Справа № К/9991/3805/12-С
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/3805/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської
Т.Ф.,

Ліпського
Д.В.,

Олексієнка
М.М.,

провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи

за позовною заявою Управління
Пенсійного фонду України в місті
Рубіжному Луганської області до
виробничого підприємства
"Рембудмонтаж" про стягнення
заборгованості з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою виробничого
підприємства "Рембудмонтаж" на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 16 серпня 2011
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 листопада
2011 року, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2011 року Управління Пенсійного
фонду України в місті Рубіжному
Луганської області (далі - Управління
ПФУ) пред'явило у суді позов до
виробничого підприємства
"Рембудмонтаж" (далі - Підприємство) про
стягнення заборгованості з
відшкодування витрат на виплату і
доставку пенсії, призначеної
відповідно до пункту "б" частини першої
статті 13 Закону України від 5 листопада
1991 року № 1788-XII «Про пенсійне
забезпечення» (у редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин; далі -
Закон № 1788-XII) працівникам ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 за Списком № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України, зайнятість в яких
дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах (далі - список № 2), за
період з 1 лютого по 31 липня 2011
року в розмірі 642,78 грн.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 16 серпня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 листопада
2011 року, позовні вимоги задоволено.

В обґрунтування касаційної скарги
Підприємство посилається на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, у зв'язку з чим
ставить питання про скасування
прийнятих ними рішень та ухвалення
нової постанови про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Управління ПФУ своїм правом, як сторони
у справі, не скористалося та заперечень
на касаційну скаргу не подало.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи та рішення, що
приймалися під час її розгляду, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає.

За змістом пункту 2 Прикінцевих
положень Закону України від 9 липня
2003 року № 1058-IV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - Закон № 1058-IV)
пенсійне забезпечення застрахованих
осіб, які працювали або працюють на
підземних роботах, роботах з особливо
шкідливими й важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди
особам, зазначеним в абзаці першому
цього пункту, пенсії призначаються за
нормами Закону № 1058-IV в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом № 1788-XII. У
цьому випадку розміри пенсій
визначаються відповідно до статті 27 та
з урахуванням норм статті 28 Закону
№ 1058-IV. При цьому, зберігається
порядок покриття витрат на виплату і
доставку цих пенсій, що діяв до
набрання чинності Законом № 1058-IV.

На момент набрання чинності Законом №
1058-IV питання щодо відшкодування витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до пункту "б"
статті 13 Закону № 1788-XII, було
врегульовано Законом України від
26 червня 1997 року № 400/97-ВР "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - Закон № 400/97-ВР),
відповідно до пунктів 1 та 2 статті 1
якого, відповідач є платником збору на
обов'язкове державне пенсійне
забезпечення.

За змістом абзацу четвертого пункту 1
статті 2 Закону № 400/97-ВР, для платників
збору, визначених пунктами 1 та 2 статті
1 цього Закону, об'єктом оподаткування є
також фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13
Закону № 1788-XII до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 12 цього Закону.

Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону
№ 400/97-ВР встановлено ставку на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 100 відсотків від
об'єкта оподаткування, визначеного
абзацом четвертим пункту 1 статті 2
цього Закону.

Отже, висновок судів у справі, що
розглядається, про обов'язок
Підприємства відшкодувати управлінню
ПФУ витрати на виплату і доставку
пенсії, призначеної відповідно до
пункту "б" частини першої статті 13
Закону № 1788-XII працівникам
Підприємства за списком № 2,
ґрунтується на правильному
застосуванні норм матеріального права.

Зазначена правова позиція була
висловлена Верховним Судом України у
постановах від 31 січня 2011 року № 21-69а10
та від 13 лютого 2012 року №
21-11а12, яка, відповідно до приписів
статті 244-2 КАС України, є обов`язковою
для всіх судів України.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів
попередніх інстанцій є правильними,
обґрунтованими, відповідають нормам
матеріального та процесуального права,
підстави для скасування чи зміни
оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи касаційної скарги висновків
судів та встановлені судами обставини
справи не спростовують.

Керуючись статтями 222, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу виробничого
підприємства "Рембудмонтаж" залишити
без задоволення, а постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 16
серпня 2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 17 листопада 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам та оскарженню не підлягає.

Судді
Т.Ф. Весельська

Д.В. Ліпський

М.М. Олексієнко