Справа № 826/12183/14
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку скороченого провадження позовну заяву Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Епсілон Інвест» про застосування заходів реагування.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві (далі по тексту також – позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Епсілон Інвест» (надалі також – відповідач), в якому просило:

- в разі задоволення даного адміністративного позову про застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення роботи ТОВ «Епсілон Інвест» обов'язок, щодо забезпечення виконання рішення суду покласти на - Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві.

- судові витрати покласти на ТОВ «Епсілон Інвест».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, під час перевірки відповідача зафіксовані порушення, що становлять небезпеку та загрозу життю та здоров’ю людей.

15.09.2014р. через канцелярію суду надійшли письмові заперечення щодо заявленого позову, в яких відповідач покликався на те, що наразі більшість виявлених у ході перевірки порушень усунуті.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з огляду про наступне.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем 01.08.2014р. здійснено планову перевірку додержання (виконання) вимог законодавства з питань пожежної і техногенної безпеки протипожежного стану приміщень ТОВ «Епсілон-Інвест» за адресою: вул. Котовського, 11 у Шевченківському районі в м. Києві.

За результатами перевірки позивачем складено акт від 01.08.2014р. № 772 перевірки додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, контролю за діяльністю аварійно-рятувальних служб (далі - Акт перевірки).

В ході перевірки позивачем встановлені наступні порушення: - п. 3.19. НАПБА.01.001-04 - посадові особи, що згідно наказу призначені відповідальними за протипожежний стан приміщень, не пройшли навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки; - п. 6.1.10. НАПБА.01.001-2004 - не наданий акт приймання системи автоматичної пожежної сигналізації в експлуатацію з підписами представників органів Державного пожежного нагляду; - п.п. 6.1.3., 6.1.4: НАПБА.01.001-2004 - не наданий договір на технічне обслуговування системи автоматичної пожежної сигналізації з спеціалізованою організацією. яка отримала ліцензію на право виконання цих робіт; - п. 6.1.28. НАПБА.01.001-2004 - сигнал від приймально-контрольного приладу системи автоматичної пожежної сигналізації не виведений на пульт централізованого пожежного спостереження; - п. 5.1.34. НАПБА.01.001-04 - не проведено замір опору ізоляції електричних мереж та електроустановок; - п. 5.1.15. НАПБА.01.001 -2004 - не надані акти проведення схованих робіт на прокладання електропроводки за підвісними стелями; - п. 5.1.9. НАПБА.01.001-2004 - допускається експлуатація тимчасових дільниць електромережі; - п. 5.1.7. НАПБА.01.001-2004 - з'єднання, відгалуження та окінцювання жил електричних проводів і кабелів в приміщеннях не виконано за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів; - п.п. 4.2.4., 2.9. п. 9.3.7. НАПБА.01.001-2004 ДБН В.2.2-9-2009 - двері електрощитової. складських (підсобних) приміщень не виконані протипожежними 2-го типу з межею вогнестійкості ЕІ-30 та сертифікатом відповідності; - п.4.3.11. НАПБА.01.001-2004 - шляхи евакуації захаращені матеріальними цінностями; - п. 4.3.9. НАПБА.01.001-2004 - евакуаційні виходи не позначені світловими покажчиками «ВИХІД» білого кольору на зеленому фоні, підключеними до джерела живлення аварійного (евакуаційного) освітлення; - п. 4.2.14. НАПБА.01.001-2004 - глухі грати на вікнах приміщень де перебувають люди, не виконані розпашними або легкозйомними; - п.3.4, п.п 4.3.1., 4.3.11 п. 9.З.7., 9.3.12. ДБН В. 1.1-7-2002 НАПБА.01.001-04, ДБН В.2.2-9-2009 - в якості покриття підлоги використовується ковролін з невизначеними показниками щодо токсичності продуктів горіння, димоутворювальної здатності, групи поширення полум'я; - п. 4.3.1, п. 5.27. НАПБА.01.001-2004, ДБН В. 1.1-7-2002 висота проходів на шляхах евакуації менше 2-х метрів; - п. 4.3.1. НАПБА.01.001 - ширина проходів на шляхах евакуації виконана менше 1-го метру (другий евакуаційний вихід); - п. 7.10.1.5. п. 6.14. НАПБА.01.001-2004 ДБН В. 1.1-7-2002 - складські приміщення, розташовані в підвальному поверсі не забезпечені люками або вікнами розмірами 0.9X1.2 м з приямками та не обладнані спеціальною системою димовидалення; - п. 6.4.18., п. 6.4.20. НАПБА.01.001-04 - існуючі вогнегасники не перевірені згідно вимог інструкції; - п.7.50 таб. 7.5 п.4.1.4 ДБН 360-92** НАПБА.01.001-2004 - стоянку автомобілів влаштовано менше 10м від будівель.

За таких обставин позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про застосування заходів реагування.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, в обґрунтування своєї позиції покликався на те, що більшість правопорушень, виявлених у ході перевірки усунуті, а відтак не вбачав правових підстав для застосування заходів реагування.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо застосування у випадках, передбачених законом, заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), якщо вони можуть бути застосовані виключно за судовим рішенням.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із наступного.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Так, згідно зі ст. 1, ч. 5 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 6, ч. 7 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов'язані застосовувати санкції, визначені законом.

Підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є:

1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами;

2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення;

3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки;

4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій;

5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи;

6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб'єкта господарювання, їх непридатність або відсутність;

7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами;

8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об'єктів або об'єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій;

9) відсутність на об'єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту;

10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальноі техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб'єктів господарювання;

11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об'єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб'єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Відповідно до частини 5 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування. Вжиття інших заходів реагування, передбачених законом, допускається за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного нагляду (контролю) чи його заступника, а у випадках, передбачених законом, - із наступним підтвердженням обґрунтованості вжиття таких заходів адміністративним судом.

Суд звертає увагу на те, що згідно ч. 5 ст. 4 Закону України «Про основні засади нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» вжиття заходів, які є предметом даного спору застосовується в іншому порядку, а саме за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного нагляду (контролю) чи його заступника, із наступним підтвердженням обґрунтованості вжиття таких заходів адміністративним судом.

Проте, за підтвердженням обґрунтованості вжиття таких заходів позивач до суду не звертався.

Відповідне право органу державного нагляду детально регламентоване наказом МНС України від 21.10.2004р. № 130 «Про затвердження Інструкції про порядок та умови застосування органами державного пожежного нагляду запобіжних заходів».

Так, згідно з п. 4.1. наказу МНС від 21.10.2004р. №130 «Про затвердження Інструкції про порядок та умови застосування органами державного пожежного нагляду запобіжних заходів»: протягом п'яти робочих днів з дня складення акта планової (позапланової) перевірки додержання (виконання) суб'єктом господарювання вимог у сфері пожежної безпеки або вручення довідки за результатами перевірки інших підконтрольних об'єктів посадова особа органу держпожнагляду виносить постанову про застосування запобіжних заходів.

Виходячи із системного аналізу норм чинного законодавства, суд прийшов до висновку про те, що позивачем помилково обрано спосіб звернення до суду в порядку ст. 183-2 КАС України, оскільки він повинен був самостійно прийняти рішення та підтвердити його обґрунтованість в суді в порядку ст. 183-6 КАС України. Відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Разом з тим, частиною другою статті 68 Кодексу цивільного захисту України у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 1,2 ст. 70 зазначеного Кодексу, підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що передумовою звернення суб'єкта владних повноважень до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування є встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей.

Разом з тим, позивачем, не було безпосередньо вказано, які саме встановлено порушення вимог законодавства Товариства з обмеженою відповідальністю «Епсілон Інвест» у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють безпосередню загрозу життю та здоров'ю людей.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Епсілон Інвест» на момент розгляду справи, усунуло більшість виявлених порушень, що підтверджується поданими до суду разом з письмовими запереченнями доказами.

При цьому, суд звертає увагу на те, що з імперативних приписів законодавства також вбачається, що центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки має право звертатись до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Таким чином, законодавством передбачено декілька видів заходів реагування, серед яких повне зупинення роботи підприємства є найжорсткішим заходом.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивачем помилково обрано спосіб звернення до суду в порядку ст. 183-2 КАС України, оскільки він повинен був самостійно прийняти рішення та підтвердити його обґрунтованість в суді в порядку ст. 183-6 КАС України; не доведено наявність у діяльності відповідача порушень, що становлять загрозу здоров’ю та життю людей.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Керуючись статтями 183-2, 183-6 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Епсілон Інвест» про застосування заходів реагування, - відмовити.

Судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною відповідно до статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, та підлягає негайному виконанню.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Суддя Качур І.А.