Справа № К/9991/18185/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2014 року м.
Київ К/9991/18185/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Стародуба О.П., Тракало В.В., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління праці
та соціального захисту населення
Торезької міської ради Донецької
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
сплатити недоотриману щорічну
допомогу на оздоровлення, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15 березня
2011 року, -

встановив:

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Торезької міської
ради Донецької області про визнання
дій неправомірними і зобов'язання
відповідача сплатити недоотриману
щорічну допомогу на оздоровлення за 2009
рік відповідно до розмірів,
встановлених статтею 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 року № 796-ХІІ (далі - Закон №
796-ХІІ), у сумі 4610 гривень.

Постановою Торезького міського суду
Донецької області від 25 січня 2011 року
позов задоволено частково. Визнано
протиправними дії Управління праці та
соціального захисту населення
Торезької міської ради Донецької
області при визначенні позивачеві суми
щорічної допомоги на оздоровлення за
2009 рік. Стягнуто з відповідача на
користь ОСОБА_4 недоплачену щорічну
допомогу на оздоровлення за 2009 рік у
сумі 4490 гривень.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15 березня
2011 року постанову Торезького міського
суду Донецької області від 25 січня 2011
року скасовано, в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15 березня
2011 року і залишити без змін постанову
Торезького міського суду Донецької
області від 25 січня 2011 року.

Управління праці та соціального
захисту населення Торезької міської
ради Донецької області подало письмове
заперечення на зазначену касаційну
скаргу, просить таку залишити без
задоволення, а рішення суду
апеляційної інстанції - без змін.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, і це відповідає
матеріалам справи, що ОСОБА_4 має статус
особи, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
є інвалідом II групи внаслідок
захворювання, яке пов'язане з роботами
по ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС. Позивач перебуває
на обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення
Торезької міської ради Донецької
області, допомога на оздоровлення за 2009
рік йому була виплачена у січні 2011 року
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562 у розмірі 120 гривень.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі № 796-ХІІ.

Абзацом 2 частини 4 статті 48 Закону №
796-ХІІ було передбачено, що інвалідам II
групи щорічна допомога на оздоровлення
виплачується у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат, а
частиною 7 цієї статті встановлено, що
розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Статтею 62 Закону № 796-ХІІ визначено, що
роз'яснення порядку застосування цього
Закону провадиться у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, рішення якого є обов'язковими
для виконання міністерствами та іншими
центральними органами державної
виконавчої влади України, місцевими
органами державної виконавчої влади,
всіма суб'єктами господарювання,
незалежно від їх відомчої
підпорядкованості та форм власності.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562 було установлено
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, розмір
щорічної допомоги на оздоровлення,
зокрема, інвалідам ІІ групи - 120 гривень,
тобто у розмірі меншому, ніж це було
передбачено статтею 48 Закону № 796-ХІІ.

Водночас редакція абзацу 2 частини 4
статті 48 Закону № 796-ХІІ, яким розмір
грошової допомоги на оздоровлення для
інвалідів ІІ групи визначено у розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат, на
час виникнення спірних відносин була
чинною та іншими законодавчими актами,
в тому числі Законом України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» від
26 грудня 2008 року № 835-VI, не
призупинялась і зміни до неї не
вносились.

Частиною 4 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

За таких обставин колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
дійшла висновку про неправомірність
виплати ОСОБА_4 грошової допомоги на
оздоровлення за 2009 рік у розмірі 120
гривень, встановленого підзаконним
нормативним актом - постановою
Кабінету Міністрів України «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562, який суперечить Закону №
796-ХІІ, та про наявність законних
підстав для нарахування і виплати
позивачеві допомоги на оздоровлення за
2009 рік у розмірі, визначеному абзацом 2
частини 4 статті 48 Закону № 796-ХІІ.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов помилкового висновку про
правомірність виплати відповідачем
ОСОБА_4 грошової допомоги на
оздоровлення за 2009 рік у розмірі 120
гривень, а суд першої інстанції вірно
виходив з того, що дії Управління праці
та соціального захисту населення
Торезької міської ради Донецької
області щодо виплати позивачеві
грошової допомоги на оздоровлення за
2009 рік у розмірі менше п'яти
мінімальних заробітних плат є
протиправними, однак помилково обрав
такий спосіб захисту порушених прав
позивача як стягнення з відповідача
недоплаченої допомоги на оздоровлення
в конкретно визначеній грошовій сумі,
оскільки суд не може перебирати на себе
функцію органу, на який законодавством
покладено повноваження щодо
нарахування такої допомоги, при цьому,
що сума недоотриманої допомоги була
невірно обрахована.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті
223 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції за наслідками розгляду
касаційної скарги має право змінити
судове рішення суду першої інстанції,
скасувавши судове рішення суду
апеляційної інстанції.

Згідно статті 225 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
змінити судове рішення, якщо у справі
немає необхідності досліджувати нові
докази або встановлювати обставини, а
судове рішення, яке змінюється, є
помилковим тільки в частині.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 225, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити
частково.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15 березня
2011 року - скасувати.

Постанову Торезького міського суду
Донецької області від 25 січня 2011 року -
змінити, абзац третій резолютивної
частини постанови викласти в наступній
редакції: «Зобов'язати Управління
праці та соціального захисту населення
Торезької міської ради Донецької
області здійснити нарахування і
виплату ОСОБА_4 допомоги на
оздоровлення за 2009 рік у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат
відповідно до абзацу 2 частини 4 статті
48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з урахуванням фактично
проведених виплат». В іншій частині
постанову Торезького міського суду
Донецької області від 25 січня 2011 року -
залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Стародуб О.П.

Тракало В.В.