вивченню мов
міжнародного спілкування, насамперед
тих, які є офіційними мовами
Організації Об'єднаних Націй, Юнеско»
та інших міжнародних організацій.

Згідно ст.7 Статуту ООН «В качестве
главных органов Организации
Объединенных Наций учреждаются:
Генеральная Ассамблея, Совет
Безопасности, Экономический и
Социальный Совет, Совет по Опеке,
Международный Суд и Секретариат».

Відповідно до правила 5128 Правил та
процедур Генеральної Асамблеї
«английский, арабский, испанский,
китайский, русский и французский языки
являются как официальными, так и
рабочими языками Генеральной
Ассамблеи, ее комитетов и
подкомитетов»

Таким чином, китайська мова, поряд із
англійською, російською, французькою,
арабською, іспанською є офіційною
мовою ООН, а тому є мовою міжнародного
спілкування. Зважаючи на це, позивач
міг подати документи митному органу
складені китайською мовою.

По-друге, відповідач не вимагав надати
йому переклад українською мовою
експортної декларації країни
відправлення. Із змісту ч.1 ст.254 МК
України випливає, що митний орган може
вимагати надання перекладну
документів, тільки у разі, якщо дані,
які містяться в них, є необхідними для
перевірки або підтвердження
відомостей, зазначених у митній
декларації. Оскільки відповідач не
вимагав надати переклад експортної
декларації, то вказані у ній дані були
зрозумілими та не вимагали додаткової
перевірки.

Зважаючи на вищенаведене. твердження
відповідача про необхідність подання
перекладу експортної декларації є
помилковими.

Твердження відповідача, що в
декларації країни відправлення
вказана одиниця виміру інша, ніж та, що
вказана в інвойсі не береться судом до
уваги оскільки відповідач не вказав в
чому наявна невідповідність і яким
чином це вплинуло на числові значення
митної вартості товару , як вимагає ч. 3
ст. 53 МКУ.

Крім того, погодитись з тим, що
підставою винесення рішення є одиниця
виміру неможливо так як відповідно п. З
ч. 2 ст. 55 МКУ прийняте митним органом
письмове рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів має
містити вичерпний перелік вимог щодо
надання додаткових документів,
передбачених частиною третьою статті 53
цього Кодексу, за умови надання яких
митна вартість може бути визнана
митним органом

Проте, митний орган в оскаржуваному
рішенні не вказав, які документи
необхідно додатково надати, щоб
виправити зазначене.

Твердження відповідача щодо того, що в
п. 4.1 контракту вказані умови оплати 100 %
суми замовлення на протязі 100%
календарних днів після отримання копії
коносаменту та сертифікату погодження,
проте в рахунку від 01.01.2014р. № 2С131006
зазначені інші умови оплати також не
береться судом до уваги , оскільки як і
в інвойсі так і контракті вказані
ідентичні умови оплати.

При цьому відповідно п.1.1 Контракту
продавець продає, а покупець купує
продукцію по цінам, згідно з інвойсами,
які є від'ємною частиною контракту.

Пункт 8.1 контракту зазначає умови
оплати -100 % суми замовлення на протязі
100% календарних днів після отримання
копії коносаменту та сертифікату
погодження. Дані умови можуть бути
змінені за згодою сторін.

Таким чином у разі й наявності
суперечності між умовами оплати
вказаними в інвойсі та в п. 8.1.
контракту, то відповідно п. 1.1 контракту
повинні застосовуватись умови оплати
вказані в інвойсі.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що рішення відповідача
№100250002/2014/000066/2 від 11.02.2014 року
є незаконними та необґрунтованими.

Враховуючи те, що наведені
відповідачем твердження та подані
докази не спростовують доводів
позивача, суд вважає, що позовні вимоги
є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Водночас, судом не можуть бути взяті до
уваги подані відповідачем докази -
копії документів, що подавалися
позивачем для здійснення митного
оформлення, оскільки вони жодним чином
не спростовують доводів позивача.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте, відповідачем не доведено
належними та достатніми доказами
правомірність винесення оскаржуваного
рішень.

З урахуванням викладеного суд
дійшов висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, а рішення
відповідача про коригування митної
вартості №100250002/2014/000066/2 від 11.02.2014 року
є протиправним та таким, що підлягає
скасуванню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
Рішення Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів про коригування
заявленої митної вартості
№100250002/2014/000066/2 від 11.02.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ТОВ "Фоззі-Фуд" сплачений
ним судовий збір у розмірі 182(сто
вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя:
Лиска І.Г.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 25 вересня 2014 р.