Справа № 814/2067/14
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.07.2014 р. м.
Миколаїв № 814/2067/14

10:10

Колегія суддів Миколаївського
окружного адміністративного суду у
складі головуючого судді Брагар В. С.,
суддів Марича Є. В., Мороза А. О., при
секретарі судового засідання
Тимошевській О. І. у відкритому
судовому засіданні розглянувши
адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1,
Миколаївська область, 57500

доДержавного агентства лісових
ресурсів України, вул. Шота Руставелі,
9-А, Мсп601,Центральна Частина Києва,
Київ, 01601

провизнання протиправним рішення,
визнання незаконним наказу від 20.06.2014р.
№ 366-к, поновлення на посаді, стягнення
коштів за вимушений прогул,за участю
представників:

від позивача: представник: ОСОБА_7,
довіреність № 1746 від 14.11.12 ;

від відповідача: представник Капінос
І.І., довіреність № 37 від 23.07.14 ;

Позивач звернувся до суду з позовними
вимогами про визнання недійсною угоди
про:

визнання недійсною угоди про
звільнення за згодою сторін, укладену
між позивачем та відповідачем;

визнання незаконним наказу
відповідача від 20.06.14 №366-К про
звільнення позивача з роботи;

поновлення позивача на роботі;

стягнення з відповідача на користь
позивача коштів за вимушений прогул з
розрахунку виплати 291,27грн. за кожний
робочий день за період з 21.06.14 до
набрання законної сили рішення суду
про поновлення позивача на роботі.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що відповідач безпідставно
відмовив позивачу у відкликані раніше
поданої заяви про звільнення, оскільки
заява була написана позивачем під
тиском.

Відповідач заперечив проти позову і
зазначив, що при звільнені позивача ним
не було допущено порушень вимог
чинного законодавства. За таких
обставин відповідач просить суд
відмовити позивачу в задоволені
позову.

В судовому засіданні оголошену
вступну та резолютивну частини
постанови.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши наявні в них фактичні дані,
заслухавши пояснення сторін суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 працював на посаді начальника
Миколаївського обласного управління
лісового та мисливського господарства,
відповідно до наказу відповідача від
08.02.13 №149-К.

19.06.14 позивач подав відповідачу заяву
про звільнення його з посади за згодою
сторін з 20.06.14.

Вказана заява отримана відповідачем
20.06.14.

20.06.14 відповідач видав наказ від 20.06.14
№366-К про звільнення позивача зі
займаної посади начальника
Миколаївського обласного управління
лісового та мисливського господарства
з 20.06.14 за угодою сторін за пунктом 1
статті 36 КЗпП України.

Звільнення позивача було погоджене
відповідачем з Головою Миколаївської
обласної державної адміністрації,
відповідно до листа від 20.06.14
№1058/0/05-12/2-14.

20.06.14 позивач подав відповідачу заяву,
якою просив відповідача вважати його
заяву від 19.06.14 про звільнення за згодою
сторін не дійсною, у зв'язку з тим, що
вона була написана у стані сильного
душевного хвилювання та під тиском.

Вказана заява отримана відповідачем
23.06.14.

26.06.14 відповідач листом №10-08./2964-14,
відмовив позивачу у відкликані раніше
поданої заяви про звільнення, в зв'язку
з тим, що анулювання домовленості
(згода сторін) може мати місце лише при
взаємній згоді сторін трудового
договору, а відкликання заяви про
звільнення у разі припинення трудового
договору за згодою сторін
законодавством не передбачено.

Позивач вважає, що відмовляючи у
відкликані раніше поданої заяви про
звільнення, відповідач не дотримався
та порушив вимоги ч.1 ст.231 ЦК України, а
саме правочин, вчинений особою проти її
справжньої волі внаслідок
застосування до неї фізичного чи
психічного тиску з боку другої сторони
або з боку іншої особи, визнається
судом недійсним.

Позивач зазначає, що 18.06.14 перед входом
в приміщення Миколаївського обласного
управління лісового та мисливського
господарства зібралися особи, які
назвали себе представниками
організацій "Правий сектор", "Народне
ополчення", "Комітет боротьби з
організованою злочинністю та
корупцією", "Добровільна народна
дружина", заблокували на ланцюг вхідні
двері, розташували перед входом БРДМ,
автошини, коктейлі "Молотова".
Блокування продовжувалось до 11-00
години 19.06.14, до часу коли до обласного
управління прибули працівники міліції,
голова Миколаївської
облдержадміністрації Романчук М.П.,
голова Державного агентства лісових
ресурсів Черняков В.В.

В приміщенні Миколаївського обласного
управління лісового та мисливського
господарства ці особи вимагали від
позивача написати заяву про
звільнення. Також заяву вимагали
написати й люди які знаходились біля
приміщення.

Позивач наголошує, що заву про
звільнення, його під тиском змусили
написати особи, які знаходились в
приміщенні, а крім того його заява
перешкодила (запобігла) протиправним
діям осіб, які блокували приміщення.

Вважаючи, що заява про звільнення
написана ним проти власної волі, а під
тиском, позивач наступного дня
звернувся до відповідача за заявою про
її відкликання.

Суд зазначає, що між позивачем та
відповідачем виникли правовідносини з
приводу прийняття громадян на публічну
службу, її проходження та звільнення з
публічної служби, які врегульовані
Законом України "Про державну службу"
та КЗпП України.

Суд вважає безпідставним посилання
позивача на порушення відповідачем
вимог ч.1 ст.231 ЦК України, оскільки на
переконання суду припинення трудового
договору за згодою сторін чітко
врегульоване п.1 ст.36 КЗпП України і
норми ЦК України у даному випадку, до
правовідносин пов'язаних зі звільнення
з публічної служби не застосовуються.

Водночас суд не може залишити поза
увагою обставини при яких позивачем
написано заяву про звільнення.

Суд вважає, що зібрання людей біля
приміщення Миколаївського обласного
управління лісового та мисливського
господарства з вимогою до позивача
написати заяву при звільнення є формою
суспільного впливу на владу чи на
конкретну посадову особу державного
органу та висловленням громадської
думки, що прямо гарантовано ст.39
Конституції України.

У разі, якщо таке зібрання не має
мирного характеру та несе загрозу
громадському порядку, здоров'ю, правам
і свободам інших людей, воно має бути
припинене правоохоронними органами з
притягненням до відповідальності
винних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що
Заводським РВ УМВС України в
Миколаївській області проводиться
розслідування по кримінальним
провадженням за ст.341 КК України по
факту перешкоджання 18.06.14 нормальній
роботі Миколаївського обласного
управління лісового та мисливського
господарства та ч.1 ст.279 КК України по
факту перекриття руху транспорту 19.06.14
біля Миколаївського обласного
управління лісового та мисливського
господарства.

Вказані кримінальні провадження було
порушено за відповідними заявами до
правоохоронних органів, голови
обласної організації працівників
лісового господарства ОСОБА_6 та
внесено до ЄРДР.

Суд зазначає, що у випадку тиску
(примусу) на особу, який безпосередньо
пов'язаний з погрозами здоров'ю чи
життю особи, а так само з погрозами,
щодо рідних особи чи близьких їй людей,
дії особи вчинені під таким тиском не
можна вважати волевиявленням особи.

Суд вважає, що позивач, якщо він
зазнавав такого тиску перед чи під час
написання заяви про звільнення,
повинен був звернутися з відповідною
заявою до правоохоронних органів з
обов'язковим вказанням винних осіб.

З заявою до правоохоронних органів
позивач не звертався, тому у суду
відсутні підстави вважати, що позивач
написав заяву про звільнення під
тиском.

При цьому суд не вважає тиском вимоги
до позивача написати заяву про
звільнення від осіб, що знаходились
19.06.14 в приміщенні Миколаївського
обласного управління лісового та
мисливського господарства та осіб, що
знаходились біля приміщення.

Відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України
підставою для припинення трудового
договору є угода сторін.

Згідно з абз.1 п.8 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.92 №9
"Про практику розгляду судами трудових
спорів", при домовленості між
працівником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним
органом про припинення трудового
договору за п.1 ст.36 КЗпП України (за
згодою сторін) договір припиняється в
строк, визначений сторонами.
Анулювання такої домовленості може
мати місце лише при взаємній згоді про
це власника або уповноваженого ним
органу і працівника.

В заяві про звільнення позивач вказав
дату звільнення за домовленістю 20.06.14.
Відповідач звільнив позивача саме цією
датою. Згода на анулювання
домовленості про припинення трудового
договору за угодою сторін, відсутня.

Отже, суд приходить до висновку, що
відповідач з дотриманням вимог чинного
законодавства звільнив позивача з
займаної посади.

За таких обставин суд вважає позовні
вимоги необґрунтованими та такими, що
не підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.11, 69, 71, 86, 159-163, КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволені позову відмовити.

2. Роз'яснити сторонам строк і
порядок набрання цією постановою
законної сили та її оскарження.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути
оскаржено до суду апеляційної
інстанції шляхом подання апеляційної
скарги. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня проголошення/отримання її копії.
Апеляційна скарга подаються Одеському
апеляційному адміністративному суду
через Миколаївський окружний
адміністративний суд.

Головуючий суддя
В. С. Брагар

Судді
Є. В.
Марич

А. О.
Мороз

Повний текст рішення складений
відповідно

до ч.3 ст. 160 КАС України та підписаний
суддею 01.08.2014 р.