Справа № 226/898/12
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 226/898/12
Головуючий у 1-й інстанції: Рибчинський
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сапальова Т.В.

судді: Боровицький О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області на постанову Тульчинського
районного суду Вінницької області від
26 березня 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2011 року позивач звернулася
до Тульчинського районного суду
Вінницької області з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України у Тульчинському районі
Вінницької області про визнання дій
протиправними; зобов'язання
відповідача з 17.10.2011 року перерахувати
та виплатити, призначену позивачу як
вдові інваліда ІІ групи ЧАЕС:

пенсію за втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
згідно з ч. 4 ст. 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" із
розрахунку 50 % пенсії від суми
державної пенсії, встановленої для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
по ІІ групі інвалідності, виходячи з
розрахунку 8 мінімальних пенсій за
віком, та нараховувати і виплачувати
позивачу дану пенсію в таких розмірах;

додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, із розрахунку 50 % пенсії від
суми додаткової пенсії, встановленої
для інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
по ІІ групі інвалідності згідно зі ст. 50
Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", виходячи з розрахунку 75 %
мінімальної пенсії за віком, та
нараховувати і виплачувати позивачу
додаткову пенсію в таких розмірах;

щомісячну компенсацію за втрату
годувальника із розрахунку 50 %
мінімальної пенсії за віком згідно зі
ст. 52 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", та нараховувати і
виплачувати позивачу щомісячну
компенсацію в таких розмірах.

Постановою Тульчинського районного
суду Вінницької області від 26 березня
2012 року позов задоволено: визнано
неправомірними дії відповідача;
зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок призначеної позивачу
пенсії та компенсації в зв'язку з
втратою годувальника відповідно до ст.
ст. 50, 52, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", який був потерпілим від
наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії та
інвалідом ІІ групи, в зв'язку із
захворюванням, пов'язаним з аварією на
ЧАЕС, та з 17 жовтня 2011 року проводити
виплату пенсії на підставі Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік" та Закону України "Про
Державний бюджет України на 2012 рік", з
врахуванням постанови Кабінету
Міністрів України № 745 "Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету", прийняту 06.07.2011
року. В решті позовних вимог відмовити.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову та
відмовити в задоволенні позовних
вимог, посилаючись при цьому на не
повне з'ясування судом першої
інстанції обставин, які мають
значення для справи.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно задовольнити в
повному обсязі, виходячи з наступних
підстав.

Як встановлено Тульчинським районним
судом Вінницької області та
підтверджується матеріалами справи,
позивач є дружиною померлого
громадянина із числа потерпілих І
категорії, смерть якого пов'язана з
Чорнобильською катастрофою, що
підтверджується копією посвідчення
НОМЕР_1. Починаючи з 17.10.2011 року отримує
пенсію по втраті годувальника
відповідно до статтей 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" пенсія у зв'язку
з втратою годувальника на одного
непрацездатного члена сім'ї
призначається в розмірі 50 відсотків
пенсії померлого годувальника.

Виходячи з вищевикладеного, позивач
має право на 50 % пенсії свого померлого
чоловіка, тобто 50 % державної пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, передбачених ст. ст. 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зокрема, відповідно до ст. 50 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
особам, віднесеним до постраждалих
першої категорії, що є інвалідами ІІ
групи, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 75 % мінімальної
пенсії за віком.

Ч. 4 ст. 54 вказаного Закону встановлено,
що в усіх випадках розмір пенсії для
інвалідів ІІ групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 8
мінімальних пенсій за віком.

Окрім того, в силу ч. 1 ст. 52 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" позивач має
право на щомісячну компенсацію в разі
втрати годувальника, яка призначається
на кожного непрацездатного члена сім'ї,
який був на його утриманні, в розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком
незалежно від пенсії, передбаченої
законодавством України.

Разом з тим, згідно зі ст. 53 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, та
щомісячна компенсація сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи виплачуються повністю
незалежно від заробітку, пенсії чи
іншого доходу.

Всупереч ст.ст. 50, 52, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" позивачу
вказані доплати виплачувалися
частково, у фіксованому розмірі,
визначеному постановами Кабінету
Міністрів України .

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо наявності у
позивача права на пенсії та доплати до
пенсії, передбачені ст.ст. 50, 52, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Однак, задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції звернув увагу на
те, що 19 червня 2011 року набув чинності
Закон України від 14.06.2011 №3491-VI "Про
внесення змін до Закону України "Про
державний бюджет України на 2011 рік",
яким передбачено, зокрема, що у 2011 році
положення статтей 39,50,51,52,54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", ст. 6 ЗУ "Про
соціальний захист дітей війни"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи із наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог вищезазначеного
Закону Кабінетом Міністрів України
прийнято постанову від 06.06.2011 №745 "Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету", яка набрала
чинності 23.07.2011 року

Згідно з рішенням Конституційного Суду
України №20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року у
справі за конституційним поданням щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) пункту 4 розділу VII
"Прикінцеві положення" ЗУ "Про
державний бюджет України на 2011 рік"
положення Закону України від 14.06.2011
№3491-VI "Про внесення змін до Закону
України "Про державний бюджет України
на 2011 рік" визнані такими, що
відповідають Конституції України (є
конституційними).

Таким чином, суд першої інстанції вірно
врахував положення вищевказаних
нормативно-правових актів, однак,
зобов'язавши відповідача проводити
виплату пенсії на підставі Закону
України "Про державний бюджет України
на 2011 рік" та Закону України "Про
Державний бюджет України на 2012 рік", з
врахуванням постанови Кабінету
Міністрів України № 745 "Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету", суд першої
інстанції вийшов за межі позовних
вимог, чим порушив норми
процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог.

Як видно із позовних вимог, позивач
просить перерахувати та виплачувати їй
пенсію в розмірі 50 % від 8 мінімальних
пенсій за віком (державна пенсія) та 50 %
від 75 % мінімальної пенсії за віком
(додаткова пенсія) з 17.10.2011 року, тоді як
починаючи з 23.07.2011 року для проведення
таких виплат встановлений інший
порядок, що тягне за собою зміну
розміру таких виплат.

В той же час, колегія суддів звертає
увагу, що судове рішення має бути
наслідком чинного правового
регулювання. Воно не може обмежувати
волю законодавчого органу в
майбутньому змінювати правове
регулювання суспільних відносин.

Отже, враховуючи позовні вимоги
позивача про зобов'язання відповідача
виплатити пенсії та щомісячну
компенсацію з 17.10.2011 року, а також норми
законодавства України, чинного на
момент існування спірних
правовідносин, колегія суддів
Вінницького апеляційного
адміністративного суду вважає за
необхідне в задоволенні позовних вимог
позивачу відмовити.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції має право - скасувати її та
прийняти нову постанову.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області задовольнити повністю.

Постанову Тульчинського районного
суду Вінницької області від 26 березня
2012 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії, -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в
задоволення позовних вимог ОСОБА_2
відмовити.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.