Справа № 2а-0770/383/12
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2014 року
м. Київ К/800/6900/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого: Олексієнка М.М.,

суддів: Винокурова К.С.,

Ліпського Д.В.,

здійснивши попередній розгляд справи
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Державної митної служби України (далі -
ДМС), Чернівецької обласної митниці
(далі - Митниця) про скасування наказів
щодо звільнення за касаційною скаргою
Міністерства доходів і зборів України,
Митниці на постанови Закарпатського
окружного адміністративного суду від 29
жовтня 2012 року, Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 23 січня 2014 року,

встановила:

У лютому 2012 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом, відповідно до якого просив:

визнати протиправними і скасувати
накази від 13.01.2012 року за №59-к, №34-к про
звільнення його з посади начальника
митного поста «Вадул-Сірет»
Чернівецької обласної митниці
відповідно до пункту 1 статті 36 Кодексу
законів про працю України;

поновити на попередній посаді та
стягнути середній заробіток за час
вимушеного прогулу.

Посилався на незаконність звільнення.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 29 жовтня 2012
року позовну заяву задоволено. Визнано
протиправними та скасовані
оскаржувані накази. Поновлено ОСОБА_2
на попередній посаді, стягнуто
середній заробіток за час вимушеного
прогулу.

Львівський апеляційний
адміністративний суд своїм рішенням
від 23 січня 2014 року постанову окружного
суду скасував і ухвалив нову про
задоволення позову. Визнано
протиправними та скасовані накази від
13 січня 2012 року ДМС №59-к, Митниці №34-к
про звільнення ОСОБА_2 з посади
начальника митного поста «Вадул-Сірет»
Чернівецької обласної митниці.
Поновлено позивача на попередній
посаді з 14.01.2012 року та зобов'язано
Митницю за період з 14.01.2012 року по 29.10.2012
року виплатити середньомісячну
заробітну плату за час вимушеного
прогулу.

У касаційній скарзі представник
відповідачів, з посиланням на
порушення норм матеріального та
процесуального права, допущені судами,
просить попередні рішення скасувати і
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову. Вказує на
законність звільнення і
безпідставність поновлення позивача
на посаді старшого начальника митного
поста «Вадул-Сірет», оскільки його
звільнено з посади начальника митного
поста.

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про відмову в
задоволенні касаційної скарги з
урахуванням наступного.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, 13.01.2012 року ОСОБА_2 звернувся
із заявою про звільнення його із
займаної посади за угодою сторін.

В той же день ДМС та Митнецєю винесено
накази, які є предметом оскарження, про
звільнення його з посади начальника
митного поста «Вадул-Сірет» відповідно
до пункту 1 статті 36 Кодексу законів про
працю України (далі - КЗпП) .

З таки рішенням позивач не погодився і
оскаржив його в судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
поновлення на роботі, як суд першої
інстанції, так і апеляційний суд,
прийшли до висновку про незаконність
звільнення, оскільки між сторонами не
був визначено строк припинення
трудового договору.

Апеляційний суд, на відміну від суд
першої інстанції, здійснив розрахунок
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Рішення апеляційного суду є законним і
обґрунтованим.

Відповідно до положень, передбачених
пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП,
роз'яснень, викладених у пункті 8
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.1992 року №9 (з подальшими
змінами та доповненнями) «Про практику
розгляду судами трудових спорів»,
трудовий договір припиняється за
угодою сторін лише в тому випадку, коли
строк на його припинення визначений
сторонами.

Судами, виходячи зі змісту заяви про
звільнення, доводів позивача,
установлено, що сторонами в дійсності
не був узгоджений строк на припинення
трудового договору. Зокрема, в заяві
позивач лише зазначив, що бажає
звільнитися за угодою сторін, проте не
зазначив дату звільнення.

З урахуванням наведених обставин та
норм права, суд прийшов до
обґрунтованого висновку про
задоволення позову.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
висновок суду не спростовують і не
дають підстав вважати, що рішення
ухвалено з порушенням норм
матеріального чи процесуального права.

Виходячи зі змісту судового
рішення, апеляційний суд припустився
описки в резолютивній частині,
зазначивши, що позивача необхідно
поновити на посаді старшого начальника
митного поста, замість поновлення на
посаді начальника митного поста. Така
описка може бути виправлена судом за
правилами і в порядку, передбаченому
статтею 169 КАС України.

У випадку, коли у відповідача були
підстави до звільнення працівника
(позивача) за порушення дисципліни, то
він мав можливість скористатися правом
на звільнення саме за порушення
дисципліни. Проте зазначена обставина
не може слугувати підставою до
звільнення за пунктом 1 частини першої
статті 36 КЗпП у випадку відсутності
домовленості про строк звільнення.

На підставі наведеного, керуючись
статтями 220, 220-1, 223, 225, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Міністерства доходів
і зборів України, Чернівецької митниці
Міндоходів відхилити, а постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає, проте може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строки та в порядку,
встановленими статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді:
М.М. Олексієнко

К.С. Винокуров

Д.В. Ліпський