Справа № 823/2627/14
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року
справа № 823/2627/14

м. Черкаси

09 год. 50 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Паламар П.Г.,

при секретарі Шоколенко Т.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1
- за договором, представників
відповідача Коновала В.І. та Ткаліч Л.Г.
- за довіреністю, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Черкаській області про
визнання протиправною та скасування
постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4
(далі - позивач) звернувся до
Черкаського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Інспекції
з питань захисту прав споживачів у
Черкаській області (далі - відповідач),
в якому просить визнати протиправною
та скасувати постанову відповідача від
14.08.2014р. №117.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що за результатами
проведеної 31.07.2014 року планової
перевірки відповідач виніс постанову
№ 117 від 14.08.2014 року, якою за реалізацію
продукції, що не відповідає вимогам
нормативних документів застосував до
позивача штраф у розмірі 8500 грн. 00 коп.
Вважає вищезазначену постанову
протиправною з огляду на те, що в
повідомленні на проведення перевірки
не зазначено, який товар буде
перевірятись; інспекторами не
враховані товарні чеки, які були надані
позивачем після складання акту;
посадовою особою, яка здійснює
ринковий нагляд, перед початком
перевірки не було роз'яснено порядок та
строки оскарження рішень; крім того,
позивач зазначає, що він є фізичною
особою-підприємцем, який не
зареєстрований платником податку на
додану вартість, тому за таких
обставин, відповідач мав право
проводити лише позапланові перевірки.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представники відповідача проти позову
заперечували та просили суд в позові
відмовити повністю з мотивів
зазначених у поданому до суду
запереченні.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд прийшов до наступного.

Позивач - ОСОБА_4, зареєстрований як
фізична особа - підприємець,
ідентифікаційний код НОМЕР_1.

На підставі наказу від 01.07.2014 №91,
направлення від 31.07.2014 №167 службовими
особами позивача проведена планова
виїзна перевірка фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4, в магазині
«ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами проведеної перевірки
складено акт перевірки характеристик
продукції №000136 від 31.07.2014р.

В акті зазначено, що встановлено
відсутність національного знаку
відповідності на продукції п.п.1-4
сторінки 3 Акту перевірки, що порушує
вимоги п.7, п. 10 Технічного регламенту
низьковольтного електричного
обладнання, затвердженого Постановою
КМУ від 29 жовтня 2009 року №1149 та п. 17
Технічного регламенту з
електромагнітної сумісності
обладнання, затвердженого Постановою
КМУ від 29 липня 2009р. №785.

Відповідачем листом від 01.08.2014р. №01-21/1250
витребувано у ФОП ОСОБА_4 прибуткові
накладні на продукцію виявлену в
результаті перевірки, на якій
відсутній Національний знак
відповідності та неналежно
застосовано Національний знак
відповідності. Запит отримано
позивачем 07.08.2014 року, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення.

За результатами розгляду справи
відповідачем винесена постанова № 117
від 14.08.2014 року, якою застосував до
позивача штраф в розмірі 500 НМДГ в сумі
8500,00грн.за порушення п.2 ч.2 ст. 44 Закону
України «Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції.

Крім того, відповідачем винесено
Рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів від 14 серпня 2014
року №141, яким зобов'язано позивача
вжити заходів щодо приведення
продукції (п.п. 1-4 акту перевірки
характеристик продукції від 31.07.2014р.
№000136), що реалізується у магазині
(надається на ринку) у відповідність із
встановленими вимогами та Рішення про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів від 14 серпня 2014 року №142, яким
позивачу тимчасово заборонено надання
продукції у магазині до приведення
такої продукції із встановленими
вимогами. Строк виконання до 25 серпня
2014 року.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає
наступне.

Відповідно до ч.3 ст.5 Закону України
«Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ
від 12.05.1991р. (надалі - Закон № 1023) захист
прав споживачів здійснює спеціально
уповноважений центральний орган
виконавчої влади у сфері захисту прав
споживачів та його територіальні
органи.

Підпунктом "а" п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону №1023
визначено, що спеціально уповноважений
центральний орган виконавчої влади у
сфері захисту прав споживачів та його
територіальні органи в областях,
містах Києві та Севастополі, а на
території Автономної Республіки Крим -
орган виконавчої влади Автономної
Республіки Крим у сфері захисту прав
споживачів здійснюють державний
контроль за додержанням законодавства
про захист прав споживачів,
забезпечують реалізацію державної
політики щодо захисту прав споживачів
і мають право приймати рішення про
припинення суб'єктами господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, реалізації
та виробництва продукції, що не
відповідає вимогам
нормативно-правових актів та
нормативних документів, - до усунення
виявлених недоліків.

Відповідно до преамбули Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» №877-V від 05.04.2007р. (надалі -
Закон №877), цей Закон визначає правові
та організаційні засади, основні
принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю).

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
загальну безпечність нехарчової
продукції» введення продукції в обіг -
перше надання продукції на ринку
України.

Пунктами 5, 7 ст. 8 Закону України «Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції» від 02.12.2010 року №
2735-VI (далі - Закон № 2735) визначено, що
суб'єкти господарювання зобов'язані
надавати на вимогу органів ринкового
нагляду документацію, що дає змогу
ідентифікувати будь-який суб'єкт
господарювання, який поставив їм
відповідну продукцію. У разі якщо
виробник продукції не може бути
ідентифікований органом ринкового
нагляду, для цілей цього Закону особою,
що ввела таку продукцію в обіг,
вважається кожен суб'єкт
господарювання в ланцюгу постачання
відповідної продукції, який протягом
узгодженого з органом ринкового
нагляду строку (терміну) не надав
документацію, що дає змогу встановити
найменування та місцезнаходження
виробника або особи, яка поставила
суб'єкту господарювання цю продукцію.

Статтею 29 Закону № 2735 передбачено, що у
разі якщо органом ринкового нагляду
встановлено, що неналежне застосовано
Національний знак відповідності, не
нанесено Національний знак
відповідності, якщо його нанесення
передбачено технічним регламентом на
відповідну продукцію, не складено
декларацію про відповідність, якщо її
складання передбачено технічним
регламентом на відповідну продукцію,
декларацію про відповідність складено
з порушенням встановлених вимог або
органу ринкового нагляду не надано чи
надано технічну документацію на
відповідну продукцію не в обсязі,
передбаченому технічним регламентом,
орган ринкового нагляду невідкладно
вимагає від відповідного суб'єкта
господарювання вжити протягом
визначеного строку заходів щодо
приведення такої продукції у
відповідність із встановленими
вимогами.

Відповідно до п.п. 7, 10 Технічного
регламенту низьковольтного
електричного обладнання,
затвердженого Постановою КМУ від 29
жовтня 2009 року №1149 перед введенням в
обіг на електрообладнання повинен бути
нанесений національний знак
відповідності, який підтверджує
відповідність електрообладнання
вимогам цього Технічного регламенту,
включаючи виконання процедури оцінки
відповідності (внутрішній контроль
виробництва) згідно з додатком 3 до
цього Технічного регламенту.
Національний знак відповідності має
відповідати вимогам, наведеним у
додатку 4 до цього Технічного
регламенту. Національний знак
відповідності наноситься виробником
чи уповноваженим представником
виготовлювача продукції в Україні на
кожний виріб електрообладнання або,
якщо це неможливо, на пакування,
інструкцію або документ, в якому
визначені гарантійні зобов'язання, у
спосіб, що забезпечує його видимість,
розбірливість та незмивність.

Пунктом 17 Технічного регламенту з
електромагнітної сумісності
обладнання, затвердженого Постановою
КМУ від 29 липня 2009р. №785На апаратуру,
відповідність якої цьому Технічному
регламенту було доведено із
застосуванням процедури, установленої
у пунктах 13 або 14 цього Технічного
регламенту, наноситься національний
знак відповідності. За нанесення
національного знака відповідності
відповідає виробник або уповноважений
представник.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону № 2735
до особи, яка ввела продукцію в обіг або
відповідно до цього Закону вважається
такою, що ввела продукцію в обіг,
застосовуються штрафні санкції у разі
введення в обіг продукції, яка не
відповідає встановленим вимогам (крім
випадків, передбачених статтею 28 цього
Закону), у тому числі нанесення
Національного знака відповідності на
продукцію, що не відповідає вимогам
технічних регламентів, - у розмірі від
п'ятисот до тисячі п'ятисот
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а за повторне протягом трьох
років вчинення такого самого
порушення, за яке на особу вже було
накладено штраф, - у розмірі від тисячі
до трьох тисяч неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Щодо посилання позивача на заборону
органам державного нагляду (контролю),
їх посадовим особам здійснювати
стосовно фізичних осіб - підприємців та
юридичних осіб заходи державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності суд зазначає
наступне.

Відповідно до п.2 ст. 5 Закону №877 орган
державного нагляду (контролю) визначає
у віднесеній до його відання сфері
критерії, за якими оцінюється ступінь
ризику від здійснення господарської
діяльності. З урахуванням значення
прийнятого ризику всі суб'єкти
господарювання, що підлягають нагляду
(контролю) відносяться до одного з
трьох ступенів ризику: з високим,
середнім та незначним.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 5 Закону №877 визначено,
що критерії, за якими оцінюється
ступінь ризику від здійснення
господарської діяльності і
періодичність проведення планових
заходів, затверджуються Кабінетом
Міністрів України за поданням органу
державного нагляду (контролю).

Відповідно до п. 5 «Критеріїв, за якими
оцінюється ступінь ризику від
провадження господарської діяльності,
пов'язаної з виробництвом, випуском і
реалізацією продукції (виконанням
робіт, наданням послуг) та визначається
періодичність проведення планових
заходів державного нагляду (контролю)»,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2008 року
№1164 до суб'єктів господарювання з
високим ступенем ризику належать
суб'єкти, що провадять господарську
діяльність з виробництва, випуску і
реалізації продукції (виконання робіт,
надання послуг), види якої визначені у
ДКПП за такими кодами: 15) устаткування
електричне та електронне: апаратура
для трансляції та ретрансляції передач
- код 32.2. Продукція, щодо якої
здійснювалася перевірка та яка
зазначена в акті перевірки
(супутникові тюнери) знаходиться в
Державному класифікаторі продукції та
послуг ДК 016-97 №822 від 30.12.1997р. під кодом
32.30.12 (Радіоприймачі стаціонарні: -
тюнери).

Суд зазначає, що позивача повідомлено
про планову перевірку 17.07.2014 року, з
направленням на перевірку та правами
позивача ознайомлено 31.07.2014 року, про що
свідчить відмітка з підписом позивача
в акті перевірки.

Пунктом 3 ст. 10 Закону №877 визначено, що
суб'єкт господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю) має право не допускати
посадових осіб органу державного
нагляду (контролю) до здійснення
державного нагляду (контролю), якщо: він
здійснюється з порушенням вимог щодо
періодичності проведення заходів
державного нагляду (контролю),
передбачених законом; посадова особа
органу державного нагляду (контролю) не
надала копії документів, передбачених
цим Законом, або якщо надані документи
не відповідають вимогам цього Закону.

Суд погоджується з твердженням
представника відповідача, що допуск до
перевірки нівелює правові наслідки
процедурних порушень (у разі їх
наявності), допущених контролюючим
органом при призначенні та проведенні
фактичної перевірки.

Враховуючи, що посадовими особами
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Черкаській області під
час планової перевірки позивача
виявлено порушення останнім
Технічного регламенту
низьковольтного електричного
обладнання та Технічного регламенту з
електромагнітної сумісності
обладнання, внаслідок чого порушено п.2
ч.2 ст.44 Закону України «Про державний
ринковий нагляд і контроль нехарчової
продукції», а також беручи до уваги ту
обставину, що акт перевірки ФОП ОСОБА_4
№000136 від 31.07.2014р. підписано
відповідачем без жодних зауважень, суд
дійшов висновку про необґрунтованість
позовних вимог щодо скасування
постанови від 14.08.2014р. №117 про
накладення штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 2 ст. 71 КАС України визначено,
що в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, суд звертає увагу, що дії
посадових осіб відповідача вчинені у
відповідності до вимог закону, в межах
наданих їм повноважень та у спосіб, що
встановлений законодавством.

Таким чином суд приходить до висновку
про необґрунтованість позовних вимог а
відповідно про необхідність відмови в
задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 9, 69-71, 86, 94, 97, 122, ст. ст.
158-163 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд в порядку, передбаченому ст. ст. 185 -
187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
П.Г. Паламар

Повний текст постанови
виготовлений 26 вересня 2014 року.