Справа № 0603/4064/12
Суддя: Корбут В. В.
Дата ухвалення: 2014-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 0603/4064/12
Провадження № 2-а/0603/388/12
Бердичівський міськрайонний суд
Житомирської області
УХВАЛА

26.09.2014 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області Корбут В.В.,
за участю секретаря судового засідання
Жмурко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну

справу за позовом1) ОСОБА_1,

2) ОСОБА_2,

представниками якої є ОСОБА_3 та
ОСОБА_4,до1) Виконавчого комітету
Бердичівської міської ради
Житомирської області,

представником якого є ОСОБА_5,

2) ОСОБА_6,третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідачів:ОСОБА_7,

представником якої є
ОСОБА_8,проскасування рішення ,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2012 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулись з вказаним позовом, у якому
просять скасувати пункт 2.5 рішення
Виконавчого комітету Бердичівської
міської ради Житомирської області
(далі – Комітет) № 599 від 22.10.1990 р. про
розподіл особових рахунків
чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1
житловою площею 42,2 кв. м (далі –
Рішення, а. с. 91).

У позовній заяві (адміністративному
позові) міститься клопотання про
поновлення строку звернення до
адміністративного суду, яке, з
урахуванням додаткового обґрунтування
поважності пропуску строку позовної
давності від 08.09.2014 р. (а. с. 201 – 202),
мотивовано тим, що ОСОБА_1 про Рішення
дізналась від дочки – ОСОБА_2, у травні
2012 р., яка про Рішення дізналась також у
травні 2012 р.

Комітет проти задоволення клопотання
заперечив та просив залишити позов без
розгляду, посилаючись на те, що
твердження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про те, що
про Рішення вони дізнались лише у 2012 р.
не відповідає дійсності.

Представник ОСОБА_7 проти задоволення
клопотання заперечив та просив
залишити позов без розгляду,
посилаючись на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з
2007 р. подають різні позови, які
стосуються квартири АДРЕСА_2, особові
рахунки по якій було розділено пунктом
2.5 Рішення, посилаючись, зокрема, на
розділ особових рахунків, тобто їм з 2007
р. було відомо про Рішення. Звернення з
позовом про скасування пункту 2.5
Рішення вказує на те, що вони
зловживають правом на звернення до
суду.

Відповідно до частини першої та абзацу
першого частини другої статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно з частиною першою статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Статтею 101 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
процесуальні строки – це встановлені
законом або судом строки, у межах яких
вчиняються процесуальні дії.
Процесуальні строки визначаються
днями, місяцями і роками, а також можуть
визначатися вказівкою на подію, яка
повинна неминуче настати.

Статтею 102 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
пропущений з поважних причин
процесуальний строк, встановлений
законом, може бути поновлений, а
процесуальний строк, встановлений
судом, - продовжений судом за
клопотанням особи, яка бере участь у
справі. Питання про поновлення чи
продовження пропущеного строку суд
вирішує в порядку письмового
провадження чи в судовому засіданні на
розсуд суду. Неприбуття у судове
засідання осіб, які були належним чином
повідомлені, не перешкоджає розгляду
клопотання. Ухвала суду про відмову в
поновленні чи продовженні пропущеного
процесуального строку може бути
оскаржена особами, які беруть участь у
справі. Правила даної статті не
поширюються на строки звернення до
адміністративного суду.

З зазначених норм Кодексу
адміністративного судочинства України
випливає, що строк звернення до
адміністративного суду є
матеріально-правовим, а не
процесуальним, а відтак його не може
бути поновлено судом. У разі пропуску
такого строку суд лише може визнати
причини цього поважними, а не поновити
його.

Враховуючи викладене, клопотання
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про поновлення строку
звернення до адміністративного суду
підлягає відхиленню.

Щодо визнання причин пропуску ОСОБА_1
та ОСОБА_2 строку звернення до
адміністративного суду поважними, суд
зазначає наступне.

ОСОБА_1 посилається на те, що про
Рішення дізналась у травні 2012 р. від
своєї дочки – ОСОБА_2.

Між тим, будь-яких доказів на
підтвердження цього ОСОБА_1, зокрема,
пояснень, не надала.

Разом з цим, з листа від 17.09.2014 р. № 06-05/90
Архівного відділу Бердичівської
міської ради Житомирської області
випливає, що ОСОБА_1 15.12.2010 р. зверталась
до Архівного відділу Бердичівської
міської ради Житомирської області з
письмовою заявою про надання копії
Рішення, а 16.12.2010 р. Архівним відділом
Бердичівської міської ради
Житомирської області був
підготовлений витяг з Рішення, який
було надано ОСОБА_1 (а. с. 211).

Таким чином, ОСОБА_1 дізналась про
Рішення 16.12.2010 р.

ОСОБА_2 посилається на те, що про
Рішення дізналась у травні 2012 р.

Єдиним доказом, яким це
підтверджується, є пояснення її
представника – ОСОБА_4.

Однак суд не враховує цей доказ,
оскільки, по-перше, як пояснив ОСОБА_4,
ця обставина йому стала відома
безпосередньо від ОСОБА_2.

По-друге, ОСОБА_4, будучи представником
ОСОБА_2, має зацікавленість у розгляді
справи на користь останньої.

По-третє, цей доказ спростовується
змістом рішення Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 09.11.2011 р. у справі № 2-25/11 за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_9,
Бердичівської міської ради
Житомирської області, Бердичівського
МБТІ, про визнання договору
купівлі-продажу недійсним, у якому
міститься посилання на Рішення (а. с.
111– 113). ОСОБА_2, будучи позивачем у цій
справі, не могла не знати про зміст
цього рішення, а відтак – і про
існування Рішення.

Крім того, суд зазначає, що, як
вбачаться з матеріалів справи,
постановою про відмову у порушенні
кримінальної справи від 28.01.2011 р.,
винесеною помічником прокурора м.
Бердичева Житомирської області
ОСОБА_10, було відмовлено в порушенні
кримінальної справи за заявою ОСОБА_2. У
цій постанові також міститься
посилання на Рішення. Про цю постанову
ОСОБА_2 помічник прокурора м. Бердичева
Житомирської області ОСОБА_10 повідомив
листом від 28.01.2011 р. (а. с. 227 – 230).

Зважаючи на активні дії ОСОБА_2 щодо
квартири АДРЕСА_1 (зокрема, судові
справи № 2-25/11 Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області (а. с. 111 – 113), № 2-а-27158/08
Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області (а. с. 233)), суд
виходить з того, що ОСОБА_2 повинна була
у 2011 р. дізнатись про зміст постанови
про відмову у порушенні кримінальної
справи від 28.01.2011 р., винесеної
помічником прокурора м. Бердичева
Житомирської області ОСОБА_10, а відтак
– і про наявність Рішення.

Тобто, з останніх трьох абзаців
випливає, що ОСОБА_2 дізналась про
Рішення у 2011 р.

Підсумовуючи викладене, суд приходить
до висновку, що ОСОБА_1 дізналась про
Рішення 16.12.2010 р., а ОСОБА_2 – у 2011 р., та,
звернувшись з позовом про скасування
пункту 2.5 Рішення у червні 2012 р.,
пропустили строк звернення до
адміністративного суду, встановлений
статтею 99 Кодексу адміністративного
судочинства України (шість місяців з
дня, коли дізнались або повинні були
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів).

Суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знаходить
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними – зі змісту позовної
заяви та доданих до неї матеріалів, а
також інших матеріалів справи, не
вбачаються обставини, які б вказували,
з яких підстав (причин) ОСОБА_1,
дізнавшись про Рішення 16.12.2010 р., а
ОСОБА_2 – у 2011 р., звернулись з позовом
про скасування пункту 2.5 Рішення лише у
червні 2012 р.

Пунктом 9 частини першої статті 155
Кодексу адміністративного судочинства
України визначено, що суд своєю ухвалою
залишає позовну заяву без розгляду,
якщо позовну заяву подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до адміністративного
суду і суд не знайшов підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними.

Беручи до уваги наведене та зазначені
вище положення статей 100 та 155 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд приходить до висновку, що
позовна заява має бути залишена без
розгляду.

Керуючись статтями 99, 100 – 102, 155, 158, 160 та
165 Кодексу адміністративного
судочинства України,

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
поновлення строку звернення до
адміністративного суду відхилити.

Позовну заяву (адміністративний позов)
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без розгляду.

Роз'яснити, що:

– ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після усунення
підстав, з яких їх позовна заява
(адміністративний позов) була залишена
без розгляду, мають право звернутись до
адміністративного суду в загальному
порядку;

– ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано;

– у разі подання апеляційної скарги на
ухвалу, вона, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження;

– ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку протягом п'яти
днів з дня ї проголошення шляхом
подання апеляційної скарги через
Бердичівський міськрайонний суд
Житомирської області до Житомирського
апеляційного адміністративного суду з
одночасним надсиланням копії скарги до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя

В.В. Корбут