Справа № 2а-5642/10/1670
Суддя: Муравйов О.В.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

23 вересня 2014 року м.
Київ В/800/4164/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючий суддя СуддіМуравйов О. В.
Вербицька О. В. Кошіль В. В. Моторний О.
А. Приходько І. Врозглянувши заяву про
перегляд Верховним Судом
УкраїниДержавної податкової інспекції
у м. Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській
областіухвали відВищого
адміністративного суду України 04.06.2014
рокуу справі№ 2а-5642/10/1670 (К/9991/56560/11)за
позовомПолтавського акціонерного
банку «Полтава-банк»до за
участюДержавної податкової інспекції
у м. Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській області,
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області Прокуратури
Полтавської областіпровизнання дій
протиправними, скасування наказу та
скасування податкового
повідомлення-рішення

В с т а н о в и в:

Державна податкова інспекція у м.
Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській області
подала заяву про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
04.06.2014 року у справі № 2а-5642/10/1670
(К/9991/56560/11), якою касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у м.
Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській області та
касаційну скаргу Головного управління
Міндоходів у Полтавській області і
заяву прокуратури Полтавської області
залишено без задоволення, а постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 30.03.2011 року
та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 16.08.2011 року
залишено без змін.

Заява подана з посиланням на ч. 1 ст. 237
Кодексу адміністративного судочинства
України у зв'язку з неоднаковим
застосуванням судом касаційної
інстанції норм матеріального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Подана заява не відповідає зазначеним
вимогам з наступних підстав.

У справі № 2а-5642/10/1670 (К/9991/56560/11), про
перегляд якої подана заява, суд
касаційної інстанції погодився з
висновком суду першої та апеляційної
інстанцій про часткове задоволення
позову, оскільки було встановлено, що
виручка, отримана нерезидентом
(Компанією «Satarena Limited») за продані ним
нерезидентові (ПАБ «Полтава-банк»)
товари (акції ЗАТ «Курорт-Готель») не
вважається доходом з джерелом
походження з України відповідно до п.
13.1 ст. 13 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин).

Також суд касаційної інстанції у
справі № 2а-5642/10/1670 (К/9991/56560/11) дійшов
висновку про задоволення позову про
визнання незаконними (протиправними)
дій Державної податкової інспекції у
Полтавській області щодо проведення
невиїзної документальної перевірки АБ
«Полтава-банк» з питання правильності
та повноти нарахування та сплати
податків до бюджету, оскільки судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено допущення відповідачем
порушення порядку проведення
невиїзної перевірки, адже посадові
особи ПАБ «Полтава-банк» не були
запрошені для участі у проведенні
такої перевірки.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 17.03.2014 року у справі №
2а-13115/10/2670 (К/9991/9217/11), на яку заявник
посилається, як на доказ різного
застосування норм матеріального права
в подібних відносинах, суд касаційної
інстанції залишив без змін рішення
судів першої та апеляційної інстанції
про відмову в задоволенні позову,
оскільки встановлено, що при
здійсненні позивачем виплат на користь
нерезидентів, податок з доходів
нерезидентів сплачувався до бюджету не
під час виплати таких доходів, у зв'язку
з чим висновки про правомірність
рішення податкового органу щодо
застосування штрафних (фінансових)
санкцій за несвоєчасне перерахування
до бюджету податку з доходів
нерезидентів, є обґрунтованим. Крім
того, висновок суду касаційної
інстанції обґрунтований посиланням на
п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» з
урахуванням п. 2 ст. 10 Угоди між Україною
та Федеративною Республікою Німеччина
про уникнення подвійного
оподаткування стосовно податків на
доход і майно від 03.07.1995, яким визначено,
що розмір нарахованого податку не
повинен перевищувати 5 відсотків
валової суми дивідендів.

Зі змісту постанови Вищого
адміністративного суду України від
05.02.2013 року у справі № 2а-10004/11/2670
(К/800/30337/13), на яку також посилається
заявник, як на підставу різного
застосування норм матеріального права,
вбачається, що суд касаційної
інстанції прийняв нове рішення про
відмову в задоволенні позову в частині
визнання дій податкового органу
неправомірними при проведенні
документальної позапланової виїзної
перевірки, оскільки встановлено, що
позивач допустив посадових осіб
податкового органу до проведення
перевірки.

Тобто, застосування норм матеріального
права в зазначених судових рішеннях
відбувалося за різних обставин,
встановлених судами першої та
апеляційної інстанцій, що виключає
перегляд судового рішення касаційної
інстанції в порядку, передбаченому
Главою 3 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що в допуску справи до
перегляду Верховним Судом України слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України, -

У Х В А л и в:

Відмовити Державної податкової
інспекції у м. Полтаві Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області в допуску до провадження по
перегляду Верховним Судом України
справи № 2а-5642/10/1670 (К/9991/56560/11)
Полтавського окружного
адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Головуючий суддя
О. В. Муравйов

Судді
О. В. Вербицька

В. В. Кошіль

О. А. Моторний

І. В. Приходько