Справа № К/9991/33235/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/33235/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Стародуба О.П., Тракало В.В., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Сихівського
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради про стягнення
суми та визнання дій протиправними, за
касаційною скаргою Сихівського
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради на рішення
Сихівського районного суду міста
Львова від 14 червня 2010 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 12 травня 2011 року, -

встановив:

У травні 2010 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з позовом до Сихівського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради про визнання незаконними
дій, стягнення недоотриманої допомоги
на оздоровлення за 2007-2009 роки,
виходячи з розміру чотирьох
мінімальних заробітних плат
відповідно до статті 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від
28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (далі - Закон
№ 796-ХІІ), в сумі 6190 гривень.

Рішенням Сихівського районного суду
міста Львова від 14 червня 2010
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 12 травня 2011 року, позов задоволено.
Визнано протиправною відмову
Сихівського відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради про
перерахунок та виплату недоплаченої
щорічної допомоги на оздоровлення
ОСОБА_4 у відповідності до статті 48
Закону № 796-ХІІ. Зобов'язано
відповідача провести перерахунок та
виплату ОСОБА_4 щорічної допомоги на
оздоровлення за 2007, 2008, 2009 роки у
відповідності до статті 48 Закону №
796-ХІІ. Вирішено питання щодо судових
витрат.

Даний позов подано та розглянуто судом
першої інстанції за правилами
цивільного судочинства.

У касаційній скарзі Сихівський відділ
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради, посилаючись на порушення
судами попередніх інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення Сихівського
районного суду міста Львова від 14
червня 2010 року та ухвалу апеляційного
суду Львівської області від 12 травня 2011
року і ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення в межах касаційної
скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 має статус
особи, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, 1
категорії, є інвалідом IIІ групи
внаслідок захворювання, що пов'язане з
наслідками Чорнобильської катастрофи.
Позивач перебуває на обліку в
Сихівському відділі соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради. З
матеріалів справи вбачається, і це не
заперечувалося відповідачем, що
допомога на оздоровлення за 2007, 2008 роки
позивачеві була виплачена у вересні
відповідного року, за 2009 рік - у лютому
цього року відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від
12 липня 2005 року № 562 у розмірі 90 гривень
щороку.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі № 796-ХІІ.

Абзацом 3 частини 4 статті 48 Закону №
796-ХІІ було передбачено, що інвалідам
ІIІ групи щорічна допомога на
оздоровлення виплачується у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат,
а частиною 7 цієї статті встановлено, що
розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562 було установлено
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, розмір
щорічної допомоги на оздоровлення,
зокрема, інвалідам ІІІ групи - 90
гривень.

Пунктом 30 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» від
19 грудня 2006 року № 489-V з метою
приведення окремих норм законів у
відповідність із цим Законом зупинено
на 2007 рік, зокрема, дію абзаців другого,
третього, четвертого, п'ятого, шостого,
сьомого частини 4 та частини 7 статті 48
Закону № 796-ХІІ в частині виплати
компенсацій і допомог у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної
плати.

Рішенням Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнано
таким, що не відповідає Конституції
України (є неконституційним) пункт 30
статті 71 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» щодо
зупинення дії абзаців другого,
третього, четвертого, п'ятого, шостого,
сьомого частини 4 та частини 7 статті 48
Закону № 796-ХІІ.

Підпунктом 11 пункту 28 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI статтю 48 Закону №
796-ХІІ викладено в новій редакції,
відповідно до якої щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 положення
підпункту 11 пункту 28 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними).

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України, закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Зазначені рішення Конституційного
Суду України є обов'язковими до
виконання на території України,
остаточними і не можуть бути оскаржені,
крім того, вони мають преюдиціальне
значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Частиною 4 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За таких обставин колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновками судів про
неправомірність виплати відповідачем
у 2007, 2008 роках позивачеві коштів на
оздоровлення у розмірі, встановленому
постановою Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562, та про наявність законних
підстав для виплати йому цієї
допомоги у розмірі, визначеному
абзацом 3 частини 4 статті 48 Закону
№ 796-ХІІ, оскільки суб'єкт владних
повноважень виплатив позивачеві
зазначену допомогу на оздоровлення за
2007, 2008 роки в розмірі 90 гривень у
вересні відповідного року, тобто після
прийняття Конституційним Судом
України Рішення від 9 липня 2007 року №
6-рп/2007, яким визнано неконституційними,
зокрема, положення пункту 30 статті 71
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», та Рішення від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008 щодо
неконституційності положень підпункту
11 пункту 28 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України».

У 2009 році редакція абзацу 3 частини 4
статті 48 Закону № 796-ХІІ була чинною та
іншими законодавчими актами, в тому
числі Законом України «Про Державний
бюджет України на 2009 рік» від 26 грудня
2008 року № 835-VI, не призупинялась і зміни
до неї не вносились.

Таким чином, суд касаційної інстанції
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про задоволення
позовних вимог ОСОБА_4

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів та
встановлених обставин справи.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Сихівського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради - залишити без
задоволення.

Рішення Сихівського районного суду
міста Львова від 14 червня 2010 року
та ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 12 травня 2011 року у
справі за позовом ОСОБА_4 до
Сихівського відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради про
стягнення суми та визнання дій
протиправними - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Стародуб О.П.

Тракало В.В.