Справа № 2а-5060/11
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2014 року
Справа № 9104/121440/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області на постанову Любешівського
районного суду Волинської області від
23 вересня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Любешівському районі
Волинської області про зобов'язання
провести перерахунок та виплату
доплати до пенсії та додаткової
щомісячної пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 30.05.2011 року звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Любешівському районі
Волинської області в якому просив
зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає у зоні
гарантованого добровільного
відселення підвищення до пенсії в
розмірі двох мінімальних заробітних
плат передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 39
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з врахуванням Закону
України «Про державний бюджет України
на 2011 рік», і виплачених сум, та як
особі, яка віднесена до категорії 1
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю в розмірі 25% мінімальної
пенсії за віком передбаченої ч. 2 ст. 51
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» із врахуванням ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
виплачених сум, в межах строку позовної
давності по день розгляду справи в
суді.

Постановою Любешівського районного
суду Волинської області від 23 вересня
2011 року (прийнятою в порядку
скороченого провадження) позов
задоволено частково, визнано дії
управління Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області неправомірними, зобов'язано
відповідача провести нарахування та
виплату позивачу як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає у зоні
гарантованого добровільного
відселення підвищення до пенсії в
розмірі двох мінімальних заробітних
плат передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 39
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 30.11.2010 року по
22.07.2011 року включно, з врахуванням ст. 53
Закону України «Про державний бюджет
України на 2010 рік», ст. 22 Закону України
«Про державний бюджет України на 2011
рік» та виплачених сум, постанову
допущено до негайного виконання, в
задоволені решти позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області оскаржило його в апеляційному
порядку, вважає, що постанова суду
першої інстанції прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
відповідно до ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до категорії 3, додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається у розмірі 25 процентів
мінімальної пенсії за віком (редакція
до внесення змін Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких інших
законодавчих актів»). Нормами розділу II
Закону України «Про Державний бюджет
України па 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
передбачалось, зокрема, внесення змін
до Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Згідно ст. 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
особам, віднесеним до категорії 3,
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, призначається в
розмірі 10 процентів прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність. Рішенням
Конституційного суду України визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними),
положення статті 67 розділу І пунктів 2-4.
6-8. 10-18, підпункту 7 пункту 19. пунктів 20-22.
24-34. підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів
36-100 розділу II «Внесення змін до деяких
законодавчих актів України» та пункту 3
розділу III «Прикінцеві положення»
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України».
З метою наступного врегулювання
порядку та розміру виплати додаткової
пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю
громадянам, віднесеним до категорій 1, 2,
3, 4 Кабінет Міністрів України прийняв
постанову від 28.05.2008 року № 530 «Деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян», відповідно до
якої здійснюється обчислення пенсій
передбачених Законом України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Вище
зазначеною постановою встановлено
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, щомісячну
додаткову пенсію за шкоду заподіяну
здоров'ю, відповідно до Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» категорії
3, в розмірі 10 відсотків від
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Також апелянт зазначає, що відносно
надбавки до пенсії непрацюючим в зоні
гарантованого добровільного
відселення пенсіонерам, визначеної ч. 2
ст. 39 Закону України «Про статус та
соціальних захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», суд першої інстанції не
взяв до уваги внесені Законом України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» в Закон
України «Про статус та соціальних
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
зміни, а саме провадити доплату в
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністром України.
Постановою Кабінету Міністрів України
від 26.07.96 р. № 836 «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
визначено розмір надбавки в сумі 10,50
тис. крб. та згідно Указу Президента
України від 25.08.96 р. № 762/96 «Про грошову
реформу» ця сума на сьогодні
переведена і становить 10 грн. 50 коп.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції
не врахував що п. 7 ч. І Закону України
«Про внесення змін до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» від 14 червня 2011, який набрав
чинності 19 червня 2011 року Прикінцеві
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
доповнено пунктом 4, яким встановлено,
що у 2011 році норми і положення статей 39,
50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.
Тобто, Кабінету Міністрів України
надано право встановлювати порядок та
розміри соціальних виплат для даних
категорій громадян. З цього приводу
Вищий адміністративний суд України у
листі від 22.07.2011 р. № 1091/11/13-11 дає
рекомендації, що у випадку наявності
двох рівнозначних нормативних актів,
які регулюють спірні правовідносини,
застосування підлягає ухвалений
пізніше в час відносно попереднього
нормативно-правовий акт, якщо
неконституційність жодного з них не
встановлена. В абз. 7 вказаного вище
листа, Вищий адміністративний суд
України, зазначає, що застосування ст.
ст. 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
здійснюється до набрання чинності
нормативно-правовим актом Кабінету
Міністрів України, прийнятого на
виконання вимог пункту 4 Прикінцевих
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік».

З 23.07.2011 р. набрала чинності постанова
Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 р.
№ 745 «Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету», яка
прийнята на виконання п. 4 Прикінцевих
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік», тобто з цього
часу підлягають застосуванню вимоги п.
п. 3 п. 1 та п. 4 Постанови, якими
передбачено, що особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи 3
категорії, щомісячна додаткова пенсія
за шкоду, заподіяну здоров'ю,
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
виплачується в розмірі 10 відсотків
прожиткового мінімуму, для осіб, які
втратили працездатність , а підвищення
до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення в зоні
гарантованого добровільного
відселення , передбачене статтею 39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» - 10,50 грн.

На підставі вище викладеного, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та відмовити в задоволені
позовних вимог повністю.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього кодексу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія судів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 постійно проживає в с.
Люб’язьнь Любешівсьеого району, є
непрацюючим пенсіонером та потерпілим
від Чорнобильської катастрофи першої
категорії. Вказаний населений пункт,
відповідно до Переліку населених
пунктів віднесених до зон
радіоактивного забруднення внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №106 від 23 липня 1991
року, розпорядженням Кабінету
Міністрів України №17 від 12 січня 1993
року, віднесено до зон гарантованого
добровільного відселення.

Розглядаючи спір, судом першої
інстанцій вірно враховано, що згідно ч.
1 та ч.2 ст.39 Закону, пенсії непрацюючим
пенсіонерам, які проживають у зоні
гарантованого добровільного
відселення підвищуються у розмірі двох
мінімальних заробітних плат. Вказаний
розмір підвищення до пенсії зазнав
змін, що відбулись відповідно до п.п.9,
п.п.13 п.28 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року, який набрав чинності 01
січня 2008 року. Згадані положення Закону
рішенням Конституційного Суду України
№10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано
неконституційними та такими, що
втратили чинність з дня ухвалення
вказаного рішення, а тому вказані
статті залишились чинними в первинній
редакції.

Відповідач виплачував позивачу
підвищення до пенсії в розмірах,
передбачених постановами Кабінету
Міністрів України від 28 травня 2008 року
№530 «Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян» та від 26
липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
що є значно меншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції правильно виходив з
принципу пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначені
позивачу розміру підвищення до пенсії
застосуванню підлягає ст. 39 Закону
України «Про статус та соціальних
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а не згадані постанови уряду, оскільки
останні істотно звужують обсяг раніше
встановлених законом прав.

Відповідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», мінімальний розмір
пенсії за віком встановлюється в
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність
визначеного законом, при цьому, вірно
вважав, що положення ч. 3 ст. 28 згаданого
Закону не є перешкодою для
застосування мінімального розміру
пенсії за віком для обчислення інших
пенсій чи доплат, пов'язаних з
мінімальною пенсією за віком, оскільки
чинним законодавством не встановлено
іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Згідно ч. 3 ст. 67 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», в разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорії, та
розмір щомісячної компенсації сім'ям
за втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Відповідно до Закону України від 14
червня 2011 року «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» доповнені
прикінцеві положення пункту 4 певним
змістом, яким установлено, що у 2011 році
норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.
Зазначені норми набрали чинності з дня,
наступного за днем його опублікування,
а саме з 19 червня 2011 року, оскільки
опубліковані в газеті «Голос України»
за 18 червня 2011 року №110 (5110). Крім того,
на виконання зазначених змін,
Кабінетом Міністрів України прийнята
Постанова №745 від 6 липня 2011 року, якою
визначений розмір виплати для
соціальних категорій за статтями 39, 50,
51, 52, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», яка
набрала чинності 23 липня 2011 року,
оскільки опублікована в газеті
«Урядовий кур'єр» за 23 липня 2011 року №
133 (4531). Беручи до уваги постанову
Кабінету Міністрів України №745 від 6
липня 2011 року, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
позовні вимоги позивача підлягають
задоволенню лише по 22 липня 2011 року
включно.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позивач має право на здійснення
перерахунку та виплати доплати до
пенсії, відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з 30.11.2010 року по 22.07.2011 року
включно.

Також колегія судді зазначає, що суд
першої інстанції правомірно відмовив в
задоволені позовних вимог стосовно
нарахування та виплати додаткової
пенсії передбаченої ст. 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
адже як вбачається із заперечення
управління Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області (а. с. 8), ОСОБА_1 отримує
додаткову пенсію відповідно до. ст. 50
вище наведеного Закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 КАС України
негайно виконуються постанови суду про
присудження виплат пенсій, інших
періодичних платежів з Державного
бюджету України або позабюджетних
державних фондів - у межах суми
стягнення за один місяць.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції правильно по суті
вирішив розглядуваний спір, однак із
помилковим застосуванням норм
процесуального права, через що
оскаржувану постанову в частині
звернення до виконання слід змінити.

Керуючись ст. 160, ч. 10 ст. 183-2, ст.197, п. 2 ч. 1
ст. 198, ст. 200, ст. 201, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області - задовольнити частково.
Постанову Любешівського районного
суду Волинської області від 23 вересня
2011 року у справі № 2а-5060/11 в частині
допущення до негайного виконання
змінити. Допустити зазначену постанову
до негайного виконання - у межах суми
стягнення за один місяць.

В решті постанову Любешівського
районного суду Волинської області від
23 вересня 2011 року у справі № 2а-5060/11
залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин