Справа № 2а-1970/1208/11
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року
Справа № 50538/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Клюби В. В., Кухтея Р. В.;

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу фізичної-особи підприємця
ОСОБА_1 на постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від 01
червня 2011 року в справі за позовом
фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 до
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції про скасування
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2011 року Тернопільським
окружним адміністративним судом
зареєстровано позовну заяву
фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 до
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції про скасування
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 11 жовтня 2010
року № .

В обґрунтування вимог позовної заяви
зазначено, що в порушення абзацу 1 пп. 1
п. 1 постанови Кабінету Міністрів
України від 21 травня 2009 року № 502 «Про
тимчасові обмеження щодо здійснення
заходів державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності на
період до 31 грудня 2010 року» 28 вересня 2010
року проведено планову перевірку
позивача. Позивачем оскаржено в
адміністративному порядку рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, і оскільки відповіді на скаргу
своєчасно не отримано скарга є
задоволеною відповідно до вимог п. 5.2.2
Закону України «Про прядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами». Невідображення у Книзі
обліку доходів і витрат конкретної
операції з реалізації товару не
означає невідображення такої операції
за підсумками дня.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 01 червня 2011
року в позові відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
твердження позивача про відображення у
книзі обліку доходів і витрат
попередньої оплати за товар 09 вересня
2009 року в сумі 8000 грн, а товарні чеки
виписані пізніше по мірі поступлення є
надуманим і помилковим. Дії щодо
проведення перевірки є обґрунтованими,
правомірними і базуються на
відповідних законодавчих актах,
зокрема Законі України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, позивачем - фізичною-особою
підприємцем ОСОБА_1, подано апеляційну
скаргу до Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій
висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити в
повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказано, що судом першої
інстанції не надано належної оцінки
правомірності проведення перевірки.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не прибули, про дату,
час і місце апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином, а тому, суд,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає можливим проведення розгляду
справи за їхньої відсутності, в порядку
письмового провадження, за наявними у
справі матеріалами та на основі
наявних у ній доказів.

Судом апеляційної інстанції заслухано
суддю-доповідача, досліджено матеріали
справи та проаналізовано доводи
апеляційної скарги, внаслідок чого суд
апеляційної інстанції вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції змінити з наступних підстав.

Встановлено, що працівниками державної
податкової служби на підставі
направлень від 23 вересня 2010 року №
0490/23-03 та № 0491/23-03 проведено планову
перевірку дотримання порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів і
ліцензій в магазині, який розташований
за адресою вул. Збаразька, 16, м.
Тернопіль та належить приватному
підприємцю ОСОБА_1.

Результати перевірки оформлено актом
від 28 вересня 2010 року, бланк № 001554, який
зареєстрований в органі ДПС за місцем
державної реєстрації суб'єкта
господарювання за № 10028/19/18/23/НОМЕР_2.

Перевіркою зроблено висновок про
неоприбуткування (несвоєчасне
оприбуткування) позивачем готівкових
коштів, отриманих за реалізовані
товарно-матеріальні цінності у розмірі
7030 грн у книзі обліку доходів і витрат,
чим порушено абз. 1 п. 2.2, абз. 1, 4, 5 п. 2.6
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України.

Перевіркою встановлено, що підприємцем
не оприбутковано готівкові кошти
отримані від ТОВ «Купава-5» за
реалізовані товарно-матеріальні
цінності відповідно до товарних чеків
від 02.10.09 р. № 5754 в розмірі 1650 грн; від
12.11.09 р. № 6606 в розмірі 1300 грн; від 30.11.09 р.
№ 6909 в розмірі 2100 грн; від 04.12.09 р. в
розмірі 510 грн; від 15.12.09 р № 7264 в розмірі
960 грн.

Позивачем в адміністративному порядку
оскаржено рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 11
жовтня 2010 року № .

Наказом Державної податкової
адміністрації України № 29 від 11 грудня
1996 року, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 18 грудня 1996 року за №
723/1748, затверджено Положення про
порядок подання та розгляду скарг
платників податків органами державної
податкової служби, чинне на момент
подання та розгляду позивачем скарги
(далі - Положення).

Відповідно до п. 2 Положення таке
розроблене на підставі норм,
передбачених Законами України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», «Про
державну податкову службу в Україні»,
«Про звернення громадян», Кодексом
України про адміністративні
правопорушення та іншими
законодавчими актами України, визначає
порядок подання та розгляду органами
державної податкової служби скарг
платників податків при оскарженні ними
в адміністративному порядку, зокрема,
рішень про застосування штрафних
(фінансових) санкцій.

Відповідно до п. п. 4.1, 4.2 Положення у
разі коли платник податків вважає, що
орган державної податкової служби
невірно визначив суму податкового
зобов'язання або прийняв будь-яке інше
рішення, що суперечить законодавству з
питань оподаткування або виходить за
межі його компетенції, встановленої
законом, такий платник податків має
право звернутися до органу державної
податкової служби, податкове
повідомлення або рішення якого
оскаржується, зі скаргою про перегляд
цього рішення, яка подається у
письмовій формі та може
супроводжуватися документами,
розрахунками та доказами, які платник
податків вважає за потрібне надати.
Скарга повинна бути подана до органу
державної податкової служби протягом
десяти календарних днів, наступних за
днем отримання платником податків
податкового повідомлення або іншого
рішення органу державної податкової
служби.

Так, 20 жовтня 2010 року позивачем подано
скаргу до Державної податкової
адміністрації у Тернопільській
області на рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 11
жовтня 2010 року № , яку отримано 21
жовтня 2010 року в 11 год 15 хв.

Пунктом 8 Порядку встановлено, що
керівник органу державної податкової
служби (або його заступник)
зобов'язаний прийняти вмотивоване
рішення та надіслати його протягом
двадцяти календарних днів від дня
отримання скарги платника податків або
протягом строку, продовженого за
рішенням керівника органу державної
податкової служби (або його
заступника), на його адресу, зазначеною
платником податків у скарзі (заяві) як
адреса, на яку необхідно надіслати
рішення (відповідь) на скаргу (заяву),
поштою з повідомленням про вручення
або надати йому під розписку.

Згідно з абз. 11 п. 10 Положення рішення
вважається надісланим (врученим)
фізичній особі - платнику податків,
якщо його вручено особисто такій
фізичній особі або уповноваженій нею
особі чи надіслано поштою з
повідомленням про вручення за адресою,
зазначеною фізичною особою - платником
податків у скарзі (заяві) як адреса, на
яку необхідно надіслати рішення
(відповідь) на скаргу (заяву).

Пунктом 11 Положення встановлено, що
якщо вмотивоване рішення за скаргою
(заявою) платника податків не
надсилається платнику податків
протягом двадцятиденного строку або
протягом строку, продовженого за
рішенням керівника органу державної
податкової служби (або його
заступника), така скарга (заява)
вважається повністю задоволеною на
користь платника податків з дня,
наступного за останнім днем зазначених
строків. Скарга (заява) вважається
також повністю задоволеною на користь
платника податків, якщо рішення
керівника органу державної податкової
служби (або його заступника) про
продовження строків її розгляду не
було надіслано платнику податків до
закінчення двадцятиденного строку.

Рішення про результати розгляду скарги
позивача на рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 11
жовтня 2010 року № , в якій він
просив таке скасувати, надіслано
позивачу 12 листопада 2010 року за
вихідним № 16884/6/25-007/279 та було вручено
позивачу 14 грудня 2010 року, що
підтверджується копією конверта та
копією довідки поштового відділення.

Тобто відповідачем не дотримано
строків розгляду скарги визначених п. 8
Положення, що в свою чергу, на підставі
п. 11 Положення, означає, що така скарга
(заява) вважається повністю
задоволеною на користь платника
податків з дня, наступного за останнім
днем зазначених строків.

Отже, оскаржуване рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 11 жовтня 2010 року №
вважається таким, що скасоване в силу п.
11 Положення, з 11 листопада 2010 року.

Твердження відповідача, що відповідно
до п. 4.4 Положення розгляд скарг
платників податків проводиться у
тридцятиденний термін є безпідставним,
оскільки п. 4.4 Положення визначено
термін оскарження рішень органу
державної податкової служби, а не
термін розгляду таким органом скарг.

Звідси, суд апеляційної інстанції
вважає, що підстави для задоволення
позову відсутні, оскільки оскаржуване
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій є скасованим в
силу невиконання відповідачем вимог
нормативно-правового акта.

Даних обставин судом першої інстанції
під час розгляду справи безпідставно
не враховано.

У відповідності до ст. 201 КАС України,
підставами для зміни постанови або
ухвали суду першої інстанції є: 1)
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права; 2) вирішення не
всіх позовних вимог або питань.

З урахуванням наведеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що судом
першої інстанції правильно вирішено
справу по суті, але з помилковим
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, а тому, постанову
суду першої інстанції слід змінити.

Керуючись ст. ст. 158-163, 195, 197, п. 2 ч. 1 ст. 198,
ст. 201, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної-особи
підприємця ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 01 червня 2011
року в справі № 2а-1208/11/1970 змінити в
частині мотивів відмови в задоволенні
адміністративного позову, а в решті -
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Постанова може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили.

Головуючий суддя:
С. П.
Нос

Судді:
В. В.
Клюба

Р. В.
Кухтей