Справа № 804/12869/13-а
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 вересня 2014 рокусправа № 804/12869/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дадим Ю.М.

суддів:
Богданенка І.Ю. Кругового О.О.

за участю секретаря судового
засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Дніпро-Альфа-Плюс" на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 29 листопада
2013 року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дніпро-Альфа-Плюс" до
Державної податкової інспекції у
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська, Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, третя
особа: Міністерство доходів і зборів
України про визнання протиправними
дій, визнання незаконними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, зобов'язання
вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 29
листопада 2013 року у задоволенні
адміністративного позову Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Дніпро-Альфа-Плюс" до Державної
податкової інспекції у
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська, Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, третя
особа: Міністерство доходів і зборів
України про визнання протиправними
дій, визнання незаконними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, зобов'язання
вчинити певні дії - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Дніпро-Альфа-Плюс"
подало апеляційну скаргу, в якій
просило скасувати постанову суду
першої інстанції в частині відмови у
задоволенні позовних вимог щодо
визнання незаконними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 21
березня 2013 року № та №, і
прийняти в цій частині нову постанову
про задоволення позовних вимог у
повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
оскарження та доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ
в АНД районі м. Дніпропетровська
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку ТОВ
"Дніпро-Альфа-Плюс" з питань дотримання
вимог податкового законодавства в
частині своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати податку
на додану вартість та податку на
прибуток по взаємовідносинам з ТОВ
"Матадор" за період з 01.03.2012 р. по 31.10.2012 р.

За результатами перевірки складено акт
№ 823/22-6/21942746 від 04.03.2013 р., в якому
встановлено порушення: пп 14.1.27, ст. 138, 140,
142, 143 Податкового кодексу України від 02
грудня 2010 року №2755-VІ (із змінами та
доповненнями), витрати за 1 - 4 квартали
2012 року ТОВ "Дніпро-Альфа-Плюс" завищено
в сумі 402 932,00 грн., у тому числі за 1
квартал 2012 року у сумі 49 917,00 грн., за 2
квартал 2012 року у сумі 146 458,00 грн., за 3
квартал 2012 року у сумі 167 977,00 грн., за 4
квартал 2012 року у сумі 38 580,00 гри., що
отримані безоплатно від
невстановленої особи без укладання
будь-яких угод. Заниження податку на
прибуток за 1 - 4 квартали 2012 року
складає 84 616,0 грн.. у тому числі за 1
квартал 2012 року у сумі 10 483,00 грн., за 2
квартал 2012 року у сумі 30 756,00 грн., за 3
квартал 2012 року у сумі 35 275,00 грн., за 4
квартал 2012 року у сумі 8 102,00 грн.; пп. 135.5.4
п. 135.5 ст. 135 Податкового кодексу України
від 02 грудня 2010 року № 2755 (із змінами та
доповненнями), доходи за 3 квартал 2012
року ТОВ "Дніпро-Альфа-Плюс" підлягають
збільшенню в сумі 59 124,0 гри. - вартість
товарів (з ПДВ), що отримані безоплатно
від невстановленої особи без укладання
будь-яких угод. Заниження податку на
прибуток за 3 квартал 2012 року складає 12
416,0 грн.; ст. 185. ст. 188, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198
Податкового Кодексу України від 02.12.10 р.
№ 2755-VI (із змінами та доповненнями)
завищено податковий кредит по
операціях з придбання товарів від ТОВ
"Матадор" () на суму 80 586,00
гри., у т.ч. березня 2012 р. сума ПДВ у
розмірі 9 983,00 гри., квітня 2012 р. сума ПДВ
у розмірі 9 792,00 грн., травня 2012 р. сума
ПДВ у розмірі 9 800,00 грн., червня 2012 р.
сума ПДВ у розмірі 9 700,00 гри., липня 2012 р.
сума ПДВ у розмірі 19784, 00 грн. сума ЛДВ у
розмірі 7 278,00 грн.. серпня р. сума ПДВ у
розмірі 19 784,00 грн. вересня 2012 р. сума ПДВ
у розмірі 6 533,00 грн., жовтня 2012 р. сума
ПДВ у розмірі 7 716,00 грн., що призвело до
заниження податку на додану вартість
на суму 80 586,00 гри., у т.ч. березня 2012 р.
сума ПДВ у розмірі 9 983,00 грн., квітеня 2012
р. сума ПДВ у розмірі 9 792,00 грн. травня 2012
р. сума ПДВ у розмірі 9 800,00 гри., червня
2012 р. сума ПДВ у розмірі 9 700,00 грн., липня
2012 р. сума ПДВ у розмірі 7 278,00 грн..
серпня 2012 р. сума ПДВ у розмірі 19 784,00
грн., вересня 2012 р. сума ПДВ у розмірі 6
533,00 грн., жовтня 2012 р. сума ПДВ у розмірі
7 716,00 грн.

Висновок акту перевірки щодо наявності
встановлених порушень обґрунтований
тим, що при укладанні ТОВ
"Дніпро-Альфа-Плюс" договору з ТОВ
"Матадор" не додержані вимоги ПК
України, Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999р. №996-ХІV,
а саме ТОВ "Дніпро-Альфа-Плюс" включило
до складу податкового кредиту вартість
товарів (робіт, послуг) на підставі
документів, що не мають статусу
первинних документів в розумінні
Закону України №996-ХІV, оскільки факти
здійснення господарських операцій
документально не підтверджено.

На підставі акту перевірки, 21.03.2013 року
ДПІ в АНД районі м. Дніпропетровська
винесені наступні податкові
повідомлення-рішення:

- №, яким збільшено суму грошового
зобов'язання позивача за платежем -
податок на прибуток приватних
підприємств: за основним платежем в
сумі 97032,00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) в
сумі 24258,00 грн.

- №, яким збільшено суму грошового
зобов'язання позивача за платежем -
податок на додану вартість: за основним
платежем в сумі 80568,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) в сумі 20147,00 грн.

Листом ДПІ в АНД районі м.
Дніпропетровська від 10.07.2013 р. № 582/10/226
повідомило керівника ТОВ
"Дніпро-Альфа-Плюс" про допущення
технічної помилки під час прийняття
податкового повідомлення-рішення
№ в визначенні суми грошового
зобов'язання за основним платежем -
замість суми 80586,00 грн. вказано суму
80568,00 грн. Внаслідок цього ДПІ в АНД
районі м. Дніпропетровська надіслано
на адресу ТОВ "Дніпро-Альфа-Плюс"
податкове повідомлення-рішення №
з виправленою сумою грошового
зобов'язання за основним платежем 80586,00
грн..

Правомірність та обґрунтованість
податкових повідомлень-рішень,
прийнятих на підставі акту перевірки, є
предметом спору, переданого на
вирішення суду.

З огляду на фактичні обставини справи
та норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про відсутність підстав для
скасування оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, з огляду на
наступне.

У відповідності до вимог п. 44.1 ст. 44
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) передбачається, що для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України від 16.07.99р.
№996-XIV "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
встановлено, що первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Таким чином, будь-які документи (у тому
числі договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції. Якщо ж
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні документи
не можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку навіть за наявності
всіх формальних реквізитів таких
документів, що передбачені чинним
законодавством.

Враховуючи викладене, для
підтвердження даних податкового
обліку необхідно брати до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Відповідно до ст. 1 Закону України від
16.07.99р. №996-XIV "Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні"
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Отже, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Також, відповідно до ст. 134 ПК України
об'єктом оподаткування податком на
прибуток є: прибуток із джерелом
походження з України та за її межами,
який визначається шляхом зменшення
суми доходів звітного періоду,
визначених згідно зі статтями 135-137
цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138-143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу;
дохід (прибуток) нерезидента, що
підлягає оподаткуванню згідно зі
статтею 160 цього Кодексу, з джерелом
походження з України.

Згідно з пп. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2 ст. 138 ПК
України витрати операційної
діяльності включають: собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інші витрати
беруться для визначення об'єкта
оподаткування з урахуванням пунктів
138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5
статті 140, статей 142 і 143 та інших статей
цього Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК
України не включаються до складу
витрат: витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Згідно до п.п. 198.1, 198.2 ст. 198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

За приписами п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Таким чином, вказаними нормами права
визначено, що податковий кредит для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість та витрати
для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток
мають бути фактично здійснені і
підтверджені належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є правовою підставою
формування податкового обліку
платника податків.

Так, судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що 01.03.2012 р. між ТОВ
"Дніпро-Альфа-Плюс" (замовник) та ТОВ
"Матадор" (виконавець) було укладено
договір №27, згідно умов якого замовник
замовляє автотранспорт, а виконавець
надає автотранспорт відповідної
категорії та виконує послуги з
перевезення пасажирів та вантажу у
відповідності з усною заявкою
замовника. Розрахунки за даним
договором здійснюються шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок виконавця (а.с. 81).

01.06.2012 р. між ТОВ "Дніпро-Альфа-Плюс"
(замовник) та ТОВ "Матадор" (виконавець)
укладено договір № 53 на надання
автотранспорту та надання послуг,
згідно умов якого замовник замовляє
автотранспорт, а виконавець надає
автотранспорт відповідної категорії
та виконує послуги з перевезення
пасажирів та вантажу у відповідності з
усною заявкою замовника. Розрахунки за
даним договором здійснюються шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок виконавця (а.с. 82).

09.08.2012 р. між ТОВ "Дніпро-Альфа-Плюс"
(покупець) та ТОВ "Матадор" (продавець)
укладено договір купівлі-продажу № 134,
відповідно до умов якого продавець
зобов'язаний передати у власність
покупця Товар, а покупець зобов'язаний
оплатити його вартість та прийняти
товар. Покупець сплачує вартість в сумі
59124,00 грн. з ПДВ шляхом перерахування
коштів на розрахунковий рахунок
продавця (а.с. 83-84).

Судом досліджено надані позивачем до
суду копії первинних документів по
взаємовідносинам ТОВ
"Дніпро-Альфа-Плюс" з ТОВ "Матадор", а
саме: договори, акти виконаних робіт
(а.с. 85-92), податкові накладні, платіжні
доручення про перерахування грошових
коштів за договорами №27 від 01.03.2012 р. та
№53 від 01.06.2012 р..

Проте, позивачем не надано ні до
перевірки податковому органу, ні до
суду жодного первинного документу, що
підтверджує фактичну передачу та
транспортування придбаного товару від
його постачальників, факту зберігання
цього товару з моменту його придбання
до моменту його подальшого продажу
споживачам, факту здійснення
навантажувально-розвантажувальних
робіт, транспортування товару
споживачам, що стосується виконання
договору купівлі - продажу №134 від
09.08.2012 р..

Судом першої інстанції було вірно
вказано на те, що відповідно до вимог
Правил перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні,
затверджених Наказом Міністерства
транспорту України від 14.10.1997 року №363
(далі по тексту - Правила перевезень)
основними документами на перевезення
вантажів є товарно-транспортні
накладні та дорожні листи вантажного
автомобіля, дорожній лист вантажного
автомобіля є документом без якого
перевезення вантажів не допускається
(п.п.11.1, п.11.3). Товарно-транспортна
накладна визначена як єдиний для всіх
учасників транспортного процесу
юридичний документ, що призначений для
списання товарно-матеріальних
цінностей, обліку на шляху їх
переміщення, оприбуткування,
складського, оперативного та
бухгалтерського обліку, а також для
розрахунків за перевезення вантажу та
обліку виконаної роботи. Відповідно до
п.8.26 цих Правил, вантаження і
розвантаження вважаються закінченими
після вручення водієві належним чином
оформлених товарно-транспортних
накладних на навантажений або
вивантажений вантаж.

З огляду на викладене, колегія суддів
зазначає, що фактичність виконання
господарських операцій, що випливає з
договору купівлі - продажу № 134 від
09.08.2012 р. між ТОВ "Дніпро-Альфа-Плюс" та
ТОВ "Матадор" не підтверджується
первинними документами, зокрема
товарно-транспортними накладними,
актами приймання-передачі виконаних
робіт (наданих послуг) щодо
навантажувально-розвантажувальних
робіт/послуг, договорами про прийняття
на відповідальне зберігання
товарно-матеріальних цінностей або
договорів оренди складських приміщень,
договорів та актів виконаних робіт
(наданих послуг) щодо надання
транспортно-експедиторських послуг
та/або послуг перевезення вантажів, які
мають підтвердити фактичну передачу та
транспортування придбаного товару від
його постачальника, зберігання цього
товару з моменту його придбання до
моменту його подальшого продажу
споживачам, навантажувально -
розвантажувальні роботи,
транспортування товару споживачам.

Разом з тим, за приписами статті 8
Закону України "Про ліцензування
певних видів господарської діяльності"
від 01.06.2000 року №1775-III (далі - Закон
України №1775-III) визначається, що суб'єкт
господарювання зобов'язаний провадити
певний вид господарської діяльності,
що підлягає ліцензуванню, відповідно
до встановлених для цього виду
діяльності ліцензійних умов.

Відповідно до п. 25 ст. 9 Закону України
№1775-III ліцензуванню підлягають такі
види господарської діяльності як
надання послуг з перевезення
пасажирів, небезпечних вантажів,
багажу річковим, морським,
автомобільним, залізничним
транспортом.

Наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 22.07.2010 року №514
затверджено Положення про ліцензійну
картку, що додається до ліцензії на
надання послуг з перевезення
пасажирів, небезпечних вантажів,
багажу автомобільним транспортом,
зареєстроване в Міністерстві юстиції
України 12 серпня 2010 року за №681/17976 (далі
- Положення).

У відповідності до ч. 1.3 розділу І
Положення, ліцензійна картка -
документ, який додається до ліцензії на
надання послуг з перевезення
пасажирів, небезпечних вантажів,
багажу автомобільним транспортом.
Ліцензійні картки додаються до
ліцензії на кожен автомобільний
транспортний засіб.

Згідно до змісту ч.ч. 1.5, 1.6 Положення,
ліцензійні картки оформлюються на
власні автотранспортні засоби або
автотранспортні засоби, що
використовуються на інших законних
підставах та якими будуть надаватися
послуги з перевезення пасажирів,
небезпечних вантажів, багажу.
Ліцензійна картка видається на
автотранспортний засіб, тип якого
відповідає виду здійснюваних робіт
згідно з ліцензією.

Отже, законодавчо визначено, що на
надання послуг з перевезення пасажирів
необхідно отримати ліцензію та
ліцензійну картку на кожен
автомобільний транспортний засіб.

До матеріалів справи долучено Лист від
12.11.2013 року № 1433/04-36-07-10-05 про надання
інформації, отриманої з бази даних УДАІ
УМВС України в Дніпропетровській
області щодо автотранспорту,
зареєстрованого за ТОВ "Матадор",
підписаний заступником начальника ОАВ
ОУ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській
області капітаном податкової міліції
В.В. Хмеленко, адресований начальнику
відділу супроводження позапланових
перевірок ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області. Відповідно
до інформації, отриманої з бази даних
УДАІ УМВС України в Дніпропетровській,
за ТОВ "Матадор" () не
зареєстровано транспортних засобів
(а.с. 132-133).

Таким чином, колегія суддів робить
висновок про те, що наявні в матеріалах
справи та досліджені судом апеляційної
інстанції докази, надані позивачем до
суду, не свідчать про реальність
господарських операцій ТОВ
"Дніпро-Альфа-Плюс" з ТОВ "Матадор", на
виконання яких вони складені, є такими,
що не відповідають сутності та не
несуть доказовості відносно змісту
здійснених операцій. Результати,
відображені у податковому обліку ТОВ
"Дніпро-Альфа-Плюс" по взаємовідносинам
з ТОВ "Матадор" фактично не настали
внаслідок відсутності відповідних дій
учасників взаємовідносин.

Отже, проаналізувавши дані обставини
справи та правовідносини, що їм
відповідають, колегія суддів приходить
до висновку, що податкові
повідомлення-рішення від 21 березня 2013
року №, яким збільшено суму
грошового зобов'язання позивача за
платежем податок на прибуток приватних
підприємств: за основним платежем в
сумі 97032,00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) в
сумі 24258,00 грн. та №, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
позивача за платежем податок на додану
вартість: за основним платежем в сумі
80586,00 грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) в сумі 20147,00 грн.,
прийняті податковим органом
правомірно, на підставі встановлених
порушень податкового законодавства
позивача, у зв'язку з чим порушення прав
позивача, на які він посилається,
відсутні, а відтак, позовні вимоги
позивача є цілком необґрунтованими, а
тому в їх задоволенні слід відмовити.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції
викладене достатньо повно,
обґрунтовано та мотивовано з
посиланням на конкретні пункти законів
України, які регулюють спірні
правовідносини, що свідчить про
відсутність підстав для його
скасування.

З огляду на встановлені судом першої
інстанції фактичні обставини справи та
обрану правову позицію, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Дніпро-Альфа-Плюс" - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 29
листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
постановлення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Ю.М. Дадим

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
О.О. Круговий