Справа № К/9991/34721/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2014 року м.
Київ К/9991/34721/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Саксаганської
районної у м. Кривому Розі ради, треті
особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання дій
неправомірними та відшкодування
моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на постанову Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 1
квітня 2010 року та ухвалу Апеляційного
суду Дніпропетровської області від 6
квітня 2011 року,-

у с т а н о в и л а :

У липні 2009 року ОСОБА_4 звернувся із
зазначеним позовом в якому просив
визнати неправомірними дії,
зобов'язати відповідача поновити
пільги на сплату житла, комунальних
послуг та стягнення моральної шкоди.

Посилаючись на те, що Управління праці
та соціального захисту населення
виконавчого комітету Саксаганської
районної у м. Кривому Розі ради (далі
УПСЗН) припинило надання пільг його
доньці з порушенням законодавства, чим
порушило і його права, ОСОБА_4 просив
про задоволення позову.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
14 липня 2009 року, залишеною без змін
ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
12 травня 2011 року у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить ухвалені
судові рішення скасувати та ухвалити
нове рішення, про задоволення позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
відхилення скарги з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
на підставі наявних у справі даних
встановили і правильно виходили з того,
що ОСОБА_6 не має право на пільги,
встановлені статтею 12 Закону України
від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» (далі Закон №
3551-ХІІ), оскільки не є членом сім'ї
пільговика, в розумінні Закону України
від 26 грудня 2008 року № 835-VІ «Про
Державний бюджет України на 2009 рік»
(далі Закон № 835-VІ).

Судами встановлено, що позивач є
учасником бойових дій та проживає
разом з донькою - ОСОБА_6, яка народилась
ІНФОРМАЦІЯ_1.

З досягненням повноліття, а саме з 10
грудня 2008 року, УПСЗН припинило надання
пільг на оплату житла, комунальних
послуг посилаючись на норми Законів №
3551-ХІІ та № 835-VІ.

Так, у відповідності до частини 2 статті
12 Закону № 3551-ХІІ пільги щодо плати за
житло, комунальні послуги та паливо,
передбачені пунктами 4 - 6 цієї статті,
надаються учасникам бойових дій та
членам їх сімей, що проживають разом з
ними, незалежно від виду житла чи форми
власності на нього.

Статтею 66 Закону України від 28 грудня
2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
(далі Закон № 107-VI) установлено, що до
членів сім'ї пільговика при наданні
пільг належать: дружина (чоловік), їхні
неповнолітні діти (до 18 років);
неодружені повнолітні діти, які
визнані інвалідами з дитинства I та II
групи або інвалідами I групи; особа, яка
проживає разом з інвалідом війни I
групи та доглядає за ним за умови, що
інвалід війни не перебуває у шлюбі;
непрацездатні батьки; особа, яка
знаходиться під опікою або піклуванням
громадянина, що має право на пільги, та
проживає разом з ним.

Аналогічні положення містить стаття 65
Закону № 835-VІ.

Вищезазначені норми неконституційними
не визнавались та були чинними в період
спірних правовідносин.

За таких обставин, суди дійшли
правильних висновків про те, що донька
позивача не належить до членів сім'ї
пільговика в розумінні статті 65
Закону № 835-VІ та статті 66 Закону № 107-VI,
а тому відповідач, припиняючи надання
спірних пільг, діяв у відповідності до
вимог чинного законодавства і підстави
для задоволення позову відсутні.

Таким чином, рішення судів попередніх
інстанцій відповідають дійсним
обставинам справи та нормам
матеріального і процесуального права,
доводи касаційної скарги їх висновків
не спростовують, а тому підстав для
скасування судових рішень колегія
суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 1 квітня 2010 року
та ухвалу Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 6 квітня
2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало