Справа № 674/1009/14-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 674/1009/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Артемчук В.М.
Суддя-доповідач: Боровицький О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Боровицького О. А.

суддів: Граб Л.С. Сапальової Т.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління соціального захисту
населення Дунаєвецької районної
державної адміністрації Хмельницької
області на постанову Дунаєвського
районного суду Хмельницької області
від 28 липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління соціального захисту
населення Дунаєвецької районної
державної адміністрації Хмельницької
області про визнання дій відповідача
неправомірними, зобов'язання
відповідача провести виплати
компенсацій 50% вартості продуктів
харчування та фізіологічними і
медичними нормами, у відповідності до
вимог п.14 ст.20 ЗУ "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" , -

В С Т А Н О В И В :

В липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом до управління соціального
захисту населення Дунаєвецької
районної державної адміністрації
Хмельницької області про визнання дій
відповідача неправомірними,
зобов'язання відповідача провести
виплати компенсацій 50% вартості
продуктів харчування та
фізіологічними і медичними нормами, у
відповідності до вимог пункту 14 статті
20 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи"

Постановою Дунаєвецького районного
суду Хмельницької області від 28 липня
2014 року ухвалено позов ОСОБА_2
задовольнити, а саме: визнано дії
управління соціального захисту
населення Дунаєвецької районної
державної адміністрації Хмельницької
області по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат, щодо не нарахування
та невиплати позивачу компенсації 50 %
вартості продуктів харчування за
медичними нормами, встановленими
Міністерством охорони здоров'я
України, відповідно до пункту 14 статті
14 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" неправомірними;
зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплату позивачу
компенсацію вартості продуктів
харчування за медичними нормами,
встановленими Міністерством охорони
здоров'я України в розмірі 50%,
відповідно до пункту 14 статті 14 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" з 01 січня
2014 року з урахуванням проведених
виплат.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, відповідач оскаржив
її в апеляційному порядку. У
апеляційній скарзі просить скасувати
постанову Дунаєвецького районного
суду Хмельницької області від 28 липня
2014 року та прийняти нову постанову,
якою повністю відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, апелянт зазначає, що при
призначенні та виплаті компенсації
вартості продуктів харчування
позивачу як особі, постраждалій
внаслідок Чорнобильської катастрофи
відповідач керувався Законом України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", Порядком
використання коштів державного
бюджету для виконання програм,
пов'язаних із соціальним захистом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 20.09.2005 №936,
наказами Міністерства праці та
соціальної політики "Про встановлення
розмірів грошової компенсації
вартості продуктів харчування
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи". Апелянт
вважає, що приймаючи оскаржену
постанову у цій справі суд першої
інстанції не неправильно застосував
норми матеріального права та з
порушенням норм процесуального права.

Сторони до суду апеляційної інстанції
своїх уповноважених представників не
направили, хоча про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином.

За приписами статті 197 КАС України суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про можливість розгляду справи в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами. При
цьому, у відповідності до частини 6
статті 12, частини 1 статті 41 КАС України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Із змісту статті 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що висновки суду
першої інстанції відповідають нормам
матеріального та процесуального права
та фактичним обставинам справи.

Відповідно до частини першої статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України № 796-XII "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Як випливає з матеріалів справи та не
оспорюється сторонами, позивач є
постраждалим від наслідків аварії на
ЧАЕС, віднесений до першої категорії
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, є інвалідом
ІІ групи, захворювання пов'язане з
наслідками аварії на ЧАЕС, що
підтверджується копією посвідчення
серія НОМЕР_1 с та копію довідки МСЕК
№155491.

Позивач отримує 50% компенсації за
пільгове забезпечення продуктами
харчування у розмірі 300 грн. щомісяця.

Також виплата спірної допомоги
покладена на відповідача згідно вимог
пункту 4 постанови КМ України № 936 від
20.09.2005 "Про затвердження Порядку
використання коштів державного
бюджету для виконання програм,
пов'язаних із соціальним захистом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Згідно з пунктом 14 частини 1 статті 20
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних відносин) особам,
віднесеним до категорії 1 (пункт 1
статті 14), надаються гарантовані
державою компенсації та пільги,
зокрема, забезпечення продуктами
харчування за медичними нормами з
обов'язковим прикріпленням до
відповідних магазинів за місцем
проживання. Зазначеним особам
компенсується 50 процентів вартості
продуктів харчування за медичними
нормами, встановлюваними центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері охорони здоров'я.

Наявність у позивача права на
призначення йому вказаної компенсації
є визначальним для вирішення даного
спору, крім того це право гарантується
Конституцією України (частина 2 статті
46 Конституції України).

При визначенні розміру вказаної
компенсації застосуванню підлягають
стаття 20 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", з якої випливає, що під час
визначення розміру передбачених цією
статтею виплат за основу їх
нарахування береться вартість
продуктів харчування за медичними
нормами, встановлюваними центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері охорони здоров'я, при
цьому останні затверджені постановою
КМ України № 258 від 21.05.1992 "Про норми
харчування та часткову компенсацію
вартості продуктів для осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Наведеною постановою КМ України надано
Міністерству праці та соціальної
політики України право визначати
виходячи із розроблених Міністерством
охорони здоров'я фізіологічних
(медичних) норм харчування і середніх
цін на продукти харчування, що склалися
у регіоні, розміри грошової
компенсації вартості продуктів
харчування, встановлені вказаним
Законом для громадян, віднесених до 1 і 2
категорії.

Також відповідно до пункту 9 постанови
КМ України № 936 від 20.09.2005 "Про
затвердження Порядку використання
коштів державного бюджету для
виконання програм, пов'язаних із
соціальним захистом громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" Мінпраці в десятиденний
строк після прийняття закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік, виходячи з
розроблених МОЗ фізіологічних
(медичних) норм харчування,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 21 травня 1992 № 258
(ЗП України, 1992р., № 10, ст.236), і даних
Держкомстату щодо середніх цін на
продукти харчування, що склалися в
регіонах за попередні три місяці,
визначає в розрізі Автономної
Республіки Крим, областей, мм.Києва та
Севастополя розміри грошової
компенсації вартості продуктів
харчування відповідно до Закону для
громадян, віднесених до категорій 1 і 2.

Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України № 20/0/15-14/04
від 07.03.2014 "Про встановлення розмірів
грошової компенсації вартості
продуктів харчування громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на 2014 рік" встановлено
розмір компенсації вартості продуктів
харчування, яка для першої категорії
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, складає 300
грн.

Разом з тим, наведений розмір
компенсації розрахований без
врахування даних органів статистики
про середні споживчі ціни на
продовольчі товари у торгівельній
мережі Хмельницької області за
відповідний період, а тому останні
підлягають відповідному перерахунку.

Крім того, органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
коштів як на причину невиконання своїх
зобов'язань, які встановлені статтею 46
Конституції України та Законом України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", щодо
визначення розміру та виплати спірних
виплат.

З огляду на положення ст.ст.21, 105, 162 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання його вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішенням, дією або
бездіяльністю. Встановивши, що
відповідач порушив норми права, які
регулюють спірні правовідносини,
адміністративний суд повинен був
визнати такі дії незаконними і
зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату належних сум
відповідно до закону.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, а доводи апелянта на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Згідно з статтею 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
соціального захисту населення
Дунаєвецької районної державної
адміністрації Хмельницької області
залишити без задоволення, а постанову
Дунаєвського районного суду
Хмельницької області від 28 липня 2014
року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий суддя
Боровицький О. А.

Судді
Граб Л.С.

Сапальова Т.В.