Справа № 490/872/14-а
Суддя: Подзігун Г. В.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 490/872/14-а
нп 2-а/490/1169/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

резолютивна частина

14.08.2014 року
м. Миколаїв

Центральний районний суд міста
Миколаєва в складі:

головуючого -
судді Подзігун Г.В.

при секретарі -
Голубашенко Т.О.

за участю представників позивача -
ОСОБА_1

ОСОБА_2,

представника відповідача -
Шиян Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Адміністрації
Центрального району Миколаївської
міської ради про скасування
розпорядження .

Керуючись ст.ст. 9, 11, 158-163 КАСУ, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
розпорядження Адміністрації
Центрального району Миколаївської
міської ради про закріплення частини
сараю літ. "Г" площею 23 кв.м за квартирою
АДРЕСА_1 ОСОБА_6 без права продажу та
передачі в орендне користування за
№197-р від 07.11.2013 року.

Стягнути з Адміністрації Центрального
району Миколаївської міської ради на
корить ОСОБА_4 судовий збір в розмірі
68,82 грн.

Постанова в частині стягнення за 1
місяць підлягає негайному виконанню,
вона може бути оскарженою до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Центральний районний суд міста
Миколаєва протягом 10 днів.

СУДДЯ
Г.В.ПОДЗІГУН

справа №490/872/14-а

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2014 року
м. Миколаїв

Центральний районний суд міста
Миколаєва в складі:

головуючого -
судді Подзігун Г.В.

при секретарі -
Голубашенко Т.О.

за участю представників позивача -
ОСОБА_1

ОСОБА_2

представника відповідача -
Шиян Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Адміністрації
Центрального району Миколаївської
міської ради про скасування
розпорядження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду із
адміністративним позовом до
Миколаївської міської ради, в якому
просила визнати протиправним та
скасувати розпорядження Адміністрації
Центрального району Миколаївської
міської ради про закріплення частини
сараю літ. "Г" площею 23 кв.м за квартирою
АДРЕСА_1 ОСОБА_6 без права продажу та
передачі в орендне користування за
№197-р від 07.11.2013 року.

Представники позивача в судовому
засіданні вимоги позову підтримали та
просили про їх задовлення.

Представник відповідача Миколаївської
міської ради Шиян Т.О. вимоги позову не
визнала, просила суд відмовити в
задоволенні позову.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши
доводи позову, дослідивши письмові
докази, суд вважає позовні вимоги
обгрунтованими виходячи з наступного.

07.11.2003 року адміністрацією
Центрального району Миколаївської
міської ради було прийнято
розпорядження про закріплення за
ОСОБА_6 без права продажу та передачі в
орендне користування частини
господарчої будівлі сараю літ. «Г»
№197-р.

При цьому, як зазначили представники
позивача, ОСОБА_4 є не просто
користувачем, а власником нерухомого
майна літ. «Г», який надавався ОСОБА_4 як
підсобне приміщення, та був прийнятий
як частина квартири АДРЕСА_1

Так статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Відповідно до положень статті 1 Закону
України "Про місцеві державні
адміністрації", виконавчу владу в
областях і районах, містах Києві та
Севастополі здійснюють місцеві
державні адміністрації. Місцева
державна адміністрація є місцевим
органом виконавчої влади і входить до
системи органів виконавчої влади.
Місцева державна адміністрація в межах
своїх повноважень здійснює виконавчу
владу на території відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці, а також реалізує повноваження,
делеговані їй відповідною радою.

Частиною першою та другою статті 6
вказаного Закону передбачено, що на
виконання Конституції України,
законів України, актів Президента
України, Кабінету Міністрів України,
міністерств та інших центральних
органів виконавчої влади, власних і
делегованих повноважень, голова
місцевої державної адміністрації в
межах своїх повноважень видає
розпорядження, а керівники управлінь,
відділів та інших структурних
підрозділів - накази. Розпорядження
голів місцевих державних
адміністрацій, прийняті в межах їх
компетенції, є обов'язковими для
виконання на відповідній території
всіма органами, підприємствами,
установами та організаціями,
посадовими особами та громадянами.

Згідно з частиною четвертою статті 41
цього Закону акти місцевих державних
адміністрацій ненормативного
характеру, прийняті в межах їх
повноважень, набирають чинності з
моменту їх прийняття, якщо самими
актами не встановлено пізніший термін
введення їх у дію. Ці акти доводяться до
їх виконавців, а при потребі -
оприлюднюються.

Крім того, частинами першою та третьою
статті 43 зазначеного
Закону передбачено, що акти місцевих
державних адміністрацій, що суперечать
Конституції України,
законам України, рішенням
Конституційного Суду України, актам
Президента України та Кабінету
Міністрів України або інтересам
територіальних громад чи окремих
громадян, можуть бути оскаржені до
органу виконавчої влади вищого рівня
або до суду. Розпорядження голови
державної адміністрації, що суперечать
Конституції України, законам України,
рішенням Конституційного Суду України,
іншим актам законодавства або є
недоцільними, неекономними,
неефективними за очікуваними чи
фактичними результатами, скасовуються
Президентом України, головою місцевої
державної адміністрації вищого рівня
або в судовому порядку.

Відповідно до частини восьмої статті
118 Конституції України рішення голів
місцевих державних адміністрацій, що
суперечать Конституції та
законам України, іншим актам
законодавства України, можуть бути
відповідно до закону скасовані
Президентом України або головою
місцевої державної адміністрації
вищого рівня.

Відповідно до ст.393 ЦК України правовий
акт органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим або
органу місцевого самоврядування, який
не відповідає законові і порушує права
власника, за позовом власника майна
визнається судом незаконним та
скасовується. Власник майна, права
якого порушені внаслідок видання
правового акта органом державної
влади, органом влади Автономної
Республіки Крим або органом місцевого
самоврядування, має право вимагати
відновлення того становища, яке
існувало до видання цього акта. У разі
неможливості відновлення попереднього
становища власник має право на
відшкодування майнової та моральної
шкоди.

Конституційний суд України у п. 5
рішення від 16.04.09р № 7-рп/2009 у справі №
1-9/2009 за конституційним поданням
Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, статті25, частини
чотирнадцятої статті 46, частин першої,
десятої статті
59 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні"
(справа про
скасування актів органів місцевого
самоврядування) вказав, що в
Конституції України закріплено
принцип, за яким права і свободи людини
та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, яка
відповідає перед людиною за свою
діяльність (стаття 3). Органи місцевого
самоврядування є відповідальними за
свою діяльність перед юридичними і
фізичними особами (стаття 74
Закону).Таким чином, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Це є "гарантією
стабільності суспільних відносин" між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення.

Ненормативні правові акти органу
місцевого самоврядування є актами
одноразового
застосування, вичерпують
свою дію фактом їхнього виконання, тому
вони не можуть бути скасовані чи
змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

При цьому 28.08.2013 року Миколаївською
міською радою прийнято рішення №30/8
«Про скасування п.3 Рішення виконавчого
комітету Центральної районної ради
м.Миколаєва від 20.03.1998 року №28 «Про
благоустрій квартир, будівництво
прибудов, закріплення приміщень,
змінення житлової та загальної площі»,
в якому зазначено: «Розглянувши
звернення адміністрації Центрального
району Миколаївської області від 18.06.2013
року стосовно скасування п.3 рішення
виконавчого комітету Центральної ради
м.Миколаєва від 20.03.1998 року №28, яким
було закріплено підсобне приміщення по
АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 керуючись рішенням
Конституційного суду України від 16.04.2009
року за №7-рп/2009 (Справа про скасування
актів органів місцевого
самоврядування) п.15 ч.1 ст.59 ЗУ «Про
місцеве самоврядування в Україні»
міська рада вирішила: п.3 рішення
виконавчого комітету Центральної
районної ради м.Миколаєва від 20.03.1998 №28
Про благоустрій квартир, будівництво
прибудов, закріплення приміщень,
змінення житлової та загальної площі»
скасувати.

Також постановою Центрального
районного суду м.Миколаєва від 08.04.2014
року визнано незаконним та скасовано
рішення Миколаївської міської ради №
30/8 від 28.08.2013 року «Про скасування п.3
Рішення виконавчого комітету
Центральної районної ради м.Миколаєва
від 20.03.1998 року №28 «Про благоустрій
квартир, будівництво прибудов,
закріплення приміщень, змінення
житлової та загальної площі».

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод кожна фізична
або юридична особа має право мирно
володіти своїм майном. Ніхто не може
бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

Відповідно до правової позиції
Європейського суду, зокрема, у справі
«Стретч проти Сполученого
Королівства» (рішення від 24 червня 2003
року), вказується, що самі по собі
допущені органами публічної влади
порушення не можуть бути безумовною
підставою для визнання їх рішень
недійсними, якщо вони не допущені
внаслідок винної, протиправної
поведінки самої фізичної особи.

Разом з тим, ОСОБА_4 отримала свідоцтво
про право власності від 30.03.2000 року на
кв.АДРЕСА_1.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов
висновку, що внаслідок прийняття
відповідачем оскаржуваного позивачем
рішення Миколаївської міської ради
порушено право ОСОБА_4, яке підлягає
поновленню в судовому порядку.

Тому слід визнати протиправним та
скасувати розпорядження Адміністрації
Центрального району Миколаївської
міської ради про закріплення частини
сараю літ. "Г" площею 23 кв.м за квартирою
АДРЕСА_1 ОСОБА_6 без права продажу та
передачі в орендне користування за
№197-р від 07.11.2013 року.

Відповідно до ст.88 ЗУ "Про судовий збір"
з відповідача на користь позивача
слід стягнути судовий збір в розмірі
68,82 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 158-163 КАСУ, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
розпорядження Адміністрації
Центрального району Миколаївської
міської ради про закріплення частини
сараю літ. "Г" площею 23 кв.м за квартирою
АДРЕСА_1 ОСОБА_6 без права продажу та
передачі в орендне користування за
№197-р від 07.11.2013 року.

Стягнути з Адміністрації Центрального
району Миколаївської міської ради на
корить ОСОБА_4 судовий збір в розмірі
68,82 грн.

Постанова в частині стягнення за 1
місяць підлягає негайному виконанню,
вона може бути оскарженою до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Центральний районний суд міста
Миколаєва протягом 10 днів.

СУДДЯ
Г.В.ПОДЗІГУН