Справа № 497/2137/14-а
Суддя: Кодінцева С. В.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
Справа № 497/2137/14-а
Провадження № 2-а/497/57/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2014 року,
м.Болград

Болградський районний суд
Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря - Ковтун О.І.,

позивача - ОСОБА_1,

його представника - ОСОБА_2,

третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Болграді
цивільну справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Болградської міської
ради Одеської області, третіх осіб
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про скасування рішення
виконавчого комітету Болградської
міської ради Одеської області, -

В С Т А Н О В И В:

06 серпня 2014 року позивач
звернувся до суду з вищеназваним
позовом та просить постановити рішення
яким визнати незаконним та скасувати
рішення виконавчого комітету
Болградської міської ради № 515 від
29.11.2012 року про видачу свідоцтва про
право власності на нерухоме майно на
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 на
ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та стягнути з
відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що рішенням виконавчого
комітету Болградської міської ради
Одеської області від 29.11.2012 року № 515 на
підставі наказу Міністерства
регіонального розвитку, будівництва і
житлово-комунального господарства
України № 404 від 09.08.2012 року було надано
дозвіл на видачу свідоцтва про право
власності на нерухоме майно на
домоволодіння АДРЕСА_1. Однак, дія
названого наказу поширювалася на
будівлі, побудовані до 05.08.1992 року, а
сім'я ОСОБА_5 почала будувати гараж
самовільно без дозвільних документів
з порушенням будівельних норм на
початку червня 2011 року. Він позивач,
звертався з заявами до різних
державних органів з приводу
самовільного будівництва гаражу
ОСОБА_5, однак ніяких заходів прийнято
не було, що стало підставою для
звернення до суду з названим позовом.

Позивач в судовому засіданні
підтримав свої позовні вимоги та надав
пояснення з підстав, зазначених в
позові. Просив врахувати пояснення
його представника. Представник
позивача підтримала доводи, викладені
в позовній заяві, просила їх
задовольнити. При цьому пояснила, що
протягом тривалого часу, а саме
починаючи з червня 2011 року вона та її
чоловік ОСОБА_1, який на даний час є
єдиним власником домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_2, зверталися до різних
державних установ та органів з приводу
незаконного будівництва їх суміжними
сусідами, проживаючими за адресою:
АДРЕСА_1 - гаражу. Однак, позитивного
результату по теперішній час не має. В
серпня 2013 року їм стало відомо, що треті
особи ОСОБА_3 та ОСОБА_5 отримали
свідоцтво про право власності на своє
домоволодіння, в тому числі і на
самовільно збудований гараж на
підставі рішення виконавчого комітету
Болградської міської ради Одеської
області. Підставою для прийняття
виконавчим комітетом такого рішення
зазначено Наказ Міністерства
регіонального розвитку, будівництва і
житлово-комунального господарства
України № 404 від 09.08.2012 року. Однак, цей
наказ поширюється лише на усі будівлі
та споруди побудовані до 05.08.1992 року, а
подружжя ОСОБА_5 побудували свій гараж
в 2011 році. Зазначені обставини є
підставою для визнання рішення
виконавчого комітету Болградської
міської ради № 515 від 29.11.2012 року -
незаконним.

Відповідач - Болградська міська рада
подала заяву про розгляд справи у
відсутність їх представника (а.с.97).
Будь-яких пояснень, заперечень на
спростування доводів, викладених в
позовній заяві до суду не надала.

Третя особа ОСОБА_3 заперечувала усі
доводи позивачів, посилаючись на те що
усі правовстановлюючі документи на
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 були
оформлені відповідно до вимог діючого
на час оформлення законодавства. Разом
з цим, не заперечувала, що її чоловік
ОСОБА_5 двічі був притягнутий до
адміністративної відповідальності за
самочинно збудований гараж в їх
домоволодінні, та сплатив накладене на
нього стягнення у вигляді штрафів.
Однак, в зв'язку з внесенням змін в
діюче законодавство, вони мали змогу
узаконити названу будівлю,
скориставшись своїм правом.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання
не прибув. Подав заяву про розгляд
справи у його відсутність (а.с.98)

Розглянувши подані документи та
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, пояснення
сторін по справі, суд прийшов до
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Систему та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу і відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування визначає Закон України
«Про місцеве самоврядування в
Україні».

За змістом ст. 2 КАС України основним
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових та
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними управлінських функцій
на основі законодавства, у тому числі
на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 6 КАС України кожному
гарантується право на захист його прав,
свобод та інтересів незалежним і
неупередженим судом.

У відповідності до вимог ст. 11 КАС
України суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

За змістом ст. 69 КАС України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані на підставі яких
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а в адміністративних
справах про протиправність рішень дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

При вирішенні даного спору суд,
виходячи з принципу диспозитивності
цивільного судочинства, розглядає
справу в межах заявлених вимог і на
підставі доказів наданих позивачем.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
(а.с.5) є власником житлового будинку з
господарськими будівлями та дворовими
спорудами за адресою: АДРЕСА_2 згідно:

- договору купівлі-продажу від 23.11.1979
року, посвідченого державним
нотаріусом Болградської районної
державної нотаріальної контори
Одеської області (а.с.6-7);

- витягу з Державного реєстру прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності від 29.03.2013 року № 1792176 (а.с.8);

- договору дарування від 19.12.2013 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Болградського районного нотаріального
округу Одеської області, ОСОБА_7 (а.с.9);

- витягу з Державного реєстру прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності від 19.12.2013 року № 14953580 (а.с.10).

На засіданні виконавчого комітету
Болградської міської ради Одеської
області від 29.11.2012 року прийнято
рішення № 515 про:

- видачу ОСОБА_3 та ОСОБА_5 свідоцтва про
право власності на домоволодіння,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, в
рівних частках;

- КП «Болградське БТІ» зареєструвати
право власності ОСОБА_3 і ОСОБА_5 на
домоволодіння, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, в рівних долях;

- КП «Болградське БТІ» вилучити усі
попередні правовстановлюючі документи
за даною адресою …(а.с.51)

На підставі даного рішення видано
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно серії САЕ № 657418 від
19.12.2012 року, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у
рівних частках, на ? за кожним. До
складу домоволодіння входять: житловий
будинок літ. «А», загальна площа 98.7
кв.м., житлова площа 46.6 кв.м.; сарай літ
«Б», гараж літ «Г», дворові споруди № 1-3,
1 (а.с.52).

Крім того, КП «Болградське бюро
технічної інвентаризації» здійснило
реєстрацію прав, що підтверджується
витягом № 36817281 від 19.12.2012 року (а.с.53).

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом від 29.08.2013 року,
виданого приватним нотаріусом
Болградського районного нотаріального
округу Одеської області, ОСОБА_9,
спадкоємцем майна ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, є його син
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, а саме: ? частки
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с.54).

Про що вчинено відповідну реєстрацію в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно № 8650726 від 29.08.203 року та
видано витяг серії ЕАС № 198434 (а.с.55).

Приймаючи рішення № 515 від 29.11.2012 року
про видачу свідоцтва на право
власності на домоволодіння,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на ім'я
ОСОБА_3 та ОСОБА_5, в рівних часках (а.с.51),
виконавчий комітет Болградської
міської ради Одеської області
керувався: Законом України «Про
місцеве самоврядування» та Інструкції
про порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, затвердженої наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 24.05.2001
року № 127, зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 10.07.2001
року № 582/5773 із наступними змінами і
доповненнями (останні зміни від 09.08.2012
року № 404), тобто в редакції чинний на
час прийняття оскаржуваного рішення
(надалі Інструкція), а саме:

Відповідно до п.1.1 ця Інструкція
розроблена відповідно до чинного
законодавства, зокрема Положення про
Держбуд України, затвердженого Указами
Президента України від 09.12.97 N 1342/97 та
від 16.05.01 N 314, якими на Комітет покладено
здійснення функцій
нормативно-методичного забезпечення
діяльності бюро технічної
інвентаризації.

Інструкція визначає порядок та
методику проведення технічної
інвентаризації збудованих
(реконструйованих) будинків,
допоміжних будівель та споруд з метою:

- визначення їх фактичної площі та
об'єму (щодо проектних);

- обстеження та оцінки технічного стану
наявних об'єктів;

- установлення вартості об'єктів.

Технічна інвентаризація передбачає:

- первинну технічну інвентаризацію
об'єктів;

- поточні інвентаризаційно-оцінювальні
роботи для встановлення змін за певний
період часу після первинної
інвентаризації (п.1.2 Інструкції).

Інструкція діє на всій території
України для здійснення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна всіх форм власності. (п.1.3
Інструкції).

Технічну інвентаризацію
новозбудованих (реконструйованих) та
наявних об'єктів виконують за рахунок
замовників комунальні підприємства -
бюро технічної інвентаризації (п.1.4
Інструкції).

Відповідно до ч.1 п.10. Інструкції
поточній технічній інвентаризації
підлягають всі будинки, допоміжні
будівлі та споруди, а також захисні
споруди, розташовані вмістах, селищах
та сільській місцевості, перелік яких
наведений в Інструкції.

Пунктами 2 та 4 розділу 2 Інструкції
передбачено, що до об'єктів, що
підлягають технічній інвентаризації,
належать: житлові будинки садибного
типу, розташовані на окремих земельних
ділянках; - господарські будівлі (сараї
/хліви/, гаражі, літні кухні, майстерні,
вбиральні, погреби, навіси, котельні,
бойлерні, трансформаторні підстанції,
сміттєзбірники тощо).

В цьому розділі дано визначення
названих вище об'єктів, так згідно:

п.2.2 - житловий будинок указаної
категорії складається із житлових та
допоміжних (нежитлових) приміщень.
Характерними допоміжними приміщеннями
будинків є: передпокій, кухня, коридор,
веранда, вбиральня, комора, приміщення
для автономної системи опалення,
пральня тощо.

п. 2.4 - основні типи гаражів -
одноповерхові (блокові),
багатоповерхові та підземні
гаражі-стоянки. До основних приміщень
належать приміщення для стоянки
автомашин, до допоміжних - майстерні,
роздягальні, оглядові ями, для
зберігання запчастин і т. п.

Наказом Міністерства
будівництва, архітектури та
житлово-комунального господарства
України від 08.02.2006 року № 42, наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 01.06.2010 р. N 167, згідно з
наказом Міністерства регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 09.08.2012 р. N 404 були внесені
зміни до Інструкції, а саме пунктів 75-82,
відповідно до яких: Не належать до
самочинного будівництва:

для будинків садибного типу,
дачних та садових будинків:

зведення на земельній ділянці
тимчасових будівель та споруд
(незалежно від наявності фундаменту),
навісів, альтанок, наметів, накриття,
сходів, естакад, літніх душових,
теплиць, свердловин, криниць,
люфт-клозетів, вбиралень, вигрібних ям,
замощень, парканів, відкритих басейнів
та басейнів із накриттям полегшеної
конструкції, погребів, входів в
погреби, підпірних стін, воріт, хвірток,
приямків, веранд, тамбурів, нежитлових
прибудов, терас, ганків, бань, саун,
хлівів, гаражів, літніх кухонь тощо.

Повноваження виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
регламентовані Главою 2 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні».

Положеннями ст.30 зазначеного
Закону закріплені повноваження органу
місцевого самоврядування в галузі
житлово-комунального господарства,
побутового, торговельного
обслуговування, громадського
харчування, транспорту і зв'язку. В силу
п.п. 10 п. «б» ст. 30 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» до
делегованих повноважень виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад належить облік відповідно до
закону об'єктів нерухомого майна
незалежно від форм власності (в
редакції чинній на час видачі
свідоцтва про право власності) .

Таке право делеговано виконавчим
органам місцевого самоврядування
Наказом Міністерства юстиції України
№ 7/5 від 07.02.2002 року «Про затвердження
Тимчасового положення про порядок
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно».

Відповідно до ст. 40 зазначеного
Закону виконавчі органи сільських,
селищних, міських рад, крім
повноважень, передбачених цим Законом,
здійснюють й інші надані їм законом
повноваження.

Згідно ч. 6 ст. 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування»
виконавчий комітет сільської,
селищної, міської, районної у місті (у
разі її створення) ради в межах своїх
повноважень приймає рішення. Рішення
виконавчого комітету приймаються на
його засіданні більшістю голосів від
загального складу виконавчого
комітету і підписуються сільським,
селищним, міським головою, головою
районної у місті ради.

Відповідно до п. 8.1 Наказу
Міністерства юстиції України від
07.02.2002р. № 7/5 «Про затвердження
Тимчасового положення про порядок
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно», встановлено, що оформлення
права власності на нерухоме майно
проводиться з видачею свідоцтва про
право власності за заявою про
оформлення права власності на нерухоме
майно: фізичним та юридичним особам у
разі виділення окремого об'єкта
нерухомого майна зі складу об'єкта
нерухомого майна, що

складається із двох або більше
об'єктів (будинків, будівель або
споруд), окрім випадків, коли такі
об'єкти є приналежністю головної
речі, складовою частиною речі або
утворюють з іншими об'єктами складну
річ.

Як вбачається з ч.1 ст. 6 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», систему органів
державної реєстрації прав становить
спеціально уповноважений центральний
орган виконавчої влади з питань
державної реєстрації прав -
Міністерство юстиції України, що
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері державної
реєстрації прав, та його
територіальні органи, які є органами
державної реєстрації прав.

Таким чином, повноваження щодо
оформлення права власності на
нерухоме майно та видачі свідоцтв про
право власності на нерухоме майно
делеговане спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади
з питань державної реєстрації прав -
Міністерством юстиції України та ст. 30
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні».

Враховуючи вищенаведені
положення Закону «Про місцеве
самоврядування», Інструкції, що були
чинні на час прийняття спірного
рішення, виконавчий комітет
Болградської міської ради Одеської
області діяв у відповідності до ст. 19 ч.
2 Конституції на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Твердження позивача, що гараж, який був
збудований третьою особою ОСОБА_3 і
ОСОБА_5, за адресою їх мешкання: АДРЕСА_1
перешкоджає обслуговуванню його,
позивача сараю спростовується
рішенням Болградського районного суду
Одеської області від 02.04.2014 року, справа
№ 497/1389/13-ц, яким в задоволенні позову
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою, зобов'язання відновити межі
земельної ділянки та вчинити певні дії,
стягнення моральної шкоди - було
відмовлено (а.с.64-66).

Посилання позивача, що спірне рішення є
незаконним, оскільки гараж є самочинно
збудованим без будь-яких на то
дозвільних документів та підлягає
зносу, що треті особи завели в оману КП
«Болградське БТІ», вказавши невірну
дату будівництва цього гаражу - є
безпідставним, оскільки постановою
Одеського окружного адміністративного
суду від 13.08.2013 року, справа № 815/5085/13-а,
відмовлено в задоволенні позовних
вимог Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області до ОСОБА_3 про
зобов'язання привести у первісний стан
самовільно збудований гараж за
адресою: АДРЕСА_1. Дане рішення набрало
законної сили (а.с.61-63, 105-107).

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Оскільки позивачі стали власниками
нерухомого майна, їх права власників з
моменту реєстрації таких прав,
гарантовані державою Україна
положеннями ст. 41 Конституції України
та ст.1 Протоколу № 1 до ст.1
Європейської Конвенції з прав людини,
положення якої застосовуються в
Україні відповідно до положень ст.9
Конституції України та мають пріоритет
над нормами вітчизняного
законодавства.

Державна реєстрація прав власності на
нерухоме майно є гарантією захисту
прав власника з боку держави, а тому,
хоча й мали місце порушення
законодавства в сфері містобудування
під час здійснення будівництва гаражу,
але зв'язку зі змінами в діючому
законодавстві, ОСОБА_3 та ОСОБА_5
скористалися своїм правом та набули
право власності на це майно.

Крім того, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, та
його ? частку домоволодіння успадкував
син ОСОБА_4 як спадкоємець за законом
першої черги.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного
судочинства України суд оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

З метою перевірки обґрунтованості
прийняття розпорядження, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення, а також
дотримання відповідачем необхідного
балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для прав, свобод та
інтересів позивача і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення,
судом детально досліджено усі докази
надані суду.

У процесі розгляду справи не
встановлено інших фактичних обставин,
що мають суттєве значення для
правильного вирішення спору, і доказів
на підтвердження цих обставин, окрім
тих, що досліджені в судовому
засіданні.

Виходячи з заявлених позовних вимог,
системного аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, враховуючи вищевикладене, суд
прийшов до висновку, що вимоги позивача
не ґрунтуються на законі, в зв'язку з
чим задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 11, 69-72, 86, 158-163, 167,
185, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Болградської міської ради Одеської
області, третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
скасування рішення виконавчого
комітету Болградської міської ради
Одеської області - відмовити.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої ст.160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішення за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя:
Кодінцева С.В.