Справа № 206/398/14-а
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2014 рокусправа № 206/398/14-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Шлай А.В.

суддів: Іванова
С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Самарському районі м.Дніпропетровська
на постанову Самарського районного
суду м. Дніпропетровська від 18 лютого
2014 року у справі № 206/398/14-а за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Самарському районі м.Дніпропетровська
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
адміністративним позовом, в якому
просила визнати протиправними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Самарському районі м. Дніпропетровська
щодо відмови у здійсненні перерахунку
щомісячного грошового утримання,
виходячи із заробітної плати
працюючого судді та зобов'язати
здійснити перерахунок розміру її
щомісячного грошового утримання
згідно довідок Територіального
управління Державної судової
адміністрації України у
Дніпропетровській області з 01 січня 2013
року. В обґрунтування позовних вимог
посилалась на те, що відповідно до
частини 3 статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" розмір
грошового утримання судді у відставці
визначається в залежності від розміру
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді. Збільшення
розміру грошового утримання
працюючого судді з 01 січня 2013 року
підтверджується довідкою, а тому
відмова відповідача у здійсненні
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
з урахуванням зміни розміру грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді є протиправними.

Постановою Самарського районного суду
м. Дніпропетровська від 18 лютого 2014
року адміністративний позов
задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, Управління Пенсійного фонду
України в Самарському районі м.
Дніпропетровська звернулось з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог. Апеляційна
скарга обґрунтована тим, що Рішенням
Конституційного Суду України від 03
червня 2013 року не поширюється за
позивача, оскільки стосується виключно
суддів Конституційного Суду України.

У судове засідання позивач та
відповідач, належним чином повідомлені
про дату, місце і час розгляду
апеляційної скарги, доказом чого є
повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення, не прибули, про причини
неприбуття не повідомили.

Відповідно до частини 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи. Якщо суд
апеляційної інстанції визнав
обов'язковою участь у судовому
засіданні осіб, які беруть участь у
справі, а вони не прибули, суд
апеляційної інстанції може відкласти
апеляційний розгляд справи.

Справа розглянута у відповідності до
приписів частини 1 статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за якими у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги,
дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
на підставі письмових доказів, що
містяться в матеріалах справи, ОСОБА_1
є суддею у відставці, перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в Самарському районі м.
Дніпропетровська з 1992 року та отримує
щомісячне грошове утримання судді у
відставці. Відповідачем, відповідно до
витягу з протоколу № 106 від 27 грудня 2013
року позивачу відмовлено в перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці, так як
Закон України «Про судоустрій та
статус суддів» не передбачено даного
перерахунку.

Задовольняючи позові вимоги, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
суддівська винагорода судді місцевого
суду у 2012 році була збільшена, а відтак
позивач набула право на отримання
щомісячного грошового утримання судді
у відставці у розмірі, що
обраховується, виходячи із розміру
суддівської винагороди працюючого
судді на відповідній посаді і таке
право узгоджуються з положеннями
частини 3 статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» .

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції та
зазначає наступне.

Наявність права у позивача на
проведення перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці у зв'язку зі зміною розміру
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді є предметом
спору, переданого на вирішення суду.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
статті 126 Конституції України, є
надання їм за рахунок держави
матеріального і соціального захисту
(заробітна плата, пенсія, щомісячне
довічне грошове утримання, тощо),
надання їм у майбутньому статусу судді
у відставці, право якого на пенсійне та
щомісячне довічне грошове утримання є
гарантією незалежності працюючих
суддів.

Правові засади організації судової
влади, загальний порядок забезпечення
діяльності судів та інші питання
судоустрою і статусу суддів,
врегульовані Законом України "Про
судоустрій і статус суддів" від 07 липня
2010 року.

Частина ІІ Перехідних положень Закону
України "Про судоустрій та статус
суддів" (розділ ХІІІ) визначає те, що
судді, призначені чи обрані на посаду
до набрання чинності цим Законом
зберігають визначення стажу роботи на
посаді судді відповідно до
законодавства, що діяв раніше.

Статтею 129 цього Закону визначено вид,
склад, розмір суддівської винагороди,
яка складається з грошового утримання,
яке включає в себе посадовий оклад та
доплати за: вислугу років; перебування
на адміністративній посаді в суді;
науковий ступінь; роботу, яка
передбачає доступ до державної
таємниці.

Призначення та нарахування
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці,
проводиться згідно вимог статті 138
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" від 07 липня 2010 року.

Відповідно до частини 1 статті 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" суддя, який вийшов у відставку,
після досягнення пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", виплачується
пенсія на умовах, передбачених статтею
37 Закону України "Про державну службу",
або за його вибором щомісячне довічне
грошове утримання.

Частиною третьою зазначеної статті
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" в редакції, чинній до внесення
змін Законом України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи"
визначалось, що щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді з якого було сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а до 1
січня 2011 року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Статтею Законом України "Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи"
визначено, що максимальний розмір
пенсії (крім пенсійних виплат, що
здійснюються з Накопичувального
пенсійного фонду) або щомісячного
довічного грошового утримання (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною), призначених
(перерахованих) відповідно до законів
України "Про державну службу", "Про
судоустрій і статус суддів", не може
перевищувати десяти прожиткових
мінімумів, установлених для осіб, які
втратили працездатність. Аналогічні
норми закріплені і в частині 5 статті 138
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів".

Рішенням Конституційного Суду України
у справі за конституційним поданням
Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) окремих положень
статті 2, абзацу другого пункту 2
розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні
положення" Закону України "Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи",
статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" № 3-рп/2013
від 03 червня 2013 року визнані такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними) частина третя,
перше, друге, третє речення частини
п'ятої статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів", Закону
України "Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи"; статтю 2 Закону України "Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" в частині поширення її дії на
Закон України "Про судоустрій і статус
суддів"; абзац другий пункту 2 розділу
ІІ "Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи", зі
змісту якого вбачається, що виплата
суддям пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання) здійснюється без
індексації, без застосування положень
частин другої, третьої статті 42 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від 9
липня 2003 року та без проведення інших
перерахунків, передбачених
законодавством. Положення Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" у редакції Закону України "Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI та
Закону України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від 8
липня 2011 року № 3668-VI, визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України вищезазначеного Рішення.

Відтак, розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
і розмір пенсії колишнього державного
службовця, залежать від суми грошового
утримання діючого судді (заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
державного службовця), з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, та виходячи з
принципу єдності статусу суддів, у разі
підвищення розміру грошового
утримання діючого судді має
здійснюватись перерахунок раніше
призначеного щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці.

Право судді у відставці на перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання залежно від розміру
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді, передбачено
частини 3 статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" від 07 липня
2010 року. Таким чином, з 3 червня 2013 року
частина 3 статті 138 Закону України "Про
судоустрій та статус суддів" діє в
попередній редакції і має наступний
зміст: щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки, але не
більше ніж 90 відсотків заробітної
плати судді, без обмеження граничного
розміру щомісячного довічного
грошового утримання.

Посилання заявника апеляційної скарги
на те, що згідно п.4 статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» перерахунок грошового
утримання проводиться тільки суддям
Конституційного суду, визнаються
колегією суддів необґрунтованими,
оскільки положення статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» не містять прямої заборони
проведення перерахунку раніше
призначеного щомісячного довічного
грошового утримання у разі зміни
розміру грошового утримання діючих
суддів судів загальної юрисдикції.

Відповідно до ст.200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Самарському
районі м.Дніпропетровська - залишити
без задоволення.

Постанову Самарського районного суду
м. Дніпропетровська від 18 лютого 2014
року у справі № 206/398/14-а - залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
складення у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
А.В. Шлай

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко