Справа № 824/2293/14-а
Суддя: Огородник Анатолій Петрович
Дата ухвалення: 2014-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 вересня 2014 р. м. Чернівці
Справа № 824/2293/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі
головуючого судді Огородника А.П. при
секретарі судового засідання
Граматовичу М.І, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в м. Чернівцях

до Товариства з обмеженою
відповідальністю
виробничо-комерційної фірми
"Чернівецькиий деревообробний
комбінат ЛТД"

про стягнення заборгованості

за участю:

представника позивача Лещенка Д.М.,

представників відповідача Охримчука
В.О.,Садовської Т.В.,-

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернівцях (далі - УПФУ або позивач)
звернулось до суду з адміністративним
позовом про стягнення з товариства з
обмеженою відповідальністю
виробничо-комерційної фірми
"Чернівецький деревообробний комбінат
ЛТД" (далі - ТОВ "Чернівецький
деревообробний комбінат ЛТД" або
відповідач) заборгованості, яка
виникла за травень-червень 2014 року у
зв'язку із не відшкодуванням фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах у
розмірі 2228,84 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ
"Чернівецький деревообробний комбінат
ЛТД" перебуває на обліку в УПФУ та є
платником внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. Відповідач
використовував працю найманих
працівників, у тому числі за
професіями, стаж роботи за якими
зараховується до спеціального стажу,
що надає право на призначення пенсії на
пільгових умовах. Відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від
09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон №1058) та
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 р. №21-1 (далі - Інструкція №21-1)
підприємства, що підтвердили наявність
у працівника спеціального трудового
стажу відповідно до записів у трудових
книжках або виданих уточнюючих
довідок, зобов'язані відшкодовувати
витрати Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах. Відшкодування витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій відбувається щомісячно до 25
числа у розмірі сум, зазначених у
повідомленні Пенсійного фонду.
Протягом травень-червень 2014 року 2014 р.,
УПФУ проводились виплати пільгових
пенсій особам, які працювали в ТОВ
"Чернівецький деревообробний комбінат
ЛТД", про що останнє належним чином
поставлено до відома. Однак, всупереч
вищезазначеному, станом на момент
подачі позову витрати на виплату та
доставку пільгових пенсій за
вищезазначений період відповідачем у
повному обсязі не відшкодовані, що
обумовило звернення до суду. Таким
чином, у відповідача наявний борг за
травень-червень 2014 року з урахуванням
часткової сплати у сумі 2060, 48 грн, у
розмірі 2228,84 грн.

Крім того, у судовому засіданні
представник позивача суду пояснив
наступне.

Оскільки, відповідач використовував
працю найманих працівників, у тому
числі за професіями, стаж роботи за
якими зараховується до спеціального
стажу, що надає право на призначення
пенсії на пільгових умовах. Зокрема, на
даному підприємстві на посаді
оздоблювача виробів із деревини
працювала ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4.), що
підтверджується пільговими довідками,
виданими ТОВ "Чернівецький
деревообробний комбінат ЛТД".

Зазначеній особі УПФУ призначена
пенсія на пільгових умовах, відповідно
до п. "б" ч.1 ст.13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р.,
№1788 (далі - Закон №1788), у зв'язку із чим
за травень-червень 2014 р. їй виплачено
пільгової пенсії на загальну суму 2228,84
грн. Відповідно до Закону №1058 та
Інструкції №21-1 підприємства, що
підтвердили наявність у працівника
спеціального трудового стажу
відповідно до записів у трудових
книжках або виданих уточнюючих
довідок, зобов'язані відшкодовувати
витрати Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах.

У зв'язку з викладеним УПФУ на адресу
відповідача направлено розрахунки сум
нарахованих фактичних витрат по
виплаті та доставці пенсій призначених
на пільгових умовах. Разом з цим, ТОВ
"Чернівецький деревообробний комбінат
ЛТД" повністю зазначені грошові кошти
не сплатив, внаслідок чого у нього
перед УПФУ утворилась заборгованість
за травень-червень 2014 р. на загальну
суму 2228,84 грн.

10.07.2014 року на адресу суду подано
заперечення на позовну заяву, в
якій відповідач, зазначив що у ТОВ
"Чернівецький деревообробний комбінат
ЛТД" працювала ОСОБА_4, яка вийшла на
пільгову пенсію 25.05.2009 р. Коли ОСОБА_4
виходила на пільгову пенсію, ТОВ
"Чернівецький деревообробний комбінат
ЛТД" взяло на себе обов'язок
відшкодувати витрати УПФУ на виплату
пільгових пенсій до досягнення нею 55
років. Витрати УПФУ на виплату та
доставку пільгових пенсій
компенсувалися відповідачем у
відповідності зі статтею 2 Закону
України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування" від
26.06.1997, № 400/97-ВР ( далі - Закон № 400).
Законом України "Про внесення змін до
деяких законів України щодо
добровільної сплати єдиного внеску"
від 04.04.2013 р. № 183-VII (далі - Закон № 184)
змінено статтю 2 Закону № 400. Тобто
зміни у законодавстві України були
внесені лише 04.04.2013 р., а відносини щодо
виплати ОСОБА_4 пільгової пенсії
виникли у 2009 р., до набрання чинності
цим Законом. У зв'язку із зазначеним,
посилаючись на положення ст.58
Конституції України, вважає позов не
обґрунтованим та таким, що не підлягає
задоволенню.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю, з підстав, викладених у
позовній заяві та наданих у судовому
засіданні пояснень та просив їх
задовольнити.

Представники відповідача проти
позову заперечували з підстав,
викладених у запереченні на
адміністративний позов.

Дослідивши наявні матеріали,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно та повно з'ясувавши
обставини справи, об'єктивно оцінивши
докази, що мають юридичне значення для
вирішення спору по суті, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню, виходячи із
наступного.

Положенням про Пенсійний фонд України,
затвердженого Указом Президента
України від 6 квітня 2011 року № 384/2011,
передбачено, що Пенсійний фонд України
є центральним органом виконавчої
влади, що входить до системи органів
виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики з питань
пенсійного забезпечення та збору,
ведення обліку надходжень від сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування. Крім
того, йому надано право стягувати у
передбаченому законодавством порядку
своєчасно не нарахованих та/або не
сплачених суми страхових внесків та
інших платежів. Таким чином, УПФУ
надано право звертатись до
адміністративного суду з позовом про
стягнення заборгованості, яка виникла
внаслідок не відшкодування
підприємством витрат на виплату та
доставку пільгової пенсії.

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців відповідач
зареєстрований 12.01.1994 р. як юридична
особа. З матеріалів справи вбачається,
що відповідач у своїй діяльності
використовує працю найманих
працівників, тобто є роботодавцем, а
тому в розумінні Закону №1058 та Закону
№400 він є страхувальником та платником
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Так, на ТОВ "Чернівецький
деревообробний комбінат ЛТД" на посаді
оздоблювача виробів із деревини
працювала ОСОБА_4, якій 25.05.2009 р.
призначено пенсію за віком на
пільгових умовах відповідно до п. "б" ч.1
ст.13 Закону №1788.

На момент призначення пенсії на
пільгових умовах ОСОБА_4 (25.05.2009 р.),
чинне законодавство України (Закони
№№400,1058, Інструкція №21-1) зобов'язувало
її колишнього роботодавця, яким є ТОВ
"Чернівецький деревообробний комбінат
ЛТД", до досягнення нею пенсійного віку
передбаченого ст.26 Закону №1058,
відшкодовувати фактичні витрати на
виплату та доставку пенсії,
призначеної на пільгових умовах.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1058 (у
редакції станом на 25.05.2009 р.) жінки мають
право на призначення пенсії за віком
після досягнення ними 55 років та
наявності страхового стажу не менше
п'яти років. Аналогічна норма існувала
і у Законі №1788 відповідно до ст.12 якого
право на пенсію за віком мають жінки
після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 20 років.

Отже аналізуючи зазначені норми у
своїй сукупності слід прийти до
висновку, що станом на 25.05.2009 р. (день
призначення пільгової пенсії ОСОБА_4.)
ТОВ "Чернівецький деревообробний
комбінат ЛТД" мало відшкодовувати УПФУ
фактичні витрати пов'язані із виплатою
та доставкою пенсії, призначеної на
пільгових умовах ОСОБА_4 до досягнення
нею пенсійного віку (55 років), а саме до
ІНФОРМАЦІЯ_2 р.

Дослідженням матеріалів справи
встановлено, що відповідачем до
ІНФОРМАЦІЯ_2 р. позивачу фактичні
витрати пов'язані із виплатою та
доставкою пенсії, призначеної на
пільгових умовах ОСОБА_4
відшкодовувались у повному обсязі.

При цьому суд вважає за необхідним
охарактеризувати правову природу
пільгової пенсії, призначеної
відповідно до п. "б" ч.1 ст.13 Закону №1788.

Так, згідно Закону №1788 право особи на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах пов'язують із
наявністю у такої особи трьох обставин
у сукупності: досягнення відповідного
пенсійного віку, наявність
відповідного загального трудового
стажу певного періоду та наявність
стажу певного періоду на роботах за
Списком №2. При наявності зазначених
складових особа має можливість
реалізувати своє право на призначення
їй та відповідно отримання пільгової
пенсії. Дане право, яке реалізоване
особою, в силу соціальної
спрямованості діяльності Держави та
положень принципу верховенства права,
згідно якого людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, не
може бути обмежене або скасоване
(припинене) та підставі
нормативно-правових актів прийнятих
після призначення такої пільгової
пенсії.

У судовому засіданні встановлено, що
право на призначення пільгової пенсії
ОСОБА_4 реалізувала. Дана пільгова
пенсія УПФУ ОСОБА_4 призначена
відповідно до положень Закону №1788.

01.10.2011 р. набрав чинності Закон України
"Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" № 3668-VI від 08.07.2011 р. (далі - Закон
№ 3668), яким до ст.26 Закону №1058 внесено
зміни.

Зокрема відповідно до ч.1 ст.26 особи
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років.

До досягнення віку, встановленого
абзацом першим цієї статті, право на
пенсію за віком мають жінки 1961 року
народження і старші після досягнення
ними такого віку:

55 років - які народилися до 30 вересня 1956
року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957
року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958
року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959
року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960
року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961
року по 31 грудня 1961 року.

У зв'язку із зазначеними змінами до ст.26
Закону №1058, а також тим, що ОСОБА_4
народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 р., позивач
вважає, що вона мала право на
призначення пенсії за віком після
досягнення нею 57 р. 6 міс. (у даному разі
не йде мова про пільгову пенсію). Тому,
на думку УПФУ, відповідач зобов'язаний
відшкодовувати йому фактичні витрати
пов'язані із виплатою та доставкою
пенсії, призначеної на пільгових
умовах ОСОБА_4 до досягнення останньою
57 р. 6 міс., а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 р., що
фактично обумовило звернення до суду
із цим позовом.

Суд вважає таку позицію позивача
помилковою, виходячи із наступного.

Як зазначено судом вище, ОСОБА_4
реалізувало своє право на отримання
пільгової пенсії 25.05.2009 р., що
нормативно породило обов'язок
відповідача відшкодовувати УПФУ
фактичні витрати пов'язані із виплатою
та доставкою пенсії, призначеної на
пільгових умовах ОСОБА_4

Відповідно до загальнотеоретичних
правил правозастосування,
правовідносини між особами
врегульовуються тієї нормою
матеріального права, яка діє на момент
виникнення, припинення, зміни цих
правовідносин, якщо інше не
передбачено законом.

Призначення 25.05.2009 р. пільгової пенсії
ОСОБА_4 породило виникнення
правовідносин між УПФУ та ТОВ
"Чернівецький деревообробний комбінат
ЛТД" щодо відшкодування витрат
пов'язаних із виплатою та доставкою
пільгової пенсії. Дані правовідносини,
на момент їх виникнення були
врегульовані Законами №№1058,400 та
Інструкцією №21-1, в редакціях чинних на
той час.

Дані нормативно-правові акти
передбачали, що відповідач
зобов'язаний відшкодовувати УПФУ
фактичні витрати пов'язані із виплатою
та доставкою пільговій пенсії ОСОБА_4
до досягнення нею 55 річного віку, а саме
до ІНФОРМАЦІЯ_2 р.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції
України передбачено, що закони та інші
нормативно - правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Конституційний Суд України у своєму
рішенні від 09.02.1999 р., №1-рп/99 "У справі за
конституційним зверненням
Національного банку України щодо
офіційного тлумачення положення
частини першої статті 58 Конституції
України (справа про зворотну дію в часі
законів та інших нормативно-правових
актів" роз'яснив, що за
загальновизнаним принципом права
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі. Цей
принцип закріплений у частині першій
статті 58 Конституції України, за якою
дію нормативно-правового акта в часі
треба розуміти так, що вона починається
з моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

Отже враховуючи зазначене вище,
положення Закону №3668, яким до ст.26
Закону №1058 внесено зміни, не можуть
бути застосовані до правовідносин, які
виникли 25.05.2009 р. між УПФУ та ТОВ
"Чернівецький деревообробний комбінат
ЛТД" щодо відшкодування витрат
пов'язаних із виплатою та доставкою
пільгової пенсії ОСОБА_4, оскільки на
той час вони були врегульовані іншими
нормативно-правовим актами (Законами
№№1058,400 та Інструкцією №21-1, в
редакціях чинних на той час).

Закон №3668 не містить норм, як
передбачають його зворотну дію в часі
(ретроактивну форму).

При цьому суд вважає, що УПФУ,
зобов'язуючи відповідача
відшкодовувати пільгову пенсію,
виплачену ОСОБА_4, застосовує
неоднаковий та не послідовний підхід
щодо застосування положень Закону №3668,
оскільки по особі ОСОБА_5 (а.с.11), якій
призначена пільгова пенсія 13.01.2009 р.
розрахунки фактичних витрат на адресу
ТОВ "Чернівецький деревообробний
комбінат ЛТД" не направлялись, хоча
правовідносини щодо виплати пільгової
пенсії ОСОБА_5 є подібними
правовідносинам щодо виплати пенсії
ОСОБА_4

За таких обставин, позивач не мав права
на збільшення строку відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій ОСОБА_4 до
досягнення нею пенсійного віку,
передбаченого ст. 26 Закону №1058 (зі
змінами та доповненнями), оскільки
ОСОБА_4 вийшла на пенсію до прийняття
Закону № 3668 та на неї не
розповсюджується його дія.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Приписами статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Статтею 71 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Позивач у справі не довів суду
обґрунтованість своїх позовних вимог.

Таким чином, аналізуючи викладене суд
прийшов до висновку, що в задоволенні
адміністративного позову управління
Пенсійного фонду України в м. Чернівцях
до товариства з обмеженою
відповідальністю
виробничо-комерційної фірми
"Чернівецький деревообробний комбінат
ЛТД" про стягнення заборгованості, яка
виникла у зв'язку із не відшкодуванням
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах за травень-червень 2014
року у розмірі 2228,84 грн. необхідно
відмовити.

У судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частину
постанови.

Керуючись статтею 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного
позову Управління Пенсійного фонду
України в м. Чернівцях до товариства з
обмеженою відповідальністю
виробничо-комерційної фірми
"Чернівецький деревообробний комбінат
ЛТД" про стягнення заборгованості по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій
за травень-червень 2014 року в розмірі
2228,84 грн. - відмовити у повному обсязі.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано.

Відповідно до частини першої статті 185
КАС України сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, а також особи,
які не брали участі у справі, якщо суд
вирішив питання про їхні права,
свободи, інтереси чи обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
постанови суду першої інстанції
повністю або частково, крім випадків,
встановлених КАС України.

Відповідно до статті 186 КАС України
Апеляційна скарга подається до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова у повному обсязі складена 01
жовтня 2014 року.

Суддя
А.П.Огородник