Справа № 806/3339/14
Суддя: Зарудяна Л.О.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Зарудяна Л.О.
УХВАЛА

іменем України

"24" вересня 2014 р.
Справа № 806/3339/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Зарудяної Л.О.

суддів:
Іваненко Т.В.

Охрімчук І.Г.,

при секретарі
Кратюк А. О. ,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Житомирської митниці Міністерства
доходів і зборів України на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "04" серпня
2014 р. у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "ІЕ-Сервіс"
до Житомирської митниці
Міністерства доходів і зборів України
про визнання протиправними та
скасування рішень і карток відмови ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 04.08.2014 позов
задоволено повністю.

Визнано неправомірними та скасовано
рішення Житомирської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів № 101060000/2014/300151/2 від
04.03.2014 та картку відмови в митному
оформленні № 101060000/2014/00173 від 04.03.2014.

Визнано неправомірними та скасовано
рішення Житомирської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів № 101060000/2014/300150/2 від
04.03.2014 та картку відмови в митному
оформленні № 101060000/2014/00172 від 04.03.2014.

Визнано неправомірними та скасовано
рішення Житомирської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів № 101060000/2014/300163/2 від
11.03.2014 та картку відмови в митному
оформленні № 101060000/2014/00185 від 11.03.2014.

Визнано неправомірними та скасовано
рішення Житомирської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів № 101060000/2014/300173/2 від
12.03.2014 та картку відмови в митному
оформленні № 101060000/2014/00195 від 12.03.2014.

Визнано неправомірними та скасовано
рішення Житомирської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів № 101060000/2014/300178/2 від
13.03.2014 та картку відмови в митному
оформленні № 101060000/2014/00201 від 13.03.2014.

Визнано неправомірними та скасовано
рішення Житомирської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів № 101060000/2014/300193/2 від
24.03.2014 та картку відмови в митному
оформленні № 101060000/2014/00216 від 24.03.2014.

Визнано неправомірними та скасовано
рішення Житомирської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів № 101060000/2014/300198/2 від
25.03.2014 та картку відмови в митному
оформленні № 101060000/2014/00221 від 25.03.2014.

Визнано неправомірними та скасовано
рішення Житомирської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів № 101060000/2014/300204/2 від
27.03.2014 та картку відмови в митному
оформленні № 101060000/2014/00228 від 27.03.2014.

Визнано неправомірними та скасовано
рішення Житомирської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів № 101060000/2014/300207/2 від
28.03.2014 та картку відмови в митному
оформленні № 101060000/2014/00232 від 28.03.2014.

Стягнуто на користь товариства з
обмеженою відповідальністю "ІЕ-Сервіс"
з Державного бюджету України 1802,64
грн. сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з ухваленою судом
першої інстанції постановою,
відповідач у справі подав апеляційну
скаргу, в якій просить оскаржену
постанову скасувати та прийняти
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Скаржник вважає, що суд неповно
дослідив докази, що призвело до
неповного з"ясування обставин справи
та постановлення рішення, яке
суперечить вимогам норм права.

Заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального й процесуального
права, дослідивши доводи апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що
відсутні підстави для її задоволення з
огляду на таке.

Матеріали справи свідчать, що позивач
звернувся до суду з вказаним позовом,
просив визнати протиправними та
скасувати рішення Житомирської
митниці Міндоходів про коригування
митної вартості товарів №101060000/2014/300151/2,
№ 101060000/2014/300150/2 від 04.03.2014, №
101060000/2014/300163/2 від 11.03.2014, № 101060000/2014/300173/2
від 12.03.2014, № 101060000/2014/300178/2 від 13.03.2014, №
101060000/2014/300193/2 від 24.03.2014, № 101060000/2014/300198/2
від 25.03.2014, № 101060000/2014/300204/2 від 27.03.2014, №
101060000/2014/300207/2 від 28.03.2014 та картки
відмови в митному оформленні №
101060000/2014/00173, № 101060000/2014/00172 від 04.03.2014, №
101060000/2014/00185 від 11.03.2014, №101060000/2014/00195 від
12.03.2014, № 101060000/2014/00201 від 13.03.2014, №
101060000/2014/00216 від 24.03.2014, № 101060000/2014/00221 від
25.03.2014, № 101060000/2014/00228 від 27.03.2014, №
101060000/2014/00232 від 28.03.2014.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
вказав на те, що при митному оформлені
вказаного товару митному органу були
надані всі відповідні документи, на
підтвердження заявленої митної
вартості. Крім того, на думку позивача,
митним органом безпідставно не були
взяті до уваги документи, з причин
відсутності в них достатньої
інформації, необхідної для
підтвердження заявленого декларантом
розрахунку митної вартості. Позивач
вважає, що у Житомирської митниці не
було достатніх підстав для визначення
митної вартості з використанням
резервного методу, оскільки митним
органом не доведено існування
обставин, які б підтверджували
обґрунтованість його сумнівів щодо
задекларованої декларантом митної
вартості імпортованих товарів. У
електронному повідомленні про
необхідність надання додаткових
документів митним органом розбіжності,
які виявлені відповідачем у поданих
документах зазначені не були, тому
товариством додаткові документи
надано не було, оскільки відповідач не
мав підстав для вимагання додаткових
документів у декларанта, чим порушив
ст.53 Митного кодексу України. Також
позивач вказує, що митним органом
неправомірно зазначено про
розбіжності в документах декларанта,
так як ці розбіжності взагалі відсутні,
а тому підстав для винесення
оскаржуваних рішень не було, а надані
ними основні та додаткові документи
дозволяли митному органу у належний
спосіб перевірити числове значення
складових митної вартості товарів та
відомості щодо їх ціни.

Судова колегія вважає за необхідне
зазначити таке.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем з GLOBAL COSMED S.A. (Польща) укладено
контракт № 01/2012 від 20.08.2012 на поставку
товарів особистої гігієни, побутової
хімії, косметичних засобів. Поставка
товару відповідно до пункту 3.3.
Контракту здійснюється на умовах
FCA-Явор, FCA-Радом в залежності від місця
завантаження згідно Міжнародних
правил тлумачення термінів
"Інкотермс-2000". Оплата товару
здійснюється на умовах попередньої
оплати (а.с.15-17).

На виконання вимог вказаного контракту
GLOBAL COSMED S.A. поставило позивачу товар -
"миючі засоби та засоби для чищення",
код УКТЗЕД 34022090, який був
задекларований позивачем.

04.03.2014 відповідачем прийнято рішення
про коригування митної вартості
задекларованих товарів № 101060000/2014/300150/2
та надано картку відмови у митному
оформленні № 101060000/2014/00172.

Також, між вказаними сторонами
укладено контракт від 20.08.2012 № 02/2012 на
поставку товарів особистої гігієни,
побутової хімії, косметичних засобів.
Відповідно до пункту 3.3. Контракту
поставка товару здійснюється на умовах
FCA-Явор, FCA-Радом у залежності від місця
завантаження згідно Міжнародних
правил тлумачення термінів
"Інкотермс-2000". Оплата товару
здійснюється на умовах попередньої
оплати (а.с.18-20).

На виконання вимог вказаного контракту
GLOBAL POLLENA S.A. поставило позивачу товар -
"миючі засоби та засоби для чищення",
код УКТЗЕД 34022090, який був
задекларований позивачем.

04.03.2014 відповідачем прийнято рішення
про коригування митної вартості
задекларованих товарів № 101060000/2014/300151/2
та надано картку відмови у митному
оформленні № 101060000/2014/00173.

Крім того, між позивачем та GLOBAL COSMED GROUP
Sp. zo.o Sp.k. (Польща) укладено контракт від
01.02.2014 № 1/2014 на поставку товарів
особистої гігієни, побутової хімії,
косметичних засобів:

- "мийні засоби та засоби для чищення",
код УКТЗЕД 34022090,

-"піномийні засоби з вмістом органічних
поверхнево-активних речовин для
приготування ванн", код УКТЗЕД 330730000,

- "готові вироби, зубні щітки", код
УКТЗЕД ,

- "засоби для догляду за зубами", код
УКТЗЕД 330610000.

Відповідно до пункту 3.3. Контракту 1/2014
від 01.02.2014 р. поставка товару
здійснюється на умовах FCA-Явор, FCA-Радом
в залежності від місця завантаження
згідно Міжнародних правил тлумачення
термінів "Інкотермс-2000". Оплата товару
здійснюється в строк 14 днів від
моменту отримання рахунку-фактури
(а.с.21-24).

При цьому, відповідачем задекларована
митна вартість поставлених товарів не
визнана, про що прийнято рішення про
коригування митної вартості та картки
відмови:

-11.03.2014 рішення про коригування митної
вартості товарів № 101060000/2014/300163/2,
надано картку відмови у митному
оформленні товару № 101060000/2014/00185;

-12.03.2014 рішення про коригування митної
вартості товарів
№101060000/2014/300173/2, надано картку відмови у
митному оформленні товару №
101060000/2014/00195;

-13.03.2014 рішення про коригування митної
вартості товарів
№101060000/2014/300178/2, надано картку відмови
у митному оформленні товару
№ 101060000/2014/00201;

-24.03.2014 рішення про коригування митної
вартості товарів
№101060000/2014/300193/2, надано картку
відмови у митному оформленні товару
№ 101060000/2014/00216;

-25.03.2014 рішення про коригування митної
вартості товарів
№101060000/2014/300198/2, надано картку відмови
у митному оформленні товару
№101060000/2014/00221;

-27.03.2014 рішення про коригування митної
вартості товарів
№101060000/2014/300204/2, надано картку відмови у
митному оформленні товару №
101060000/2014/00228;

-28.03.2014 рішення про коригування митної
вартості товарів
№101060000/2014/300207/2, надано картку відмови
у митному оформленні товару №
101060000/2014/00232.

Визначення митної вартості товару
декларант здійснював за основним
методом - за ціною контракту щодо
товарів, які імпортуються, при цьому
митний орган коригуючи митну вартість
ввезеного товару та відмовляючи у
митному оформлені застосував
другорядний ґ) метод - резервний.

Як вбачається з матеріалів справи,
митне оформлення товару здійснювалось
позивачем за електронною митною
декларацією відповідно до Порядку
виконання митних формальностей при
здійсненні митного оформлення товарів
із застосуванням митної декларації на
бланку єдиного адміністративного
документа, який затверджений наказом
Міністерства фінансів України від
30.05.2012 № 631, зареєстрований у
Міністерстві юстиції України 14.08.2012 №
1372/21684.

Для митного оформлення товару по
кожному окремому випадку згідно
переліку ч.2 ст. 53 Митного кодексу
України, декларантом були надані до
митного органу документи:

- митна декларація;

- декларація митної вартості (форми
ДМВ-1) з розрахунком митної вартості по
основному методу згідно ст.58 МКУ (ціна
товару з додаванням транспортних
витрат, які поніс покупець (Позивач) до
місяця ввезення товару в Україну);

- контракт;

- доповнення-додаток до контракту;

- рахунок-фактура;

- експортна ВМД;

- сертифікат походження;

- CMR;

- рахунок за транспортно-експедиційні
послуги та довідка про вартість
перевезення;

- попередня декларація;

- характеристики товару;

- платіжне доручення про оплату
імпортованого товару згідно
рахунку-фактури.

Проте, митний орган, не визнаючи
задекларовану декларантом митну
вартість товару за основним методом, у
кожному окремому випадку електронним
повідомленням, зазначав про
необхідність надання додаткових
документів, на що декларант надавав
підтверджуючі документи, у тому числі
щодо числового значення митної
вартості оцінюваних товарів, а
відповідач коригував митну вартість у
різних відсотках без обґрунтованих
підстав.

Відповідно до п.24 ст.4 Митного кодексу
України, митний контроль - сукупність
заходів, що здійснюються митними
органами в межах своїх повноважень з
метою забезпечення додержання норм
цього Кодексу, законів та інших
нормативно-правових актів з питань
державної митної справи, міжнародних
договорів України, укладених у
встановленому законом порядку.

Згідно зі ст. 49 Митного Кодексу України,
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів
використовуються для: нарахування
митних платежів; застосування інших
заходів державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України; ведення митної статистики;
розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки (стаття 50 МК
України).

За приписами статті 52 Митного кодексу
України заявлення митної вартості
товарів здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
кодексу та цією главою.

Частиною 1 статті 54 Митного кодексу
України передбачено, що контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється органом
доходів і зборів під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Згідно із п.1 ч.4 ст.54 Митного кодексу
України, орган доходів і зборів під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний здійснювати контроль
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

У статті 53 Митного кодексу України
визначено, що у випадках, передбачених
цим Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає органу
доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Частиною 2 цієї статті перелічені
документи, які підтверджують митну
вартість товарів: 1) декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; 2) зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до частини п'ятої статті 53
Митного кодексу України, забороняється
вимагати від декларанта або
уповноваженої ним особи будь-які інші
документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

З аналізу наведених вище правових норм
випливає, що Митним кодексом України
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
органу доходів і зборів для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів та обраного методу її
визначення.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 318 Митного кодексу
України, якою встановлено, що митний
контроль передбачає виконання
органами доходів і зборів мінімуму
митних формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Також це узгоджується з проголошеними
у статті 8 Митного кодексу України
принципами здійснення державної
митної справи на засадах законності та
презумпції невинуватості, єдиного
порядку переміщення товарів,
транспортних засобів через митний
кордон України, спрощення законної
торгівлі, заохочення доброчесності.

Між тим, відповідно до вимог частини ч.3
ст.53 Митного кодексу України, у разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Згідно із пунктом 2 частини 6 статті 54
Митного кодексу України, орган доходів
і зборів може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається органом доходів і зборів у
письмовій формі під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості цих товарів як до, так і
після їх випуску, якщо органом доходів
і зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів (ч.1
ст.55 Митного кодексу України).

У статті 57 Митного кодексу України
закріплені правила застосування
методів визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту. Згідно з
частиною першою цієї статті, митна
вартість визначається за такими
методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Приписами частин другої - п'ятої статті
57 Митного кодексу України встановлено,
що основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного
методу визначення митної вартості
товару передбачена частиною 2 статті 58
Митного кодексу України.

Так, відповідно до вказаної правової
норми метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачем у відповідності до вимог
митного законодавства, для
підтвердження заявленої митної
вартості товару було подано до органу
доходів і зборів всі необхідні для
цього документи.

При цьому, суд погоджується з доводами
відповідача про те, що митниця має
повноваження витребовувати додаткові
документи для перевірки правильності
визначення митної вартості товару,
однак, зазначає, що такі повноваження
мають бути реалізовані лише за
наявності обґрунтованих підстав для
сумніву в правильності митної оцінки
товару, що переміщується через митний
кордон України.

Під час розгляду даної справи судом не
встановлено обставин, які б свідчили
про існування достатніх підстав для
виникнення обґрунтованого сумніву у
Житомирської митниці Міндоходів щодо
вартості імпортованого товару.
Представником відповідача не надано
суду жодних належних та допустимих
доказів того, що подані декларанта
основні документи не дозволяли митному
органу у належний спосіб перевірити
числове значення складових митної
вартості товарів та відомості щодо їх
ціни.

Правову позицію з даного питання було
викладено в постанові Верховного Суду
України від 01.10.2013 (справа № 21-354а13), в
якій зазначено, що наявність
обґрунтованого сумніву у правильності
визначення митної вартості митниця
зобов'язана доводити в суді, оскільки з
цією обставиною закон пов'язує
можливість витребовування додаткових
документів у декларанта та надає
митниці право вчиняти наступні дії,
спрямовані на визначення дійсної
митної вартості товарів.

Встановлено, що під час контролю за
правильністю визначення митної
вартості товару декларантом одночасно
з поданням МД, митному органу було
надано всі необхідні документи, які
підтверджують ціну кожного з товарів,
зазначених у деклараціях.

Разом з цим, суд враховує, що подання
контролюючому органу для митного
оформлення товару висновків про якісні
та вартісні характеристики товарів;
виписки з бухгалтерської документації;
каталогів, прейскурантів (прайс-листів)
виробника товару, відповідно Митного
кодексу України, не є обов'язковим. Такі
документи в якості додаткових
надаються у випадку необхідності
підтвердження відомостей про митну
вартість товару, що містяться в
основних доданих до декларації
документах, достовірність яких
викликає сумнів у митного органу.

Посилання відповідача на те, що подані
для митного оформлення документи
позивача, містять розбіжності, а саме -
контракт та додаток-доповнення до
нього від імені продавця підписані
різними особами; рахунки-фактури
містять виправлення, які не завірені
належним чином, як на підставу відмови
у митному оформленні, суд до уваги не
приймає.

При цьому, вважає за необхідне
зазначити, що на митні органи не
покладено функції і не надано право
встановлення ідентифікації підписів в
документах виробника.

Така розбіжність як - "виправлення у
рахунках-фактурах, які не завірені
належним чином", встановлені митним
органом, спростовуються самими
документами, оскільки в них посадовою
особою постачальника помилку
виправлено, завірено підписом,
відбитком печатки підприємства та
штампу (а. с. 34).

Крім того, апеляційний суд вважає за
необхідне зазначити, що виправлення
стосується відомостей про зміну
транспортного засобу для поставки
товару, що не мало впливу на числове
значення задекларованої митної
вартості.

Така, підстава для відмови у митному
оформленні, як неконкретизація умов
оплати у рахунках-фактурах, судом також
не приймається до уваги, з огляду на те,
що позивачем у повній мірі
підтверджено оплату поставленого
товару, крім того в обґрунтування
вказаного надано додаткові докази, а
саме : доручення від постачальника на
право підпису документів на продаж
товару від 01.12.2013, 01.02.2014, підтвердження
цін постачальника від 30.01.2014 завірене
Польсько-Українською Господарчою
палатою, каталог продукції
(а.с.119-121,152-155).

Також відповідачем, всупереч ст.71 КАС
України, не обґрунтовано, у зв'язку з
чим у органу доходів і зборів виникли
сумніви щодо правильності визначення
митної вартості товару (відомості,
заявлені декларантом не підтверджені
документально або не визначені
кількісно, відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні) та не
доведено, що визначити митну вартість
товару за методами 2а, 2б, 2в, 2г було
неможливим.

Натомість, матеріалами справи
підтверджено, що декларантом під час
проведення митного контролю, одночасно
з поданням митних декларацій,
Житомирській митниці Міндоходів було
подано всі необхідні документи, які
відповідають вимогам частини 2 статті 53
Митного кодексу України та чітко
ідентифікують оцінюваний товар, не
містять розбіжностей щодо даних, які
підлягають обчисленню при визначені
саме митної вартості товарів та
підтверджують ціну товарів, вказану в
контракті, доповненнях - додатках до
нього та інвойсах.

Враховуючи наведене суд дійшов до
висновку, що митний орган неправомірно
відмовив позивачу у визнанні
задекларованої ним митної вартості
товару за основним методом, а визначив
митну вартість за резервним методом та
прийняв рішення про коригування митної
вартості товару. Подані ТОВ "ІЕ-Сервіс"
документи чітко ідентифікували
оцінюваний товар та містили об'єктивні
і достовірні дані, що піддавалися
обчисленню, тобто підтверджували митну
вартість товарів за ціною договору
згідно з вимогами статті 58 МК України.
Правильність визначення позивачем
митної вартості товару за ціною
договору, а також об'єктивна можливість
застосування першого методу не були
спростовані відповідачем.

Аналогічну правову позицію з даного
питання було викладено в постановах
Верховного Суду України від 29 травня 2012
року та 11 вересня 2012 року, яка полягає у
наступному:

- за умови не наведення митним органом
доказів того, що документи, подані
декларантом для митного оформлення
товару є недостатніми чи такими, що у
своїй сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації, а
витребування цим органом переліку
документів, передбачених пунктом 11
Порядку № 1766, без зазначення обставин,
які ці документи повинні підтвердити,
суд дійшов правильного висновку про
протиправність рішення цього органу
щодо застосування шостого (резервного)
методу визначення митної вартості;

- ненадання декларантом запитуваних
митним органом документів, за
відсутності обґрунтування
неможливості визначення митної
вартості товару за першим методом, не є
достатнім для висновку про наявність
підстав для застосування митним
органом іншого методу визначення
митної вартості.

Підсумовуючи вищевикладене, на думку
суду апеляційної інстанції, суд
попередньої інстанції правильного
висновку, що рішення про коригування
митної вартості товару та картки
відмови в митному оформленні винесено
безпідставно, необґрунтовано, без
урахування усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення, а тому
є протиправними і підлягають до
скасуванню.

Отже, як вважає колегія суддів, позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІЕ-Сервіс" підставно
задоволені окружним судом.

Слід зазначити, що оскаржена постанова
законна і обґрунтована, відповідає
матеріалам справи та вимогам чинного
законодавства.

Доводи апеляційної скарги не є
переконливими, не спростовують
висновки суду першої інстанції.

Правові підстави для скасування
постанови відсутні, а тому апеляційний
суд залишає її без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської
митниці Міністерства доходів і зборів
України залишити без задоволення, а
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "04" серпня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Л.О. Зарудяна

судді:
Т.В. Іваненко

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення
виготовлено "25" вересня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Товариство з обмеженою
відповідальністю "ІЕ-Сервіс"
вул.Київська,77, офіс 403,м.Житомир,10001

3- відповідачу Житомирська митниця
Міністерства доходів і зборів України
вул.Перемоги,25,м.Житомир,10000

4 - представнику позивача Гермаковській
О.С. - ,