Справа № 754/10278/14-а
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Клочко
Суддя-доповідач: Коротких А. Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Коротких А.Ю.,

суддів:
Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на постанову
Деснянського районного суду м. Києва
від 11 серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва про
зобов'язання вчинити дії,-

В С Т
А Н О В И В :

Постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 11 серпня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено
повністю.

На вказану постанову суду представник
позивача подав апеляційну скаргу, в
якій просить її скасувати та позов
задовольнити повністю.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи, приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач відноситься до осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії та є інвалідом 2
групи, інвалідність якого отримана
через захворювання, яке пов`язане з
виконанням робіт щодо ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС.

Внаслідок вказаних обставин, позивач
має право на отримання пенсії у розмірі
не меншому ніж 8 мінімальних пенсій за
віком та на додаткову пенсію у розмірі
75 % мінімальної пенсії за віком, які
передбачені ст.ст. 50 та 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 року № 796-XII.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до категорії 1, інвалідам 2
групи призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах - 75 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в усіх
випадках розмір пенсії для інвалідів 2
групи, щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не може
бути нижчим 8 мінімальних пенсій за
віком.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» не передбачено
застосування ст. ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України, правове регулювання
спірних відносин у 2014 році
здійснюється відповідно до положень
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відтак, колегія суддів приходить до
висновку про обґрунтованість вимог
позивача про визнання протиправними
дій відповідача в частині проведення
виплат основної пенсії по інвалідності
та щомісячної додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі,
меншому, ніж передбачено ст. ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 18 лютого 2014
року до моменту винесення рішення по
справі.

А тому, вимоги позивача про
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в Деснянському районі м.
Києва здійснити перерахунок і виплату
основної пенсії по інвалідності у
розмірі 8 мінімальних пенсії за віком
та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. ст. 50, 54 названого Закону за
вказаний період підлягають частковому
задоволенню.

При цьому колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що відповідно до
ст. 17 Закону України «Про державні
соціальні стандарти та державні
соціальні гарантії» основні державні
соціальні гарантії встановлюються
законами з метою забезпечення
конституційного права громадян на
достатній життєвий рівень. До числа
основних державних соціальних
гарантій включається мінімальний
розмір пенсії за віком.

При цьому статтею 19 вказаного Закону
передбачено, що виключно законами
України визначається мінімальний
розмір пенсії за віком.

Оскільки будь-яким іншим законом, крім
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», мінімальний розмір
пенсії не встановлений, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
правових підстав для застосування
будь-якої іншої величини, ніж
встановлена названим Законом, для
розрахунку позивачу основної та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю.

Розмір мінімальної заробітної плати
щорічно визначається у законі України
про державний бюджет на відповідний
рік.

Колегія суддів звертає увагу на
наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячий
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звернувся до суду 18 серпня 2014
року та просить здійснити перерахунок
пенсії з 2005 року, а тому позовні вимоги
ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду
України в Деснянському районі м. Києва
про зобов'язання вчинити дії щодо
перерахунку пенсії в частині з 2005 року
по 18 лютого 2014 року слід залишити без
розгляду.

Судом першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови було неповно
з`ясовано обставини справи та порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія
суддів, у відповідності до ч.2 ст. 205 КАС
України, приходить до висновку, що
постанову суду першої інстанції
необхідно скасувати та ухвалити нову
постанову, якою позов задовольнити
частково.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254
КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - ОСОБА_4
задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 11 серпня 2014 року
скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_3 до
управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва про
зобов'язання вчинити дії задовольнити
частково.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва про
зобов'язання вчинити дії щодо
перерахунку пенсії в частині з 2005 року
по 18 лютого 2014 року залишити без
розгляду.

Визнати неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва щодо
відмови в перерахунку та призначенні
пенсії ОСОБА_3.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Деснянському районі м.
Києва провести перерахунок та виплату
пенсії ОСОБА_3 в розмірі не меншому ніж
вісім мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком, які
передбачені ст.ст. 50 та 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 року № 796-XII з 18 лютого 2014 року
по 18 серпня 2014 року, з урахуванням
фактично виплачених коштів.

Постанова набирає законної сили у
порядку, визначеному ст. 254 КАС України
та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя:
Коротких А.Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

Головуючий суддя

Коротких А. Ю.

Судді:

Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.