Справа № 813/2954/14
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 р.
Справа № 876/7863/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
24.07.2014р. по справі за позовом ОСОБА_1 до
Прокуратури Львівської області,
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області, Слюсара Володимира
Зіновійовича-головного спеціаліста
сектору державного нагляду за охороною
праці Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області, Головного
управління Державного казначейства
України у Львівській області про
визнання протиправними дій та
бездіяльності і зобов'язання вчинити
дії,-

встановив:

11.04.2014 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в
суд із позовом до відповідачів -
Прокуратури Львівської області,
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області, Слюсара Володимира
Зіновійовича-головного спеціаліста
сектору державного нагляду за охороною
праці Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області, Головного
управління Державного казначейства
України у Львівській області про
визнання дій та бездіяльності
протиправними, через що порушені права
і законні інтереси позивача, як
громадянина України, зокрема:

- при навмисній втраті Слюсаром В.З.
значної частини документів ОСОБА_1 (9-ти
із 12 -ти);

- при навмисному не скерування до МВС
України, всупереч законним вимогам
постанови КМУ від 12.05.2007 року за №707
«Про затвердження порядку та умов
виплати одноразової грошової
допомоги…»;

- при навмисній відсутності контролю на
предмет скерування в МВС України
наданих ОСОБА_1 в пакеті 12-ти документів
із матеріалами, які не направляються
досі до МВС України, не зважаючи на
рішення Львівського окружного
адміністративного суду від 22.03.2011 року
по справі №2а-5680/10/1370 та Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 17.04.2014 року, позовні вимоги по яких
були задоволені повністю у користь
ОСОБА_1, постанов «Про відкриття
виконавчого провадження №43429763» від
22.05.2014 року та «Про відкладення
провадження виконавчих дій» від 30.05.2014
року по ВП №43429763 згідно з вимог якої
боржник зобов'язаний до 07.06.2014 року «…
висновок щодо проведення грошової
допомоги потерпілому надати у
Міністерство внутрішніх справ України
для здійснення виплати», якого не надає
протиправно до даного часу - злісно
ігноруючи законне рішення суду;

- щодо несвоєчасного, із порушеннями
існуючих термінів чинного
законодавства держави Україна,
недостовірного та неповного надання
відповідей на звернення ОСОБА_1:

- заяви від 13.03.2014 року за №ОП-30;

- інформаційного запиту від 24.03.2014 року
за №О-7/Зі;

- заяви від 24.03.2014 року поданої на
особистому прийомі;

- скарги від 23.04.2014 року за №ОП-169;

- інформаційного запиту від 23.04.2014 року
поданому на особистому прийомі;

- заяви від 08.05.2014 року, поданої на
особистому прийомі;

- щодо ігнорування проконтролювати
Шевченківську районну прокуратуру
м.Львова, яка не надала відповіді на
інформаційний запит від 23.04.2014 року
всупереч законним вимогам чинного
законодавства України;

- щодо ігнорування у наданні відповіді
ОСОБА_1 на скаргу від 23.04.2014 року за
№ОП-169 на яку ОСОБА_1 жодної відповіді
не надано, чим порушено терміни чинного
законодавства Україна;

- щодо ігнорування у наданні відповіді
ОСОБА_1 на інформаційний запит від
24.03.2014 року за №О-7/Зі, чим порушено
існуючі терміни чинного законодавства
України.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що
відповідачі не скерували до МВС
України та не проконтролювали
скерування в МВС України, відповідно до
вимог існуючого законодавства України
надані їм матеріали, які здавалися
позивачем 11.01.2010 року у сектор
пенсійного забезпечення ГУ МВС України
у Львівській області по каліцтву
останнього, при навмисній втраті
Слюсаром В.З. значної частини
документів, які ще досі не є
скерованими до МВС України, всупереч
законним вимогам постанови КМУ від
12.05.2007 року за №707 «Про затвердження
порядку та умов виплати одноразової
грошової допомоги…» та відповідно до
законних вимог існуючого
законодавства України.

Також, позивач зазначає, що
відповідачами протиправно не
направляються зазначені документи
всупереч рішення Львівського
окружного адміністративного суду від
22.03.2011 року по справі №2а-5680/10/1370 та
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17.04.2014 року,
постанов «Про відкриття виконавчого
провадження №43429763» від 22.05.2014 року та
«Про відкладення провадження
виконавчих дій» від 30.05.2014 року по ВП
№43429763 згідно з вимог якої боржник
зобов'язаний до 07.06.2014 року.

Крім того, позивач зазначає, що
відповідачі не надали та несвоєчасно
надали відповіді на ряд заяв, скарг та
запитів позивача, а також не
проконтролювали своєчасність та
повноту надання відповідей на них.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 24.07.2013 року
провадження у справі в частині
позовних вимог ОСОБА_1 до Прокуратури
Львівської області, Головного
управління МВС України у Львівській
області, головного спеціаліста сектору
ДНОП ГУ МВС України у Львівській
області Слюсара Володимира
Зіновійовича, які стосуються заяв від
24.03.2014 року та від 08.05.2014 року - закрито.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 24.07.2014р.
адміністративний позов задоволено
частково. Визнано протиправними дії
головного спеціаліста сектору ДНОП ГУ
МВС України у Львівській області
Слюсара Володимира Зіновійовича щодо
ненадання відповіді на інформаційний
запит ОСОБА_1 від 24.03.2014 року за №0-7/зі. В
іншій частині в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду позивач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з помилковим
застосуванням норм матеріального
права, порушенням норм процесуального
права та підлягає скасуванню з підстав
викладених у апеляційній скарзі.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи наступні обставини.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про
визнання протиправними дій з приводу
втрати головним спеціалістом сектору
ДНОП ГУ МВС України у Львівській
області Слюсарем В.З. частини
документів ОСОБА_1 (9-ти із 12 -ти), колегія
суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Із матеріалів справи вбачається, що
Остапик В.А.11.01.2010 року звернувся до
начальника ГУМВС України у Львівській
області із заявою, зареєстрованою за
№ОП-28, в якій просив додатково надати у
Пенсійний фонд ГУ МВС України у
Львівській області довідку від
начальника інспекції ДНОП ГУ УМВС
України у Львівській області п.Слюсара
В.З. (а.с.23).

Так, листом від 28.01.2010 року за №18/81
позивач був повідомлений, що довідка
від 25.01.2010 року за №41 була скерована
начальником інспекції ДНОП ГУМВС
України у Львівській області Слюсарем
В.З. у відділ забезпечення соціальних
виплат ГУМВС (а.с.24).

З наведеного, ОСОБА_1 прийшов до
висновку, що наявні у відповідачів
документи були ними втрачені.

Проте, у матеріалах справи наявний лист
заступника начальника ГУМВС України у
Львівській області від 18.02.2010 року за
№1/20-486 з якого слідує, що документи
ОСОБА_1 на 17 арк. були повернуті
головному спеціалісту сектору ДНОП ГУ
МВС України у Львівській області
Слюсару В.З. (а.с.26).

В свою чергу, головний спеціаліст
сектору ДНОП ГУ МВС України у
Львівській області Слюсар В.З. листом
від 26.02.2010 року за №6/79 направив
вищезазначені матеріали на 17 арк.
начальнику Жовківського РВ ГУМВС
України у Львівській області (а.с.26 на
звороті).

Як наслідок, із наявних у матеріалах
справи письмових доказах вбачається,
що головним спеціалістом сектору ДНОП
ГУ МВС України у Львівській області
Слюсарем В.З. не були втрачені наявні в
нього документи ОСОБА_1

Інші докази, які б вказували на втрату
документів у матеріалах справи
відсутні, а позивачем таких суду не
надано.

Таким чином, вимога про визнання
протиправними дій в цій частині є
необґрунтованою та безпідставною.

Щодо вимог ОСОБА_1 про визнання
протиправними дій з приводу навмисного
не скерування та навмисній відсутності
контролю на предмет не скерування в МВС
України документів відповідно до
рішення Львівського окружного
адміністративного суду від 22.03.2011 року
по справі №2а-5680/10/1370, постанов «Про
відкриття виконавчого провадження
№43429763» від 22.05.2014 року та «Про
відкладення провадження виконавчих
дій» від 30.05.2014 року по ВП №43429763, суд
апеляційної інстанції виходить з
наступного.

Так, колегією суддів встановлено, що
постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 22.03.2011 року
за №2а-5680/10/1370 було зобов'язано ГУ МВС
України у Львівській області на
підставі зареєстрованих документів,
поданих ОСОБА_1, висновок щодо
проведення грошової допомоги
потерпілому надати у Міністерство
внутрішніх справ України для
здійснення виплати (а.с.25).

На виконання вищенаведеного судового
рішення, головним державним виконавцем
Германчуком Р.В. ВПВР УДВС ГУЮ у
Львівській області 22.05.2014 року було
прийнято постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП №43429763 та
надано боржнику строк для самостійного
виконання вимог виконавчого документа
(а.с.75 на звороті).

Як наслідок, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку, що питання
щодо виконання та контролю за
виконанням вищенаведеної постанови
адміністративного суду повинні
вирішуватись в порядку та у спосіб
передбаченому ч.9 ст.267 Кодексу
адміністративного судочинства України
та Законом України «Про виконавче
провадження».

Як наслідок, колегія суддів звертає
увагу на те, що ОСОБА_1 захищає своє
порушене право не у тому порядку та не у
той спосіб, який передбачений
законодавством. При цьому, суд
позбавлений можливості захистити
порушене право позивача у інший спосіб,
вийшовши за межі позовних вимог, з
врахуванням положень ст.ст. 11, 162 КАС
України, оскільки в такому випадку буде
порушуватись порядок захисту
порушеного права, визначений
законодавцем.

При цьому, суд першої інстанції вірно
встановив, що ні Прокуратура
Львівської області, ні головний
спеціаліст сектору ДНОП ГУ МВС України
у Львівській області Слюсар В.З. не були
стороною у справі №№2а-5680/10/1370, а відтак
жодним чином не порушили права
позивача з приводу виконання рішення у
зазначеній адміністративній справі.

Відтак, колегія суддів поділяє
висновок суду першої інстанції про
відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог в цій
частині.

Щодо дотримання відповідачем положень
Закону України «Про звернення
громадян» та Закону України «Про
доступ до публічної інформації», то тут
колегія суддів звертає увагу на таке.

Згідно зі ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 40 Конституції
України, усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

В силу ч. 1 ст. 5 Закону України "Про
інформацію" від 02.10.1992 р. № 2657-XII, кожен
має право на інформацію, що передбачає
можливість вільного одержання,
використання, поширення, зберігання та
захисту інформації, необхідної для
реалізації своїх прав, свобод і
законних інтересів.

Частиною 1 ст.20 Закону України «Про
звернення громадян» від 02.10.1996 року за
№ 393/96-ВР (з наступними змінами та
доповненнями), звернення розглядаються
і вирішуються у термін не більше одного
місяця від дня їх надходження, а ті, які
не потребують додаткового вивчення, -
невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти
днів від дня їх отримання. Якщо в
місячний термін вирішити порушені у
зверненні питання неможливо, керівник
відповідного органу, підприємства,
установи, організації або його
заступник встановлюють необхідний
термін для його розгляду, про що
повідомляється особі, яка подала
звернення. При цьому загальний термін
вирішення питань, порушених у
зверненні, не може перевищувати сорока
п'яти днів.

Так, із матеріалів справи вбачається,
що 13.03.2014 року ОСОБА_1 подав до
Прокуратури Львівської області та ГУ
МВС України у Львівській області заяву
про не виплату в добровільному порядку
одноразової грошової допомоги, як
особі, що отримала інвалідність за
період служби в органах внутрішніх
справ (а.с.14).

ГУ МВС України у Львівській області
листом від 07.04.2014 року за №18/473 було
повідомлено позивача, що постанова
Львівського окружного
адміністративного суду від 22.03.2011 року
за №2а-5680/10/1370 не набрало законної сили,
а відтак підстав для актів про нещасний
випадок і висновку комісії з
повторного службового розслідування
по факту травмування не має (а.с.16).

Прокуратура Львівської області листом
від 14.04.2014 року за №05/2/1-1568-09 повідомила
позивача, що органи прокуратури
області у розгляді вищезазначеної
адміністративної справи не приймають,
а відтак позбавлені можливості вчиняти
будь-які процесуальні дії у ній (а.с.100).

Так, 23.04.2014 року позивачем на ім'я
начальника ГУ МВС України у Львівській
області була подана скарга, яка
зареєстрована в управлінні за №ОП-165
від 23.04.2014 року (а.с.28).

ГУ МВС України у Львівській області
листом від 14.05.2014 року за №6/ОП-8 надано
відповіді по суті питань, які
порушувалися в скарзі позивача (а.с.93).
При цьому в судовому засіданні було
встановлено, що у відповіді було
допущено описку у даті скарги.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
доступ до публічної інформації" від
13.01.2011 р. № 2939-VI, публічна інформація - це
відображена та задокументована
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях інформація, що була отримана або
створена в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством, або яка знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, визначених цим
Законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про
доступ до публічної інформації", право
на доступ до публічної інформації
гарантується обов'язком розпорядників
інформації надавати та оприлюднювати
інформацію, крім випадків,
передбачених законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 13 Закону України
"Про доступ до публічної інформації",
розпорядниками інформації для цілей
цього Закону визнаються: суб'єкти
владних повноважень - органи державної
влади, інші державні органи, органи
місцевого самоврядування, органи влади
Автономної Республіки Крим, інші
суб'єкти, що здійснюють владні
управлінські функції відповідно до
законодавства та рішення яких є
обов'язковими для виконання.

В силу п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про
доступ до публічної інформації",
розпорядники інформації зобов'язані
надавати достовірну, точну та повну
інформацію, а також у разі потреби
перевіряти правильність та
об'єктивність наданої інформації.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про
доступ до публічної інформації", запит
на інформацію - це прохання особи до
розпорядника інформації надати
публічну інформацію, що знаходиться у
його володінні.

Згідно ч.ч. 1,4 статті 20 Закону України
"Про доступ до публічної інформації",
розпорядник інформації має надати
відповідь на запит на інформацію не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту. У разі якщо запит
стосується надання великого обсягу
інформації або потребує пошуку
інформації серед значної кількості
даних, розпорядник інформації може
продовжити строк розгляду запиту до 20
робочих днів з обґрунтуванням такого
продовження. Про продовження строку
розпорядник інформації повідомляє
запитувача в письмовій формі не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту.

В контексті наведених правових норм
колегією суддів встановлено,
письмовими доказами підтверджено, що
ОСОБА_1 на особистому прийомі 23.04.2014
року до Прокуратури Львівської області
був поданий інформаційний запит на
отримання інформації, розпорядником
якої є Прокуратура Шевченківського
району м.Львова (а.с.27 на звороті).

Прокуратура Львівської області листом
від 28.04.2014 року за №23-53 вих.-14 повідомила
запитувача про те, що Закон України
«Про доступ до публічної інформації»
не поширюється на відносини у сфері
звернень громадян, які регулюються
спеціальним законом, у даному випадку
ч.2 ст.2 Закону України «Про звернення
громадян», Кримінальним процесуальним
кодексом України, оскільки у такому
запиті піднімались і інші питання, та
скерувала цей запит за належністю до
Прокуратури Шевченківського району
м.Львова (а.с.61).

Так, ОСОБА_1 на ім'я начальника ГУ МВС
України у Львівській області та
головного спеціаліста сектору ДНОП ГУ
МВС України у Львівській області
Слюсара В.З. був скерований
інформаційний запит, який був
зареєстрований 24.03.2014 року за №0-7/зі
(а.с.54-зворот-56).

В матеріалах справи наявна відповідь
від 31.03.2014 року за №Б/0-1/Зі на зазначений
запит (а.с.56 на звороті).

Колегією суддів встановлено, що
вищенаведені відповіді розпорядниками
інформації надані у строки передбачені
ч.1 ст.20 Закону України «Про доступ до
публічної інформації», що
підтверджується датою відповідей.

Проте, матеріалами справи не
підтверджуються обставини надання
позивачу відповіді Головним
спеціалістом сектору ДНОП ГУ МВС
України у Львівській області на
інформаційний запит, який був
зареєстрований 24.03.2014 року за №0-7/зі, а
тому суд першої інстанції дійшов до
вірного висновку, що позовні вимоги в
цій частині підлягають до задоволення.

Що стосується вимог ОСОБА_1 про
визнання протиправними дій
Прокуратури Львівської області щодо
ігнорування проконтролювати
Шевченківську районну прокуратуру
м.Львова, яка не надала відповіді на
інформаційний запит від 23.04.2014 року, то
тут колегія суддів виходить з
наступного.

Так, порядок здійснення прокурорського
нагляду за додержанням вимог
законодавства щодо порядку розгляду
скарг визначений ст.12 Закону України
«Про прокуратуру» від 05.11. 1991 року за
№1789-XII, з наступними змінами та
доповненнями.

Зокрема, статтею 12 Закону України «Про
прокуратуру» передбачено, що прокурор
розглядає заяви і скарги про
порушення прав громадян та юридичних
осіб, крім скарг, розгляд яких
віднесено до компетенції суду.

Прокурор здійснює нагляд за
додержанням вимог законодавства щодо
порядку розгляду скарг всіма органами,
підприємствами, установами,
організаціями та посадовими особами.

Прокурор проводить особистий прийом
громадян.

Прийняте прокурором рішення може бути
оскаржено вищестоящому прокурору або
до суду.

Після прийняття рішення по скарзі
Генеральним прокурором України
провадження по таких скаргах в
органах прокуратури припиняється.

Із аналізу вищезазначеної норми
вбачається, що контроль за розглядом
письмових звернень до прокурора
здійснюється шляхом звернення до
прокурора вищого рівня або до суду.

Проте, ОСОБА_1 не надано доказів
звернення до Прокуратури Львівської
області з приводу ненадання
Прокуратурою Шевченківського району
м.Львова відповіді на інформаційний
запит від 23.04.2014 року, також доказів
звернення до суду про оскарження
бездіяльності останньої щодо
ненадання такої відповіді.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що дана вимога
позивача є безпідставною та не
підлягає задоволенню.

Підсумовуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов до вірного висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставні та
обґрунтовані лише в частині ненадання
відповіді на інформаційний запит 24.03.2014
року за №0-7/зі Головним спеціалістом
сектору ДНОП ГУ МВС України у
Львівській області, а тому
адміністративний позов в цій частині
підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав
вказані вимоги процесуального закону,
оскільки до спірних правовідносин
вірно застосував норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
ухвалення законного рішення, яке
скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160 КАС України, ст.ст. 195,
196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
24.07.2014р. по справі № 813/2954/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О. Большакова

В.Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 23.09.2014
року.