Справа № 9101/172162/2011
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2013-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"05" листопада 2013 р. справа № 2а-4326/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В.
Туркіної Л.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу та постанову Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
15.04.2011 року та від 04.05.2011 року по справі
№ 2а-4326/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська

про зобов'язання здійснити
перерахунок щомісячної державної
соціальної допомоги "Дітям війни",-

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про визнання
неправомірними дії відповідача та
зобов'язання останнього здійснити
нарахування та виплату позивачу пенсії
з її підвищенням на 30% мінімальної
пенсії за віком за період з 01.01. 2006року
по 31.12.2011 року та у подальшому
виплачувати соціальну державну
допомогу. В обґрунтування позовних
вимог зазначено, що позивач має статус
дитини війни, якій за ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" повинна виплачуватись пенсія,
або щомісячне грошове утримання з
підвищенням на 30% розміру мінімально
пенсії за віком, але всупереч вказаним
нормами відповідач не нарахував та не
виплатив позивачу вищезазначену
надбавку до пенсії.

Ухвалою від 15.04.2011 року вимоги за межами
шестимісячного строку позовної
давності залишено без розгляду.

Постановою суду першої інстанції позов
задоволено: визнано неправомірною
бездіяльністю відповідача та
зобов'язано останнього здійснити
перерахунок та виплату позивачу пенсії
підвищеної на 30 відсотків мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" та ч.1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" за період з 01.10.2010
року по 04.05.2011 року з урахуванням
виплачених сум.

Не погодившись з судовим рішенням в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог, позивач подав апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати постанову та
ухвалу суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов повністю. Апелянт
вважає, що суд невірно застосував норми
матеріального та процесуального права.

Перевіривши судове рішення в межах
апеляційних вимог, колегія суддів
зазначає наступне.

Фактичні обставини справи сторонами не
оспорюються. Позивач відноситься до
соціальної категорії "дитина війни",
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного Фонду та має право на
пільги, встановлені законодавством
України. Так, згідно зі ст.6 Закону
№2195-ІV (чинна з 01.01.2006 року) дітям війни
пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищується на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

За результатами розгляду даного
адміністративного позову судом першої
інстанції було прийнято два
процесуальні документи:

- ухвала від 15 квітня 2011р., якою суд з
урахуванням наслідків пропущення
строку звернення до адміністративного
суду, визначених ст.100 КАС України,
залишив без розгляду позовні вимоги,
заявлені по за межами позовної
давності (з 01.01.2006р. по 01.10.2010р.) та

- постанова від 04.05.2011р., якою суд
задовольнив позовні вимоги за період з
01.10.2010 року по 04.05.2011 року.

Позивачем заявлено апеляційну скаргу
на вказані рішення суду, де позивач
просить скасувати і постанову, і
ухвалу. Проте, із змісту апеляційної
скарги вбачається, що позивач оскаржує
висновки суду щодо оцінки обставин
порушення позивачем строку звернення з
адміністративним позовом, оскільки не
погоджується з тим, що судом не
задоволено позовні вимоги за період з
2006р. При цьому позивач посилається на
поважність причини пропуску строку
позовної давності.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
розгляду позовних вимог за період з
01.01.2006 року по 01.10.2010 року, оскільки за
приписами ст.100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий
після закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними. У даній справі позивач
не надав доказів поважності причин
пропуску строку на звернення з
адміністративним позовом, тому і
підстав для поновлення цього строку у
суду не було.

Апеляційна скарга не містить
обґрунтування оскарження постанови
суду від 04.05.2011 року. Доводи апеляційної
скарги стосуються лише висновків суду,
зазначених в ухвалі від 15.04.2011р.

Враховуючи вищезазначене, висновки
суду першої інстанції, викладені в
постанові підтверджуються матеріалами
справи, тому підстав для скасування
даного судового рішення не вбачається.
Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає. Ухвалу суду першої інстанції
слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
ухвалу від 15.04.2011 року та постанову
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 04.05.2011 року по
справі № 2а-4326/11 залишити без
задоволення.

Ухвалу від 15.04.2011 року та постанову
Бабушкінського районного суду
м.Дніпропетровська від 04.05.2011 року по
справі № 2а-4326/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
О.А. Проценко

Суддя:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
Л.П. Туркіна