Справа № 818/523/14
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 р.Справа № 818/523/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бартош Н.С., Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання
- Попової К.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові справу за
апеляційними скаргами Державного
підприємства «Тростянецьке лісове
господарство», Охтирської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 28 квітня 2014 року по справі за
позовом Державного підприємства
«Тростянецьке лісове господарство» до
Охтирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В с т а н о в и л а:

18 лютого 2014 року позивач - Державне
підприємство «Тростянецьке лісове
господарство» ( далі - ДП «Тростянецьке
лісове господарство») звернувся до
Сумського окружного адміністративного
суду з адміністративним позовом до
Охтирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області (далі - Охтирська ОДПІ,
відповідач) про скасування
податкових повідомлень - рішень від 12
вересня 2013 року № , № .

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає про хибність висновків
податкового органу про порушення
підприємством податкового
законодавства, викладених в акті
перевірки від 27 серпня 2013 року №
46/2200/00992993 «Про результати
документальної планової виїзної
перевірки Державного підприємства
«Тростянецьке лісове господарство»,
(), з питань дотримання
податкового законодавства за період з
01.01.2011 року по 31.12.2012 року, валютного та
іншого законодавства за період з 01.01.2011
року по 31.12.2012 року» (далі - Акт
перевірки) (т.1 а.с.35-103), а отже
необґрунтованими та незаконними
прийняті на підставі Акту перевірки
податкові повідомлення-рішення :

форми "Р" від 12 вересня 2013 року № ,
яким позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств в розмірі 227934,00 грн., в тому
числі : 208.938,00 грн. - за основним платежем
та 18.996,00 грн. штрафні (фінансові)
санкції ( т. 1 а.с. 30) ;

форми "Р" від 12 вересня 2013 року № ,
яким позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (роботах, послугах) в розмірі
107.900,00 грн., в тому числі : 93.638,00 грн. - за
основним платежем та 8.262,00 грн. штрафні
(фінансові) санкції ( т. 1 а.с. 31).

Позивач вважає, що вказані податкові
повідомлення - рішення винесені
необґрунтовано, є протиправними,
такими, що суперечать Податковому
кодексу України, обмежують та
порушують права, свободи та інтереси ДП
«Тростянецьке лісове господарство»,
оскільки прийняті без урахування
фактичних обставин, з порушенням
діючого законодавства, а також без
наявності правових підстав для
винесення.

Зазначає про наявність первинної
документації, даних бухгалтерського,
фінансового та складського обліку, що
підтверджують факт господарських
взаємовідносин з фізичними
особами-підприємцями ФОП ОСОБА_2, ФОП
ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_5, у зв'язку
з чим він мав встановлене законом право
на віднесення до складу витрат оплату
за виконані ними роботи, а також
правильність формування за період, що
перевірявся, податкового кредиту з
податку на додану вартість.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 28 квітня 2014
року позовні вимоги підприємства
задоволені частково. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення Охтирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області від 12
вересня 2013 року № . В задоволенні
іншої частини позовних вимог -
відмовлено.

Судове рішення вмотивоване тим, що
витрати по взаємовідносинам з вище
переліченими фізичними
особами-підприємцями підтверджено
первинними документами, оформленими
відповідно до вимог Податкового
кодексу України (далі - ПК України) і
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», факт виконання робіт
відповідачем не заперечувався, угоди
між позивачем та контрагентами в
установленому законом порядку
недійсними не визнані.

В частині відмови у задоволені позову
щодо визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення Охтирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області від 12
вересня 2013 року № , суд першої
інстанції зазначив, що в ході розгляду
справи позивачем не надано
переконливих доказів хибності
висновків Охтирської ОДПІ, викладених
в Акті перевірки, а отже відсутні
підстави для задоволення позову в цій
частині.

Не погоджуючись з рішенням суду в тій
частині, якою в задоволені позовних
вимог судом відмовлено, ДП
«Тростянецьке лісове господарство», в
апеляційній скарзі просить скасувати
судове рішення та прийняти нове, яким
позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції при
ухваленні рішення норм матеріального
та процесуального права, а саме,
неврахування судом першої інстанції
вимог Податкового кодексу України при
дослідженні питання зменшення
відповідачем сум податкового кредиту
та визначенні платнику податків сум
грошових зобов'язань з податку на
додану вартість.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції в
частині, якою судом задоволені позовні
вимоги ДП «Тростянецьке лісове
господарство», в апеляційній скарзі
просить скасувати судове рішення, та
прийняти нове, яким у задоволенні
позовних вимог ДП «Тростянецьке лісове
господарство» відмовити в повному
обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції при
ухваленні рішення норм матеріального
та процесуального права, а саме,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для вирішення справи,
неврахування судом першої інстанції
вимог Податкового кодексу та іншого
чинного законодавства України при
дослідженні питання визначення
платнику податків сум грошових
зобов'язань з податку на прибуток тощо.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційних скарг, дослідивши
матеріали справи та наведені в скаргах
доводи, вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню, а судове
рішення, відповідно до положень ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі КАС), слід залишити без
змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що ДП «Тростянецьке
лісове господарство» ( )
відповідно до копії Свідоцтва про
державну реєстрацію юридичної особи
серії А00 №170419 зареєстроване
Тростянецькою районною Державною
адміністрацією Сумської області 05.11.1993
року. Позивач перебуває на податковому
обліку у Охтирській ОДПІ ГУ Міндоходів
у Сумській області, зареєстрований
платником ПДВ. ( т.1 а.с. 18-29)

Охтирською ОДПІ у період з 15 липня 2013
року по 09 серпня 2013 року проведена
документальна планова виїзна
перевірка ДП «Тростянецьке лісове
господарство» з питань дотримання
податкового законодавства за період з
01.01.2011 року по 31.12.2012 року, валютного та
іншого законодавства за період з 01.01.2011
року по 31.12.2012 року (т. 1 а.с. 35 -103).

Відповідно до висновку акту перевірки
відповідачем встановлені такі
порушення:

- п. 5.1, пп. 5.2.1 п.5.2 , п.п. 5.3.9 п.5.3 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», в результаті чого
занижено податок на прибуток за 1
квартал 2011 року на загальну суму 36.353
грн. ;

- п.138.1, п.138.2, п.138.8, п.п.138.10.3 п.138.10 ст.138,
п.139.1.9 п.139.1 статті 139, Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на прибуток на
загальну суму 172.585 грн., в т.ч. за 2-4
квартал 2011 року у сумі 96.605 грн., та 2012
рік ( 1кв. - 4кв. 2012 року ) у сумі 75.980 грн.;

- п. 198.4 ст. 198, п. 199.1 ст.199 ПК України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість на загальну суму 93.638
грн., в т.ч. за січень 2011 року у сумі
60.592грн., за грудень 2011 року у сумі 25.177
грн., за грудень 2012 року у сумі 7.869 грн.

Вказаних висновків відповідач дійшов
на підставі первинних документів
бухгалтерського та фінансового обліку,
наданих позивачем ДП «Тростянецьке
лісове господарство» в ході
документальної планової перевірки,
згідно з Узагальненим переліком ( т.1
а.с. 114-117 )

На підставі Акта перевірки податковим
органом прийняті податкові
повідомлення - рішення форми "Р" від 12
вересня 2013 року № , № , яким
було збільшено суму грошового
зобов'язання підприємства за платежем:
податок на прибуток підприємства в
розмірі 227.934,00 грн., в тому числі, - 208.938,00
грн. - за основним платежем та 18.996,00 грн.
штрафні (фінансові) санкції ( т. 1 а.с. 30) ,
податок на додану вартість по
вітчизняних товарах (роботах, послугах)
в розмірі 107.900,00 грн., в тому числі,- 93.638,00
грн. - за основним платежем та 8.262,00 грн.
штрафні (фінансові) санкції . ( т. 1 а.с. 31)

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем при прийнятті
оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення щодо до
нарахування податкового зобов'язання з
податку на прибуток підприємств,
невірно застосовано норми чинного
законодавства України при
встановленні всіх обставин справи, в
зв'язку з чим податкове
повідомлення-рішення від 12 вересня 2013
року № підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Пунктом 5.1. ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» (
чинний до 01.04.2011 року ) встановлено, що
валовими витратами виробництва та
обігу (далі - валові витрати) є сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

Згідно з п.п. 5.2.1. п. 5.2. ст. 5 цього ж
Закону, до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Не включаються до складу валових
витрат, відповідно до п.п. 5.3.9. п. 5.3. ст.5
вказаного Закону, витрати на виплату
винагород або інших видів заохочень
пов'язаним з таким платником податку
фізичним чи юридичним особам у разі,
якщо немає документальних доказів, що
таку виплату або заохочення було
проведено як компенсацію за фактично
надану послугу (відпрацьований час). За
наявності зазначених документальних
доказів віднесенню до складу валових
витрат підлягають фактичні суми виплат
(заохочень), але не більші ніж суми,
розраховані за звичайними цінами.

Не підлягають віднесенню до складу
валових витрат суми збитків платника
податку, понесених у зв'язку з продажем
товарів (робіт, послуг) або їх обміном
за цінами, що нижчі за звичайні,
пов'язаним з таким платником податку
особам.

У разі коли сума виплат (заохочень) або
її частина пов'язаним фізичним особам
не визнаються валовими витратами, така
сума (або її частина) є базою для
нарахування внесків на соціальні
заходи, передбачені пунктом 5.7 цієї
статті.

Порядок формування витрат визначений
також ст.138 Податкового кодексу
України, п.138.1 якої встановлено, що
витрати, які враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із:

витрат операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з
пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
згідно з п. 138.2. ст.138 ПК України,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Пунктом 138.8. ст.138 ПК України
встановлено, що собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
складається з витрат, прямо пов'язаних
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг, а
саме:

прямих матеріальних витрат;

прямих витрат на оплату праці;

амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;

загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку;

вартості придбаних послуг, прямо
пов'язаних з виробництвом товарів,
виконанням робіт, наданням послуг;

інших прямих витрат, у тому числі
витрат з придбання електричної енергії
(включаючи реактивну).

Також, відповідно до п.п.138.10.3. п.138.10.
ст.138 до складу витрат, що враховуються
при обчисленні об'єкта оподаткування,
відносяться витрати на збут, які
включають витрати, пов'язані з
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг:

а) витрати на пакувальні матеріали для
затарювання товарів на складах готової
продукції;

б) витрати на ремонт тари;

в) оплата праці та комісійні винагороди
продавцям, торговим агентам та
працівникам підрозділів, що
забезпечують збут;

г) витрати на рекламу та дослідження
ринку (маркетинг), на передпродажну
підготовку товарів;

ґ) витрати на відрядження працівників,
зайнятих збутом;

д) витрати на утримання основних
засобів, інших необоротних
матеріальних активів, пов'язаних зі
збутом товарів, виконанням робіт,
наданням послуг (оперативна оренда,
страхування, амортизація, ремонт,
опалення, освітлення, охорона);

е) витрати на транспортування,
перевалку і страхування товарів,
транспортно-експедиційні та інші
послуги, пов'язані з транспортуванням
продукції (товарів) відповідно до умов
договору (базису) поставки;

є) витрати на гарантійний ремонт і
гарантійне обслуговування;

ж) витрати на транспортування готової
продукції (товарів) між складами
підрозділів підприємства;

з) інші витрати, пов'язані зі збутом
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг;

Як зазначено п.п.139.1.9. п. 139.1. ст.139 ПК
України, не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Матеріалами справи встановлено, що ДП
«Тростянецьке лісове господарство» в
періоді, що перевірявся, включило до
складу валових витрат витрати по
господарським взаємовідносинам з
наступними фізичними
особами-підприємцями, а саме: ФОП
ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4, ФОП
ОСОБА_5 З вказаними підприємцями
позивачем були укладені договори на
проведення лісокультурних і
лісогосподарських робіт.

В ході проведення перевірки Охтирською
ОДПІ було встановлено, що зазначені
фізичні особи - підприємці, згідно з
наказами по кадровій роботі та
табелями обліку робочого часу
працівників, в той же час є штатними
працівниками ДП «Тростянецьке лісове
господарство» за основним місцем
роботи, з восьмигодинним робочим днем
при п'ятиденному робочому тижні,
зокрема:

ОСОБА_5 з 17.08.2005 року була переведена на
посаду бухгалтера Маківського
лісництва на підставі наказу ДП
«Тростянецьке лісове господарство»
від 17.08.2005 року №127-к «Про переведення»;

ОСОБА_4 з 01.09.2005 року прийнятий на посаду
помічника лісничого Тростянецького
лісництва згідно з наказом позивача
від 01.09.2005 року №139-к «Про прийняття на
роботу»;

ОСОБА_2 з 03.08.2009 року прийнятий на посаду
майстер лісу Нескучанського лісництва
на підставі наказу ДП «Тростянецьке
лісове господарство» від 03.08.2009 року
№110-к «Про прийняття на роботу»;

ОСОБА_3 з 06.10.2009 року прийнятий на посаду
помічника лісничого Литовського
лісництва за наказом ДП «Тростянецьке
лісове господарство» від 06.10.2009 року
138-к « Про прийняття на роботу».

Отже, за висновком податкового органу,
позивачем неправомірно віднесено до
складу валових витрат вартість робіт,
отриманих від вищевказаних фізичних
осіб-підприємців, оскільки договори,
укладені позивачем з вказаними
підприємцями, не спричиняють реального
настання правових наслідків, адже
підприємці також були працівниками
позивача і, на думку відповідача, не
мали права займатись підприємницькою
діяльність, та як наслідок, укладати
договори, виписувати первинні
документи та проводити розрахунки з
юридичними особами.

Свою позицію відповідач обґрунтовує з
посиланням на ст.42, ст.128 ГК України,
п.п.14.1.195, п.п. 14.1.226. п.14.1 ст.14 ПК України,
ст. 51, ст. 50 ЦК України, Постанову
Кабінету Міністрів України № 245 від
03.04.1993 року «Про роботу за сумісництвом
працівників державних підприємств,
установ і організацій», Положення про
умови роботи за сумісництвом
працівників державних підприємств,
установ, організацій, затверджене
наказом Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства фінансів України від
28.06.1993 року № 43, ст. 5 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про впорядкування
діяльності суб'єктів підприємницької
діяльності, створених за участю
державних підприємств» від 31.12.1992 року
№ 24-92, п.п. «ж» п.1 ч.1 ст. 4, ст. 7 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції».

В той же час, відповідач в період
проведення перевірки та його
представник в судовому засіданні не
заперечували проти факту реального
виконання вказаними підприємцями
робіт за договорами.

Погоджуючись з висновками суду першої
інстанції, колегія суддів зазначає, що
відповідно до п.44.1 ст. 44 Податкового
кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Основним документом, який регламентує
порядок ведення бухгалтерського
обліку та звітності для суб'єктів
господарювання є Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Згідно з ч.2 ст.3 зазначеного Закону
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Статтею 6 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
порядок ведення бухгалтерського
обліку та складання фінансової
звітності в банках встановлюється
Національним банком України
відповідно до цього Закону та
національних положень (стандартів)
бухгалтерського обліку. Порядок
ведення бухгалтерського обліку та
складання фінансової звітності про
виконання бюджетів та
госпрозрахункових операцій бюджетних
установ установлюється Державним
казначейством України відповідно до
національних положень (стандартів)
бухгалтерського обліку за погодженням
з Міністерством фінансів України.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року № 88 (далі за текстом -
Положення №88), відповідно до якого
первинні документи - це письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» встановлені
вимоги до первинних документів,
відповідно до яких підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарських операцій,
а якщо це не можливо - безпосередньо
після її закінчення. Такі первинні
документи повинні мати обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

З метою обґрунтування правомірності
формування валових витрат у період з
01.01.2011 року по 31.12.2012 року по
взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_2, ФОП
ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_5,
позивачем до матеріалів справи
долучені копії первинних
бухгалтерських документів, яка були
досліджені відповідачем в ході
документальної перевірки та є
підтвердження фактичності виконаних
робіт .

Судом встановлено, що між позивачем
(Замовник) та ФОП ОСОБА_2 (Виконавець)
був укладений договір від 10.08.2010 року
№10-08/10-1лр про проведення
лісокультурних і лісогосподарських
робіт, строк дії до 31.12.2010 року.

Додатковою угодою № 1 від 30.12.2010 року
строк дії договору № 10-08/10-1 лр від 10.08.2010
року пролонговано до 31 грудня 2011 року.

01.04.2011 року був укладений договір №
0104/11-лр між позивачем (Замовник) та ФОП
ОСОБА_2 (Виконавець) на проведення
лісокультурних і лісогосподарських
робіт, строк дії з 01 квітня 2011 р. по 30
квітня 2011 року.

На підставі вищевказаних договорів ФОП
ОСОБА_2 виконав лісокультурні та
лісогосподарські роботи на загальну
суму 189.752,20 грн., що підтверджено актами
виконаних робіт за період з 01.12.2010 року
по 25.08.2011 року.

Згідно з укладеними ФОП ОСОБА_2
трудовими договорами з фізичними
особами на використання найманої
праці, зареєстрованими у районному
центрі зайнятості, у період з 08.04.2011
року по 25.08.2011 року ФОП ОСОБА_2 залучив
до виконання робіт 9 фізичних осіб, а з
09.08.2011 року по 25.08.2011 року додатково ще
одну особу, тобто - всього 10 осіб, а саме:
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15

Заробітна плата вищевказаним
працівникам виплачена на підставі
табелів обліку робочого часу та
розрахунку нарахування заробітної
плати.

Відповідно до декларації про доходи за
період з 01.04.2011 року по 31.10.2011 року,
наданої вказаним підприємцем 04.11.2011
року до Охтирської МДПІ, сума
виплаченого доходу найнятим особам
складає 110.542,00грн.

Розрахунки з ФОП ОСОБА_2 проведено
шляхом перерахування належних коштів
за актами приймання - здачі виконаних
робіт платіжними дорученнями на
розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_2.

Згідно з довідкою Охтирської МДПІ
Сумської області від 03.11.2011 року
№ 247/17/НОМЕР_3 «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства СПД-ФО ОСОБА_2.», порушень
податкового законодавства не
встановлено.

Факти щодо невиконання робіт у акті
перевірки ФОП ОСОБА_2 відсутні.

Також, 28.07.2010 року між позивачем
(Замовник) та ФОП ОСОБА_4 (Виконавець)
був укладений договір від №28-07/10-1лр про
проведення лісокультурних і
лісогосподарських робіт, строк дії до
31.12.2010 року.

Додатковою угодою № 1 від 30.12.2010 року
строк дії договору № 28-07/10-1лр від 28.07.2010
року пролонговано до 31 грудня 2011 року.

На підставі вищевказаних договорів ФОП
ОСОБА_4 виконав лісокультурні,
лісогосподарські роботи, а також
роботи з корування деревини та
механізований догляд за лісовими
культурами, рубки, освітлення та
прочищення лісу на загальну суму 160900,46
грн., що підтверджено актами виконаних
робіт за період з 01.01.2011 року по 30.08.2011
року.

Відповідно до укладених ФОП ОСОБА_4
трудових договорів з фізичними особами
на використання найманої праці,
зареєстрованих у районному центрі
зайнятості, платіжних відомостей на
виплату зарплати та податкових
декларацій, наданих вказаним
підприємцем до Охтирської МДПІ, ФОП
ОСОБА_4 залучив до виконання робіт
фізичних осіб, а саме: у 1-му кв.2011 року 1
особу; у 2-му кв.2011 року 4 особи; у 3-му
кв.2011 року 3 особи.

Зазначеними особами були: ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19

Заробітна плата вищевказаним
працівникам виплачена на підставі
табелів обліку робочого часу та
платіжних відомостей на виплату
заробітної плати.

Розрахунки за укладеними договорами
проведено шляхом перерахування
належних коштів за актами приймання -
здачі виконаних робіт платіжними
дорученнями на розрахунковий рахунок
ФОП ОСОБА_4

Жодних фактів, які б давали підстави
для висновку про невиконання ФОП
ОСОБА_4 вказаних робіт, у акті перевірки
відсутні.

26.02.2010 року між ФОП ОСОБА_3 (Виконавець)
та ДП «Тростянецьке лісове
господарство» (Замовник) укладений
договір від №26-02/10лр та додаткова угода
до нього №1 від 30.12.2010 року, на
проведення лісокультурних і
лісогосподарських робіт на загальну
суму 100.639,35 грн., що підтверджено актами
виконаних робіт за період з 01.01.2011 року
по 01.08.2011 року, копії яких також додані
до адміністративного позову.

Відповідно до укладених ФОП ОСОБА_3
трудових договорів з фізичними особами
на використання найманої праці,
зареєстрованих у районному центрі
зайнятості, платіжних відомостей на
виплату зарплати, наданих вказаним
підприємцем до Охтирської МДПІ, до
виконання робіт були залучені фізичні
особи, а саме: у 1-му кв.2011 року - 4 особи; у
2-му кв.2011 року - 4 особи; у 3-му кв.2011 року -
4 особи (липень - серпень).

Зазначеними особами були: ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23

Розрахунки за укладеними договорами
проведено шляхом перерахування
належних коштів за актами приймання -
здачі виконаних робіт платіжними
дорученнями на розрахунковий рахунок
ФОП ОСОБА_3 Будь-які факти, які б
свідчили про невиконання ФОП ОСОБА_3
вказаних робіт, у акті перевірки
відсутні.

Також, як вбачається з матеріалів
справи, за перевірений період між
позивачем та ФОП ОСОБА_5 були укладенні
наступні договори:

від 02.08.2010 року № 0208/10лр та додаткової
угоди до нього № 1 від 30.12.2010 року на
проведення лісокультурних та
лісогосподарських робіт;

від 02.04.2012 року № 2012/0204-П на проведення
лісокультурних та лісогосподарських
робіт;

від 26.04.2012 року № 26/04-лр на проведення
лісокультурних та лісогосподарських
робіт;

від 10.05.2012 року № 2012/02-лкр на проведення
лісокультурних та лісогосподарських
робіт;

від 21.05.2012 року № 27/04-лр на проведення
лісокультурних та лісогосподарських
робіт;

від 11.06.2012 року № 11/06 на проведення
лісокультурних та лісогосподарських
робіт.

Відповідно до вказаних договорів, ФОП
ОСОБА_5 виконала лісокультурні,
лісогосподарські роботи, а також
роботи з корування деревини,
чергування, роботи з посадки лісових
культур, посіву лісу та інші на
загальну суму 483.564,21 грн., що
підтверджено актами виконаних робіт за
період з 01.01.2011 року по 10.12.2012 року.

Згідно з укладеними трудовими
договорами з фізичними особами на
використання найманої праці, звітами
за Формою № 1ДФ, наданими до Охтирської
МДПІ, ФОП ОСОБА_5 були залучені до
виконання робіт фізичні особи, а саме: у
2-му кв.2011 року - 9 осіб, у 3-му кв.2011 року - 7
осіб, у 4-му кв.2011 року - 7 осіб, у 2-му кв.2012
року - 23 особи, у 3-му кв.2012 року - 23 особи.

Зазначеними особами були: ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,
ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32,
ОСОБА_27, ОСОБА_25, ОСОБА_28, ОСОБА_24,
ОСОБА_13, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_14,
ОСОБА_33, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_34,
ОСОБА_35, ОСОБА_1, ОСОБА_36, ОСОБА_37,
ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41,
ОСОБА_42, ОСОБА_6, ОСОБА_43

Розрахунки за укладеними договорами
проведено шляхом перерахування
належних коштів за актами приймання -
здачі виконаних робіт платіжними
дорученнями на розрахунковий рахунок
ФОП ОСОБА_5

Жодних фактів, що свідчать про
невиконання ФОП ОСОБА_5 передбачених
умовами договорів робіт, у акті
перевірки відсутні.

Отже, податковим органом не
встановлено порушень в діях позивача
щодо правомірності формування та
відображення в Деклараціях з податку
на прибуток підприємств валових витрат
сум без наявності первинних
бухгалтерських документів, складених з
дотриманням вимог чинного
законодавства України внаслідок
реально виконаних робіт.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апелянта щодо наявності
обмежень у ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, як працівників Державного
підприємства, на заняття
підприємницькою діяльністю,
встановлених п.п. «ж» п.1 ч.1 ст. 4, ст. 7
Закону України «Про засади запобігання
і протидії корупції», оскільки позивач
- ДП «Тростянецьке лісове
господарство» відповідно до Статуту,
не віднесений ані до державних органів
виконавчої влади, ані до органів
місцевого самоврядування, отже його
працівники в розумінні положень
вказаного Закону, не підпадають під
визначення суб'єктів відповідальності
за корупційні правопорушення - як
посадові та службові особи інших
державних органів, органів влади
Автономної Республіки Крим.

Не погоджується колегія суддів з
позицією апелянта щодо розповсюдження
на працівників ДП «Тростянецьке лісове
господарство» ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 вимог ст. 5 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про впорядкування
діяльності суб'єктів підприємницької
діяльності, створених за участю
державних підприємств» від 31.12.1992 року
№ 24-92, оскільки контролюючий орган без
належного дослідження функціональних
обов'язків вказаних працівників та
посилання на відповідні
нормативно-правові акти, відповідач
прирівнює їхні посади до керівників та
їх заступників, які підпадають під
обмеження, визначені Декретом, в той
час як вказані особи обіймали посади:
бухгалтера, майстра лісу, помічника
лісничого.

Як вбачається з матеріалів справи,
вказані договори не були визнані
недійсними в судовому порядку, а
зазначені особи не притягувалися до
відповідальності за порушення Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції».

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо хибності позиції
податкового органу при встановленні в
акті перевірки порушення позивачем
порядку формування валових витрат в
період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року, та
щодо відсутності підстав для прийняття
відповідачем спірного податкове
повідомлення-рішення від 12.09.2013 року №
.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог ДП «Тростянецьке лісове
господарство» в частині визнання
протиправним та скасовування
податкового повідомлення-рішення
відповідача від 12.09.2013 року №.

Відповідно до ст. 23 підрозділу 2 розділу
XX Перехідних положень Податкового
кодексу України, тимчасово в період з 1
січня 2011 року до 1 січня 2015 року від
оподаткування податком на додану
вартість звільняються операції з
постачання, у тому числі операції з
імпорту відходів та брухту чорних і
кольорових металів та деревини
товарних позицій 4401, 4403, 4404 згідно з УКТ
ЗЕД (крім брикетів та гранул товарної
підкатегорії УКТ ЗЕД 4401 30 90 00), а також
паперу та картону для утилізації
(макулатури та відходів) товарної
позиції 4707 згідно з УКТ ЗЕД. Операції з
вивезення в митному режимі експорту
товарів, зазначених у цьому пункті,
звільняються від оподаткування
податком на додану вартість.

Пунктами 198.4. та 198.5 ст.198 ПК України
визначено, якщо платник податку
придбає (виготовляє) товари/послуги та
необоротні активи, які призначаються
для їх використання в операціях, що не є
об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування, то
суми податку, сплачені (нараховані) у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не відносяться до
податкового кредиту зазначеного
платника.

Платник податку зобов'язаний
нарахувати податкові зобов'язання
виходячи з бази оподаткування,
визначеної відповідно до пункту 189.1
статті 189 цього Кодексу, за
товарами/послугами, необоротними
активами, під час придбання або
виготовлення яких суми податку були
включені до складу податкового
кредиту, у разі якщо такі
товари/послуги, необоротні активи
починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об'єктом
оподаткування відповідно до статті 196
цього Кодексу (крім випадків
проведення операцій, передбачених
підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196
цього Кодексу);

б) в операціях, звільнених від
оподаткування відповідно до статті 197,
підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу,
міжнародних договорів (угод) (крім
випадків проведення операцій,
передбачених підпунктом 197.1.28 пункту
197.1 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються
платником податку в межах балансу
платника податку, у тому числі передача
для невиробничого використання,
переведення виробничих необоротних
активів до складу невиробничих
необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською
діяльністю платника податку.

Платник податку може включити на
підставі бухгалтерської довідки до
податкового кредиту виходячи з бази
оподаткування, визначеної відповідно
до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу,
суми податку, сплачені (нараховані) у
вартості товарів/послуг, необоротних
активів, що не були включені до складу
податкового кредиту при придбанні або
виготовленні таких товарів/послуг,
необоротних активів, та/або з яких були
визначені податкові зобов'язання
відповідно до цього пункту, у разі якщо
такі товари/послуги, необоротні активи
починають використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності, у тому числі
переведення невиробничих необоротних
активів до складу виробничих
необоротних активів.

З метою застосування цього пункту
податкові зобов'язання і податковий
кредит визначаються на дату початку
фактичного використання
товарів/послуг, необоротних активів,
визначену в первинних документах,
складених відповідно до Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Всього, перевіркою правомірності
формування податкового кредиту за
період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року,
встановлено його завищення на загальну
суму 93 638 грн., в тому числі - за січень 2011
року у сумі 60592 грн., за грудень 2011 року у
сумі 25 177 грн., та за грудень 2012 року у
сумі 7 869 грн.

Вказані висновки зроблені податковим
органом під час документальної
перевірки позивача на підставі даних
бухгалтерського, фінансового та
складського обліку, зокрема,
оборотно-сальдових відомостей по
рахунках 201 «Сировина та матеріали», 203
«Паливо», 207 «Запасні частини», 209 «Інші
матеріали», 22 «Малоцінні та
швидкозношувані предмети », 23
«Незавершене виробництво», 26 «Готова
продукція», 28 «Товари», Головної книги,
журналів - ордерів по рахунках 301 «Каса
в національній валюті», 311 «Поточні
рахунки в національній валюті», 631
«Розрахунки з вітчизняними
постачальника», 644 «Податковий кредит»,
накладних на придбання ТМЦ, МШП,
паливно-мастильних матеріалів,
товарно-транспортних накладних,
декларацій з ПДВ тощо.

Протягом перевіреного періоду ДП
«Тростянецьке лісове господарство»
самостійно скоригувало податковий
кредит на частку податку на додану
вартість по придбаним ТМЦ, які не
використовувались в оподатковуваних
операціях, але не в повному обсязі, в
результаті чого Актом перевірки також
встановлено завищення податкового
кредиту з ПДВ за грудень 2011 року - у
сумі 25.177 грн., за грудень 2012 року - у
сумі 7.869 грн.

Так, станом на 01.01.2011 року, згідно з
даними головної книги підприємства, у
ДП «Тростянецьке лісове господарство»
рахувалися залишки ТМЦ на суму 302.961,85
грн., а саме: по рах. 201 «Сировина та
матеріали» на суму 165.224,83 грн.; по рах. 203
«Паливо» на суму 22.322,57 грн.; по рах. 23
«Виробництво», в частині матеріальних
затрат, на суму 39.337,43 грн.; по рах. 26
«Готова продукція», в частині
матеріальних затрат, на суму 76 077,02 грн.

В бухгалтерському обліку підприємства
вищезазначені фінансово-господарські
операції відображені наступним чином:

Д-т рах. 23 «Виробництво» К-т рах. 201
«Сировина та матеріали», 203 «Паливо».

Д-т рах. 26 «Готова продукція» К-т рах. 23
«Виробництво».

Д-т рах. 90 «Собівартість» К-т рах. 26
«Готова продукція».

Придбані ДП «Тростянецьке лісове
господарство» до 01.01.2011 року
товарно-матеріальні цінності на
загальну суму 302.961,85 грн., в т.ч. ПДВ 60.592
грн., в подальшому, починаючи з 01.01.2011
року, списані на собівартість
реалізованої лісопродукції, але
податковий кредит позивачем, з
урахуванням вимог п. 198.4 ст. 198 ПК
України, скоригований не був, у зв'язку
з чим Актом перевірки встановлено
завищено податкового кредиту з податку
на додану вартість за січень 2011 року у
сумі 60.592 грн.

Колегія суддів не приймає до уваги
твердження апелянта, що в ході
перевірки до загальної суми залишків
ТМЦ, з якої визначено завищення
податкового кредиту, відповідачем
безпідставно включено суму
товарно-матеріальних цінностей,
придбаних у неплатників ПДВ на суму
40.715,85 грн., з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 7.5.1. п. 7.5. ст.7
Закону України « Про податок на додану
вартість» (чинний до 01.01.2011 року)
датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій:

- або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Попередньою перевіркою позивача за
період з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року,
проведеною у квітні 2011 року, не було
встановлено порушень правильності
формування показників податкової
звітності та віднесення до податкового
кредиту сум, сплачених при придбанні
товарно-матеріальних цінностей, в тому
числі й по тим залишкам, які рахувались
у ДП «Тростянецьке лісове
господарство» станом на 01.01.2011 року.

Крім того, посадові особи ДП
«Тростянецьке лісове господарство»
під час проведення перевірки
відповідно до вимог п.п. 17.1.6. п. 17.1. ст. 17
Податкового кодексу України мали право
надавати пояснення з усіх питань, що
виникають під час документальних
перевірок, зокрема, в яких саме
господарських операціях були
використані товарно-матеріальні
цінності на загальну суму 302.961,85 грн.,
самостійно розподіливши їх на
оподатковувані та неоподатковувані.
Але, ґрунтовних пояснень щодо
конкретних податкових періодів та
напрямків використання вказаних
залишків ТМЦ позивачем не надано ні в
ході перевірки, ні в ході судового
розгляду, отже твердження апелянта про
хибність висновків, зроблених
відповідачем в акті перевірки, не
підтверджуються матеріалами справи.

Також, колегія суддів, проаналізувавши
наявні в матеріали справи документи,
зазначає, що доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків актів
перевірки щодо завищення податкового
кредиту на суму 33.046 грн., у тому числі за
грудень 2011 у сумі 25.177 грн., за грудень
2012 року - у сумі 7.869 грн. (факт завищення
цієї суми не спростовується
представником апелянта), при
перерахунку частки використання
необоротних активів в оподатковуваних
та неоподатковуваних операціях за
результатами 12 та 24 місяців їх
використання.

Як передбачено п.199.1. ст.199 ПК України, у
разі якщо придбані та/або виготовлені
товари/послуги, необоротні активи
частково використовуються в
оподатковуваних операціях, а частково -
ні, до сум податку, які платник має
право віднести до податкового кредиту,
включається та частка сплаченого
(нарахованого) податку під час їх
придбання або виготовлення, яка
відповідає частці використання таких
товарів/послуг, необоротних активів в
оподатковуваних операціях.

Відповідно до п. 199.2 - п.199.5 ст.199 ПК
України, частка використання
товарів/послуг, необоротних активів в
оподатковуваних операціях
визначається у відсотках як відношення
обсягів з постачання оподатковуваних
операцій (без урахування сум податку)
за попередній календарний рік до
сукупних обсягів постачання
оподатковуваних та неоподатковуваних
операцій (без урахування сум податку)
за цей же попередній календарний рік.
Визначена у процентах величина
застосовується протягом поточного
календарного року.

Платники податку, у яких протягом
попереднього календарного року були
відсутні неоподатковувані операції, а
такі неоподатковувані операції почали
здійснюватися у звітному періоді, а
також новостворені платники податку
проводять у поточному календарному
році розрахунок частки використання
товарів/послуг, необоротних активів в
оподатковуваних операціях на підставі
розрахунку, визначеного за фактичними
даними обсягів з постачання
оподатковуваних та неоподатковуваних
операцій першого звітного податкового
періоду, в якому задекларовані такі
операції.

Розрахунок частки використання
товарів/послуг, необоротних активів в
оподатковуваних операціях подається
до контролюючого органу одночасно з
податковою декларацією звітного
податкового періоду, в якому
задекларовані такі оподатковувані та
неоподатковувані операції.

Платник податку за підсумками
календарного року здійснює
перерахунок частки використання
товарів/послуг та необоротних активів
в оподатковуваних операціях виходячи з
фактичних обсягів проведених протягом
року оподатковуваних та
неоподатковуваних операцій. У разі
зняття з обліку платника податку, у
тому числі за рішенням суду,
перерахунок частки здійснюється
виходячи з фактичних обсягів
оподатковуваних та неоподатковуваних
операцій, проведених з початку
поточного року до дати зняття з обліку.

Перерахунок частки використання
необоротних активів в оподатковуваних
операціях здійснюється за підсумками
одного, двох і трьох календарних років,
що настають за роком, в якому вони
почали використовуватися (введені в
експлуатацію).

Частка використання товарів/послуг,
необоротних активів в оподатковуваних
операціях, визначена з урахуванням
норм пунктів 199.2 - 199.4 статті 199 цього
Кодексу, застосовується для проведення
коригування сум податку, які
відносяться до податкового кредиту за
операціями, зазначеними у пункті 199.1 ст.
199 цього Кодексу. Результати
перерахунку сум податкового кредиту
відображаються у податковій
декларації за останній податковий
період року. У разі зняття з обліку
платника податку, у тому числі за
рішенням суду, коригування
відображається платником податку у
податковій декларації останнього
податкового періоду, коли відбулося
зняття з обліку.

В апеляційній скарзі ДП «Тростянецьке
лісове господарство» наполягає на
невірному визначені відповідачем в
акті перевірки загального обсягу
продажу товарів, визначеного за даними
декларацій з ПДВ за 2011 та 2012 роки, з
урахуванням уточнюючих розрахунків та
коригування. Розбіжності за даними
перевірки та розрахунками позивача
становлять 1.818.577грн., та виникли, згідно
з поясненнями податкового органу, за
рахунок неврахованого експорту
деревини по ВМД по товарним позиціям,
які не звільнені від оподаткування.

Саме, зазначений розрахунок загального
обсягу продажу товарів, та розподіл
його на оподатковані та
неоподатковані операції впливає на
визначення частки податку на додану
вартість, яку платник податку має право
віднести до податкового кредиту.

Однак, наведені позивачем в
апеляційній скарзі та додатках до неї
розрахунки загального обсягу продажу
товарів у оподаткованих та звільнених
від оподаткування операціях, а також в
додаткові пояснення , надані до
матеріалів справи на вимогу суду, не
спростовують ні висновків акту, ні
обставин, зазначених у поясненнях
податкового органу.

Обґрунтовуючи викладену в апеляційній
скарзі незгоду з рішенням суду першої
інстанції, позивач - ДП «Тростянецьке
лісове господарство» додатково надав
до скарги копії Декларацій з ПДВ за 2011
та 2012 роки, і уточнюючих розрахунків.

Відповідно до ч.4 ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства
України, обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Як визначено пунктами 199.3. та 199.4. ст. 199
Податкового кодексу України, платники
податку, у яких протягом попереднього
календарного року були відсутні
неоподатковувані операції, а такі
неоподатковувані операції почали
здійснюватися у звітному періоді, а
також новостворені платники податку
проводять у поточному календарному
році розрахунок частки використання
товарів/послуг, необоротних активів в
оподатковуваних операціях на підставі
розрахунку, визначеного за фактичними
даними обсягів з постачання
оподатковуваних та неоподатковуваних
операцій першого звітного податкового
періоду, в якому задекларовані такі
операції.

Розрахунок частки використання
товарів/послуг, необоротних активів в
оподатковуваних операціях подається
до контролюючого органу одночасно з
податковою декларацією звітного
податкового періоду, в якому
задекларовані такі оподатковувані та
неоподатковувані операції.

Платник податку за підсумками
календарного року здійснює
перерахунок частки використання
товарів/послуг та необоротних активів
в оподатковуваних операціях виходячи з
фактичних обсягів проведених протягом
року оподатковуваних та
неоподатковуваних операцій. У разі
зняття з обліку платника податку, у
тому числі за рішенням суду,
перерахунок частки здійснюється
виходячи з фактичних обсягів
оподатковуваних та неоподатковуваних
операцій, проведених з початку
поточного року до дати зняття з обліку.

Перерахунок частки використання
необоротних активів в оподатковуваних
операціях здійснюється за підсумками
одного, двох і трьох календарних років,
що настають за роком, в якому вони
почали використовуватися (введені в
експлуатацію).

Так, Наказами ДПА України від 25.01.2011
року № 41 «Про затвердження форм та
порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість » (термін дії з 04.03.2011
року по 10.01.2012 року) та Міністерства
фінансів України від 25.11.2011 року № 1492
«Про затвердження форм та Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану
вартість» (термін дії з 10.01.2012 року по
30.12.2013 року) затверджені відповідні
форми Розрахунку (перерахунку) частки
використання сплаченого (нарахованого)
податку за придбаними (ввезеними)
товарами/послугами, необоротними
активами між оподатковуваними та
неоподатковуваними операціями (Д7)
(додаток 7).

Отже, для належного обґрунтування
своєї позиції апелянт повинен був
надати Розрахунки (перерахунки)
частки використання сплаченого
(нарахованого) податку за придбаними
(ввезеними) товарами/послугами,
необоротними активами між
оподатковуваними та
неоподатковуваними операціями (Д7) за 12
місяців за підсумками 2011 року та за 24
місяці за підсумками 2012 року.

Крім того, як передбачено п. 44.6., п. 44.7.
ст.44 ПК України, у разі якщо до
закінчення перевірки або у терміни,
визначені в абзаці другому пункту 44.7
цієї статті платник податків не надає
посадовим особам контролюючого органу,
які проводять перевірку, документи
(незалежно від причин такого ненадання,
крім випадків виїмки документів або
іншого вилучення правоохоронними
органами), що підтверджують показники,
відображені таким платником податків у
податковій звітності, вважається, що
такі документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення
перевірки та до прийняття рішення
контролюючим органом за результатами
такої перевірки надає документи, що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, не надані під час перевірки
(у випадках, передбачених абзацами
другим і четвертим пункту 44.7 цієї
статті), такі документи повинні бути
враховані контролюючим органом під час
розгляду ним питання про прийняття
рішення.

У разі якщо посадова особа
контролюючого органу, яка здійснює
перевірку, відмовляється з будь-яких
причин від врахування документів,
наданих платником податків під час
проведення перевірки, платник податків
має право до закінчення перевірки
надіслати листом з повідомленням про
вручення та з описом вкладеного або
надати безпосередньо до контролюючого
органу, який призначив проведення
перевірки, копії таких документів
(засвідчені печаткою платника податків
(за наявності печатки) та підписом
платника податків - фізичної особи або
посадової особи платника податків -
юридичної особи).

Протягом п'яти робочих днів з дня
отримання акта перевірки платник
податків має право надати до
контролюючого органу, що призначив
перевірку, документи, які
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності.

У разі якщо під час проведення
перевірки платник податків надає
документи менше ніж за три дні до дня її
завершення або коли надіслані у
передбаченому абзацом першим цього
пункту порядку документи надійшли до
контролюючого органу менше ніж за три
дні до дня завершення перевірки,
проведення перевірки продовжується на
строк, визначений статтею 82 цього
Кодексу.

У разі якщо надіслані у передбаченому
абзацом першим цього пункту порядку
документи надійшли до контролюючого
органу після завершення перевірки або
у разі надання таких документів
відповідно до абзацу другого цього
пункту, контролюючий орган має право не
приймати рішення за результатами
проведеної перевірки та призначити
позапланову документальну перевірку
такого платника податків.

Отже, позивач, у разі незгоди з
висновками акту з причин неврахування
податковим органом під час перевірки
наявних первинних документів, мав
законодавчо визначену можливість
довести правомірність формування ДП
«Тростянецьке лісове господарство»
податкового кредиту з ПДВ в податкових
деклараціях за січень 2011 року, грудень
2011 року та грудень 2012 року. Однак, до
апеляційної скарги не додано доказів
вжиття позивачем передбачених ПК
України відповідних заходів та
неправомірності дій податкового
органу як в ході перевірки, так й при
розгляді заперечень.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення суду
першої інстанції щодо часткового
задоволення позовних вимог є законним
та обґрунтованим, а тому не вбачає
підстав для його скасування.

Доводи апеляційних скарг висновків
суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційні скарги без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла до висновку, що постанова
Сумського окружного адміністративного
суду від 28.04.2014 року прийнята у
відповідності до норм чинного
матеріального та процесуального права,
підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Державного
підприємства «Тростянецьке лісове
господарство» та Охтирської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області залишити без
задоволення, а постанову Сумського
окружного адміністративного суду від 28
квітня 2014 року - без змін.

Ухвала Харківського апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня складання ухвали у повному
обсязі шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
(підпис) Л.В. Мельнікова

Судді
(підпис) Н.С. Бартош

(підпис) Л.О.
Донець

Повний текст ухвали виготовлено та
підписано 29 вересня 2014 року