Справа № 820/15709/14
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харківський окружний адміністративний
суд в особі судді Самойлової В.В.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "НАША ОЛІЯ" до
Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі міста Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, третя особа:
Харківська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення,
ТОВ "НАША ОЛІЯ" звернулось до належного
суду з адміністративним позовом, в
якому просить скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області від
Позивач обґрунтовує свої вимоги
Так, він посилається на те, що при
проведенні перевірки податковим
органом та при оформленні її
результатів мало місце не дотримання
вимог податкового законодавства,
висновки акту перевірки базуються на
припущеннях і не підтверджуються
об'єктивними даними, а оскаржуване
податкове повідомлення-рішення
прийняте з порушенням норм діючого
законодавства України, що є підставою
для його скасування.
Представник позивача до суду надав
заяву про розгляд справи за його
відсутності в порядку письмового
Представники відповідача та третьої
особи, які належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
згідно до вимог ст. 35 КАСУ, в судове
засідання не прибули без поважних
причин, заперечень проти позову
відповідач не надав.
Суд вважає можливим розгляд справи за
відсутності вказаних осіб на підставі
наявних в ній доказів у письмовому
провадженні, згідно до приписів ч. 6 ст.
Оглянувши наявні в матеріалах справи
докази, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню, з наступних підстав.
Встановлено, що фахівцями Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі міста Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області була проведена позапланова
документальна невиїзна перевірка ТОВ
"НАША ОЛІЯ" щодо підтвердження
реальності та повноти відображення
реальності та повноти відображення в
податковому обліку результатів
операцій по господарських
взаємовідносинах за лютий 2014 р., за
результатами якої 27.05.2014 р. був
складений акт за № 2033/20-30-22-03/32868834, де
були зафіксовані порушення вимог
податкового законодавства, а саме:
- ст. 187 Податкового кодексу України, в
результаті чого завищено податкові
зобов'язання за лютий 2014 р. у сумі 235565.28
- п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6, ст. 198 Податкового
кодексу України, що призвело до
завищення податкового кредиту за лютий
2014 р. на загальну суму 235565,28 грн., в
результаті чого виявлено заниження
суми ПДВ, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у розмірі
За наслідками вказаного акту перевірки
11.06.2014 року відповідачем стосовно
позивача було прийняте податкове
до якого йому були донараховані
відповідні грошові зобов'язання, а
Із зазначеним рішенням суб'єкта
владних повноважень суд не
погоджується, виходячи з наступного.
Так, відповідно до вимог статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, де передбачено, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
В даному випадку відповідач не надав
належних доказів правомірності
оскаржуваного рішення, оскільки, як
вбачається з наявних письмових доказів
факт вказаного порушення позивачем
вимог податкового законодавства не
знайшов свого підтвердження
письмовими доказами у справі та
спростовується наступним.
Так, в мотивувальній частині акту
перевірки зазначається, що позивач мав
взаємовідносини з ТОВ "МІЖНАРОДНА
ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ", а саме: на
підставі договору купівлі-продажу №
10/02-1 від 10.02.2014 року, продавець - ТОВ
"МІЖНАРОДНА ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ"
зобов'язується передати у власність
покупця - ТОВ "НАША ОЛІЯ" товар (олію
соняшникову, макуху соняшникову,
лушпиння соняшникове, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
даний товар, поставка здійснюється на
умовах "ЕХW" (склад постачальника)
правил Інкотермс - 2010, а саме, покупець
сплачує всі транспортні витрати, а
також несе ризики для транспортування
товару до кінцевого пункту
призначення, факт придбання та
отримання позивачем товару
підтверджено було видатковими
Також, факту реальності здійснення
господарської операції в частині
перевезення придбаного за вказаним
договором товару ТОВ "НАША ОЛІЯ"
підтверджують товаро-транспортні
накладні (пункт навантаження - м.
Луганськ, вул. Інтернаціональная, буд.
17, пункт розвантаження - Харківська
товар було одержано на складі (договір
оренди № 3/4-13 від 03.04.2013р.) за
довіреностями на отримання ТМЦ № 12 від
19.02.2014 р., отриманий ТОВ "НАША ОЛІЯ" товар
рахується на балансовому рахунку № 281.
Як вбачається із доказів справи,
підставою для встановлення податковим
органом вищевказаних порушень з боку
позивача, є відсутність факту
реального вчинення ним господарських
операцій з його контрагентом та у
зв'язку з чим не доведено економічну
обґрунтованість та доцільність
операцій за вищезазначеним договором.
Дані обставини були покладені
відповідачем в обгрунтування порушень
вимог податкового законодавства з боку
позивача, що на думку суду є
безпідставним, з огляду на наступне.
Так, у п. 198.1 ст. 198. Податкового кодексу
України передбачено, що право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво,
спорудження, створення) необоротних
активів, у тому числі при їх
ввезенні на митну територію України (у
тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого
вести облік результатів спільної
в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.
Пунктом 198.2 ст. 198 визначено, - датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.
Також, відповідно до п. 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.
Судом встановлено, що укладені між
позивачем та вищевказаним
контрагентом правочини є дійсними,
виконаними сторонами в повному обсязі,
без претензій та зауважень, ні ким не
оскарженими та у судовому порядку не
визнані не дійсними.
Виконання умов договорів
підтверджується наданими до
матеріалів справи первинними
документами, бухгалтерської та
податкової звітності, які виписані
відповідно до п. 9.2. ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік і фінансової
звітності в Україні" і п. 2.4. ст. 2
"Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку".
Статтею 1 розділу 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" дається поняття
первинного документу - це документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо-безпосередньо
після її закінчення.
В даному випадку позивачем такі
документи в повному обсязі були надані
як до перевірки так і до суду. При цьому
відповідна сторона жодних зауважень до
них не мала. А від так, суд не має
підстав піддавати сумніву реальність
вчинення позивачем господарських
операцій в періоді, що перевірявся.
Також, суд звертає увагу, що чинним
законодавством України на сторону
цивільно-правової угоди, яка є
платником податків, не покладено
обов'язку перевірки відповідності
законодавству установчих документів
постачальників товару та дотримання
ними вимог податкового законодавства.
Навіть якщо контрагент позивача не
виконав своїх зобов'язань по сплаті
податку, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме щодо цієї
Чинне податкове законодавство не
ставить в залежність право позивача на
формування податкового кредиту від
податкового обліку (стану) інших осіб і
фактичної сплати контрагентами
податку до бюджету. Питання
податкового кредиту поширюється
тільки на окремо взятого платника
податків і не ставить цей факт у
залежність від розрахунку з бюджетом
А від так, суд не може погодитися, що
оскаржуване рішення є законним та
Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого: суд
вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах та у спосіб, передбачені
Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАСУ завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
Таким чином, в даному випадку
відповідна сторона не дотримала вимоги
закону про захист охороняємих прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин, на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а тому її оскаржуване
рішення, як суб'єкта владних
повноважень, є неправомірним, що дає
суду підстави для задоволення
адміністративного позову.

Відповідно до вимог ст. 94 КАСУ позивачу
підлягають поверненню судові витрати
зі сплати судового збору в розмірі 182,70
грн.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 94, 128, 159, 160, 162
КАСУ, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області від
11.06.2014 року № , прийняте щодо
товариства з обмеженою
відповідальністю "НАША ОЛІЯ".

Стягнути з Державного бюджету України
(УДКСУ в Червонозаводському районі м.
Харкова, код: 37999628, р/р 4011, МФО 851011)
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "НАША ОЛІЯ" (62495,
Харківська область, смт. Васищеве, вул.
Овочева, буд. 13, , р/р
1570 в АТ "Укрексімбанк", філія у м.
Харків, МФО 351618) судові витрати зі
сплати судового збору в розмірі 182,70
(сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Харківський окружний адміністративний
суд протягом 10 днів з дня отримання
копії постанови, шляхом подачі
апеляційної скарги, з направленням її
копії до апеляційної інстанції.

Суддя
Самойлова В.В.