Справа № 2а-1026/12
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/11249/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Швець В.В.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Калуші Івано-Франківської
області про зарахування пільгового
стажу та призначення пільгової пенсії
за касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в м. Калуші та
Калуському районі Івано-Франківської
області на постанову Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 09
березня 2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12 грудня 2012 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просив визнати незаконною відмову
відповідача у призначенні пенсії на
пільгових умовах та зобов'язати
відповідача призначити пенсію за віком
на пільгових умовах за Списком №1, який
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 16 січня 2003 року №
36.

Постановою Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 09
березня 2011 року адміністративний позов
задоволено. Визнано незаконними дії
Управління Пенсійного фонду України в
м. Калуші Івано-Франківської області
щодо відмови ОСОБА_4 у призначенні
пенсії за віком на пільгових умовах.
Зобов'язано відповідача призначити та
розпочати виплату ОСОБА_4 пенсію за
віком на пільгових умовах по Списку № 1,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 16 січня 2003 року №
36

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12 грудня 2012
року постанову суду першої інстанції
залишено без змін.

Управління Пенсійного фонду України в
м. Калуші та Калуському районі
Івано-Франківської області не
погодилося з постановою Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 09
березня 2011 року та ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12 грудня 2012 року і звернулося до
суду з касаційною скаргою, в якій
просить скасувати судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
ухвалити нове судове рішення про
відмову у задоволенні позову,
посилаючись на порушення норм
матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, суд, в межах ст. 220 КАС України,
прийшов до висновку про залишення
касаційної скарги без задоволення з
таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлені наступні обставини.

ОСОБА_4 працював слюсарем-ремонтником у
Відкритому акціонерному товаристві
«Калушхімремонт» з 01 грудня 1982 року по
25 квітня 2004 року, що засвідчується
відповідними записами в трудовій
книжці.

Відповідно до копії довідки від 23
червня 2003 року № 652, яка видана
Відкритим акціонерним товариством
«Калушхімремонт», позивач за період
роботи з 01 грудня 1982 року по 25 квітня 2003
року відпрацював у цехах з
особливо-шкідливими умовами праці у
Відкритому акціонерному товаристві
«Оріана» з повним робочим днем при
5-тиденнному робочому тижні 2718 робочих
днів, з них 10 років 8 місяців 5 днів, що
передбачено Розділом VIII шифр 1080Ф010
Списку № 1, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 11
березня 1994 року № 162.

Згідно з наказом Відкритого
акціонерного товариства
«Калушхімремонт» № 42 від 29 серпня 1997
року на підставі проведеної атестації
робочих місць в шкідливих і
особливо-шкідливих умовах праці
визначено право на пільгове пенсійне
забезпечення по Списку № 1
слюсарів-ремонтників із збирання
металевих конструкцій (код професії
18559), що виконує роботи в діючих цехах з
особливо-шкідливими умовами праці на
Відкритому акціонерному товаристві
«Оріана» (в тому числі й позивача).
Наведені обставини також частково
стверджуються архівними довідками
Калуської міської ради.

У серпні 2010 року позивач звернувся до
відповідача з заявою, щодо призначення
пенсії на пільгових умовах, на що
отримав письмову відповідь про відмову
в зарахуванні стажу роботи за період з
01 грудня 1982 року по 25 квітня 2003 року по
Списку № 1.

Позивач не погоджуючись з результатами
розгляду його заяви, звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
першої та апеляційної інстанцій дійшли
висновку про те, що позивач має право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах як слюсар-ремонтнику
із збирання металевих конструкцій, що
виконує роботи в діючих цехах з
особливо-шкідливими умовами праці у
Відкритому акціонерному товаристві
«Оріана» згідно Списку № 1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, зайнятість в яких повний
робочий день дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах,
затвердженого постановою Кабінетом
Міністрів України № 36 від 16 січня 2003
року, при цьому відмову Пенсійного
фонду в іі призначенні слід вважати
безпідставною.

З такими висновками судів першої та
апеляційної інстанцій погоджується і
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, з
огляду на наступне.

Згідно до пункту «а» статті 13 Закону
України від 5 листопада 1991 року №
1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи працівники, зайняті повний
робочий день на інших роботах із
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, - за Списком № 1 виробництво,
робіт, професій, посад і показників,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, і за результатами атестації
робочих місць: чоловіки після
досягнення 50 років і при стажі роботи
не менше 20 років, з них не менше 10 років
на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» передбачено, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Це положення також
міститься у пункті 1 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№ 637.

Пункт 3 зазначеного Порядку встановлює,
що за відсутності трудової книжки, а
також у тих випадках, коли в трудовій
книжці відсутні необхідні записи або
містяться неправильні чи неточні
записи про періоди роботи, для
підтвердження трудового стажу
приймаються довідки, виписки із
наказів, особові рахунки і відомості на
видачу заробітної плати, посвідчення,
характеристики, письмові трудові
договори і угоди з відмітками про їх
виконання та інші документи, які
містять відомості про періоди роботи.

Відмовляючи ОСОБА_4 у включенні до
пільгового стажу спірних періодів
роботи у Відкритому акціонерному
товаристві «Оріана», відповідач
виходив з того, що в результаті
перевірки пільгового стажу в архівному
відділі Калуської міської ради не було
виявлено журналів обліку робочого
часу, тому немає підстав для
зарахування стажу роботи за період з 01
грудня 1982 року по 25 квітня 2003 року по
Списку № 1, тому у нього відсутня
можливість провести перевірку
достовірності виданої довідки.

Проте, аналізуючи оскаржувані судові
рішення колегія суддів вважає, що суди
попередніх інстанцій, задовольняючи
позов правомірно виходили з того, що
посилання суб'єкта владних повноважень
на відсутність документів в архіві та
неможливістю проведення перевірки
достовірності виданої довідки
суперечать положенням статті 62 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
які встановлюють, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка, і лише у разі
відсутності її чи відповідних записів
у ній наявність трудового стажу
підтверджується в порядку
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Тому з огляду на те, що спірний період
роботи позивача підтверджується
відповідними записами в трудовій
книжці суди попередніх інстанції
зробили вірний висновок про те, що
Управління Пенсійного фонду України в
м. Калуші Івано-Франківської області
неправомірно відмовило позивачу у
призначенні пенсії за віком на
пільгових умовах за Списком № 1.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, вважає, що постанова
Калуського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 09
березня 2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12 грудня 2012 року ґрунтуються на
вірно встановлених фактичних
обставинах справи, яким дана належна
юридична оцінка, правильно застосовані
норми матеріального права, що
регулюють спірні правовідносини, та не
допущено порушень процесуального
закону, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи, доводи викладені в касаційній
скарзі не спростовують висновків суду
попередніх інстанції, тому підстави
для скасування або зміни рішень
відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 231 КАС
України, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Калуші та
Калуському районі Івано-Франківської
області залишити без задоволення, а
постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 09
березня 2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12 грудня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ф.
Ситников

В.В. Малинін

В.В. Швець