Справа № 807/2960/14
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 вересня 2014 рокум. Ужгород№ 807/2960/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дору Ю.Ю.

при секретарі Пирожук Н.П.,

за участю:

позивача: Управління Пенсійного фонду
України в м. Мукачевому та
Мукачівському районі Закарпатської
області - представник Секерня О.В.,

відповідача: Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Мукачево -
представник Петах В. А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Мукачевому та
Мукачівському районі Закарпатської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Мукачево про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС
України 30 вересня 2014 року було
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Повний текст
постанови виготовлено та підписано 02
жовтня 2014 року.

Управління Пенсійного фонду України в
м. Мукачевому та Мукачівському районі
Закарпатської області(далі - Позивач)
звернулося до Закарпатського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Мукачево про
стягнення витрат з виплати пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання у розмірі
1818,72 грн.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю, за обставин викладених у
позовній заяві та просила суд такі
задовольнити.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
витрати позивача з виплати пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, каліцтва на
підприємствах, розташованих на
території країн Співдружності
Незалежних держав, повинні
відшкодуватися відповідачем. Однак,
відповідач постійно надавав
позивачеві відмову у виплаті вказаних
витрат, посилаючись на те, що відсутні
ратифіковані Верховною Радою України
Угоди між Україною і Казахстаном та між
Україною і Бурятською АРСР, а громадяни
отримали травму внаслідок нещасного
випадку, який стався під час виконання
ними трудових обов'язків в Казахстані,
Бурятській АРСР, а тому потерпілі не є
суб'єктами страхування і за них не
сплачуються страхові внески.
Представник позивача вважає такі
причини відмови відповідача
неправомірними.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти позовних
вимог та просив суд у задоволенні таких
відмовити.

Окрім того представником відповідача
були надані письмові заперечення проти
позову (а.с.37-41). В запереченнях вказав,
що затверджений постановою Правлінь
Пенсійного фонду України та Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків па виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4 "Порядок відшкодування Фондом
соціальною страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному Фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання" не встановлює права та
обов'язки по взаєморозрахункам між
робочими органами Пенсійного фонду
України та Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, а встановлює
процедуру погодження тих виплачених
позивачем сум, які будуть використані
Фондами позивача та відповідача, при
взаєморозрахунках на централізованому
рівні. Відповідач є лише робочим
органом виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України і не наділений
повноваженнями щодо вирішення
проблемних питань, які належить
вирішувати на централізованому рівні,
лише органами Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, які здійснюють
безпосереднє управління ним.
Відповідно до Міжнародної Угоди СНД
від 09.09.1994 року особові справи не
передаються при переїзді постраждалих
на виробництві ані в Україну, ані з
України. Відшкодування шкоди
спричиненої працівнику внаслідок
трудового каліцтва у зв'язку з нещасним
випадком на виробництві,
пов'язаного з виконанням працівником
трудових обов'язків, після переїзду
постраждалого на територію іншої
країни, здійснюється роботодавцем
(правонаступником) країни,
законодавство якої розповсюджувалося
на працівника у момент отримання
каліцтва. Роботодавець
(правонаступник) відповідальний за
завдання шкоди, здійснює її
відшкодування відповідно до свого
національного законодавства.
Потерпілі внаслідок нещасного випадку
на виробництві на підприємствах держав
СНД та інших країн колишнього
Радянського Союзу не мають статусу
застрахованої особи, яка має право на
відшкодування від нещасного випадку на
підставі Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23.09.1999 року № 1105-XIV
(далі - Закон України № 1105-XIV). Одночасно
з цим, потерпілі, які пошкодили здоров'я
внаслідок нещасного випадку, мають
право на пенсію на підставі Закону
України "Про пенсійне забезпечення" від
05.11.1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон
України №1788-ХІІ). Відтак, відповідач
вважає, що позивач незаконно вимагає
відшкодувати виплачені пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва потерпілим від нещасного
випадку на виробництві, які трапилися
на території Казахстану та Росії.
Єдиним документом, який передбачає
відшкодування позивачу коштів на
виплату пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності є Порядок
відшкодування витрат, який затверджено
спільною постановою правління
Пенсійного фонду України та правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків па виробництві та
професійних захворювань України від
04.03.2003 року № 5-4/4 та зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 16.05.2003
року за № 376/7697 (далі - Порядок № 5-4/4). За
таких обставин, відповідач просить
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно та повно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до висновку про те, що позовна заява
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що на виконання
Порядку № 5-4/4 позивач склав та надав
відповідачеві для підписання Акти
щомісячних звірок витрат по особовим
справам потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання з урахуванням щомісячної
суми виплаченої пенсії громадянам:
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за період з
квітня 2014 року по липень 2014 року
(а.с.12-15).

Однак, Відповідач, у відповідності до
Списків пенсіонерів які не прийняті до
заліку відділенням ВДФССНВ в
Мукачівському районі (а.с.18-21) та
Таблиць розбіжностей (а.с. 16-17, 22-23),
відмовився від підписання вказаних
Актів щомісячних звірок щодо громадян
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посилаючись
на те, що вказані громадяни отримали
травму внаслідок нещасного випадку,
який стався під час виконання ними
трудових обов'язків в Казахстані,
Бурятській АРСР, тобто відсутність
Угоди між Україною та Казахстаном,
Бурятській АРСР, яка ратифікована
Верховною Радою України. Потерпілі не є
суб'єктами страхування і за них не
сплачуються до Фонду страхові внески.

У відповідності до ст. 1 Закону України
"Основи законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 14.01.1998 року
№ 16/98-ВР (далі - Основи № 16/98-ВР)
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених
законом, за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом (далі - роботодавець),
громадянами, а також бюджетних та інших
джерел, передбачених законом.

Відповідно до ст. 4 Основ № 16/98-ВР в
Україні залежно від страхового випадку
є такі види загальнообов'язкового
державного соціального страхування:
пенсійне страхування; страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття.

Згідно до ч. 1 абз. 1 ст. 25 Основ № 16/98-ВР
за загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням надаються
такі види соціальних послуг та
матеріального забезпечення, як
пенсійне страхування, а саме: пенсії за
віком, по інвалідності внаслідок
загального захворювання (в тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, крім
передбачених пунктом 4 цієї статті;
медичні профілактично-реабілітаційні
заходи; допомога на поховання
пенсіонерів.

У відповідності до ч. 4 абз. 1 ст. 25 Основ
№ 16/98-ВР за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням
надаються такі види соціальних послуг
та матеріального забезпечення, як
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, а саме: профілактичні
заходи по запобіганню нещасним
випадкам на виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Відповідно до ст. 26 Основ № 16/98-ВР якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Таким чином, враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсія у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, призначається внаслідок
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тобто тим, хто має надавати
застрахованій особі матеріальну
допомогу чи соціальні послуги,
відповідно до статті 25 Основ № 16/98-ВР є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Однак, згідно Таблиць розбіжностей
(а.с.16-17, 22-23), списків осіб яким
виплачені пенсії (а.с.18-21),
Довідки-розрахунку (а.с.5) за період з
квітня 2014 року по липень 2014 року
Відповідачем не враховані суми витрат
на виплату пенсій вищезгаданим
громадянам держав - учасників СНД та
членам їх сімей, які отримали каліцтво
в державах СНД і переїхали на постійне
місце проживання в Україну в загальній
сумі 1818,72 грн., в тому числі поштовий
збір 18,72 грн.

Правове регулювання питань
відшкодування шкоди потерпілим, які
отримали каліцтво за межами України і
переїхали в Україну на постійне місце
проживання, і не є застрахованими в
Україні, здійснюється у відповідності
до Міжнародної Угоди "Про взаємне
визнання прав на відшкодування шкоди,
завданої працівникам каліцтвом,
професійним захворюванням або іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язані з
виконанням ними трудових обов'язків",
підписаної 09.09.1994 року (далі - Угода
09.09.1994 року) державами колишнього Союзу
РСР, країнами СНД, а саме:
Азербайджаном, Вірменією. Білорусією,
Грузією, Казахстаном. Киргизією,
Молдовою, Росією, Таджикистаном,
Туркменією. Узбекистаном, Україною.

Окрім того, зобов'язання Відповідача
перед управлінням Пенсійного фонду
щодо відшкодування витрат з виплати
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання по
вищевказаних особах доведено
постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду № 807/2915/13-а/ від
21.11.2013р.(а.с.6-8) та постановою
Львівського апеляційного
адміністративного суду по справі №986/14
від 24.02.2014р.(а.с.9-11) за попередній період.

Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу
адміністративного судочинства України
Обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Так, за період з квітня по липень 2014 р.
гр. УПФУ в м. Мукачевому та
Мукачівському районі проведено
проведено виплату пенсії по
інвалідності наступним громадянам:

-ОСОБА_3 - на суму 3796,00 грн. (з врахуванням
поштових видатків, відшкодуванню
підлягає 609,36 грн. без сум адресної
допомоги);

-ОСОБА_4 - на суму 3796.00 грн. (до
відшкодування підлягає 600,00 грн. без сум
адресної допомоги);

-ОСОБА_5 - на суму 3796,00 грн.(з врахуванням
поштових видатків, відшкодуванню
підлягає 609,36 грн. без сум адресної
допомоги).

Відтак згідно Довідки-розрахунку(а.с.5),
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання України в м.
Мукачево зобов'язане відшкодувати
витрати з виплати пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання у розмірі
1818,72 грн., в т.ч. 18,72 грн. - поштовий збір
1,56%.

Відповідно до ст. 6 Закону України №
1105-XIV суб'єктами страхування від
нещасного випадку є застраховані
громадяни, а в окремих випадках - члени
їх сімей та інші особи, страхувальники
та страховик. Застрахованою є фізична
особа, на користь якої здійснюється
страхування. Страхувальниками є
роботодавці, а в окремих випадках -
застраховані особи. Страховик - Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

У відповідності до ч. 2 ст. 2 Закону
України № 1105-XIV особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
закону.

Відповідно до ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно до ст. 86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

На підставі вищевказаного суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню, позовні вимоги
підтверджено належними та допустимими
доказами.

Керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 128, 160-163
КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов Управління Пенсійного фонду
України в м. Мукачевому та
Мукачівському районі Закарпатської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Мукачево про
стягнення заборгованості -
задовольнити.

2. Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Мукачево (89600,
Закарпатська область, м. Мукачево, вул.
Лермонтова, 20 б) на користь Управління
Пенсійного фонду України в м.
Мукачевому та Мукачівському районі
Закарпатської області витрати з
виплати пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання у розмірі 1818,72 грн.(одна
тисяча вісімсот вісімнадцять гривень 72
копійки).

3. Судові витрати на підставі ч.4 ст. 94
КАС України із відповідача не
стягуються.

4. Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду протягом
десяти днів з дня її проголошення, а у
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Апеляційна
скарга подається через Закарпатський
окружний адміністративний суд з
одночасним надсиланням її копії до
суду апеляційної інстанції. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

СуддяЮ.Ю. Дору