Справа № 2а-7152/10/2070
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/15431/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Вербицької О.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження

касаційну скаргу Лозівської об'єднаної
державної податкової інспекції у
Харківській області

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 25.08.2010

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 11.01.2011

у справі № 2-а-7152/10/2070

за позовом Кредитної спілки
«Лозівський взаємний кредит»

до Лозівської об'єднаної державної
податкової інспекції у Харківській
області

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 25.08.2010,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 11.01.2011,
адміністративний позов задоволено.
Скасовано податкові
повідомлення-рішення Лозівської ОДПІ у
Харківській області від 19.01.2010 №
/0, від 18.02.2010 № /1, від 26.04.2010 №
/2, від 19.05.2010 № /3. Стягнуто з
Державного бюджету України на користь
Кредитної спілки «Лозівський взаємний
кредит» судовий збір в сумі 3,40 грн.

Лозівська ОДПІ подала касаційну
скаргу, в якій просить скасувати
вказані судові рішення та прийняти
нову постанову про відмову в
задоволенні позову повністю,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Кредитна спілка
«Лозівський взаємний кредит»
зареєстрована як фінансова установа
Державною Комісією з регулювання
ринків фінансових послуг 15.04.2004.

Підставою для визначення позивачеві за
податковим повідомленням-рішенням
відповідача від 19.01.2010 № /0 та
складеними за результати оскарження
первісного податковими
повідомленнями-рішеннями від 18.02.2010 №
/1, від 26.04.2010 № /2, від 19.05.2010 №
/3 податкового зобов'язання з
податку з доходів фізичних осіб в сумі
57267,97 грн. основного платежу та в сумі
114535,94 грн. штрафних (фінансових) санкцій
слугували висновки планової перевірки,
викладені в акті від 30.12.2009 №
1108/22-006/26420886, про порушення вимог п.п. 8.1.1,
п.п. 8.1.2 п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» від
22.05.2003 № 889-IV (в редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин) (далі
Закон № 889-IV).

За висновками перевірки порушення
вказаних норм Закону № 889-IV полягало у
тому, що позивач не оподаткував у 4
кварталі 2006 року, у 2007, 2008 роках та за 9
місяців 2009 року проценти, нараховані
пропорційно розміру додаткових
пайових внесків членів кредитної
спілки, у загальному порядку,
встановленому Законом № 889-IV для
доходів, при виплаті останніх у 4
кварталі 2006 року сумі 68944 грн., у 2007 році
в сумі 196078 грн., у 2008 році в сумі 74664 грн.
та за 9 місяців 2009 року в сумі 51293 грн., за
ставкою, визначеною у п. 7.1 ст. 7 цього
Закону.

Відповідач вважає, що відповідно до
положень п.п. 9.2.3 п. 9.2 ст. 9 Закону № 889-IV
доходи фізичних осіб, отримані,
сплачені (нараховані) з інших підстав,
зокрема, у вигляді процентів на
додаткові пайові внески членів
кредитних спілок, передбачені ч. 3 ст. 21
Закону України «Про кредитні спілки»,
оподатковуються податком з доходів
фізичних осіб в загальному порядку за
ставкою, визначеною у п. 7.1 ст. 7 Закону,
яка у 2006 році становила 13 %, а у період
2007-2008 роки - 15 %. При цьому відповідач
виходить з того, що положення п.п. 22.1.4 п.
22.1 ст. 22 Закону № 889-IV (в редакції Закону
України від 21.12.2004 № 2273-IV) щодо
відстрочення включення до загального
місячного оподатковуваного доходу
доходів поширюються на доходи фізичних
осіб у вигляді процентів, нарахованих
на вклади членів кредитних спілок на
депозитні рахунки, і не поширюється на
доходи фізичних осіб у вигляді
процентів на додаткові пайові внески
членів кредитних спілок.

Скасовуючи оспорювані податкові
повідомлення-рішення відповідача, суд
першої інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що положення п.п. 22.1.4 п. 22.1 ст. 22 Закону №
889-IV (в редакції Закону України від
21.12.2004 № 2273-IV) щодо відстрочення
включення до загального місячного
оподатковуваного доходу доходів
поширюються також на доходи фізичних
осіб у вигляді процентів на додаткові
пайові внески членів кредитних спілок,
оскільки такі проценти є тотожними
поняттю «процент на вклад (внесок) до
кредитної спілки, створеної відповідно
до Закону», яке вжито в абз. 4 п. 7.2 ст. 7
Закону № 889-IV. Отже, з 01.01.2005 - часу
запровадження спеціального
оподаткування процентів, зокрема
процентів на вклад (внесок) до
кредитної спілки, таке спеціальне
оподаткування почне діяти з визначеної
у п.п. 22.1.4 п. 22.1 ст. 22 Закону № 889-IV дати - з
01.01.2013.

Суд касаційної інстанції не може
погодитися з такою позицією судів
попередніх інстанцій, з огляду на таке.

Відповідно до абзаців першого,
третього частини першої статті 21
Закону України «Про кредитні спілки»
від 20.12.2001 № 2908-III (далі Закон № 2908-III)
кредитна спілка відповідно до свого
статуту: приймає вступні та обов'язкові
пайові та інші внески від членів
спілки; залучає на договірних умовах
внески (вклади) своїх членів на
депозитні рахунки як у готівковій, так
і в безготівковій формі.

Згідно з частиною другою статті 21
Закону № 2908-III кредитна спілка має
право самостійно встановлювати розмір
плати (процентів), яка розподіляється
на пайові членські внески та
нараховується на внески (вклади), що
знаходяться на депозитних рахунках
членів кредитної спілки.

Відповідно до частини третьої статті 21
Закону № 2908-III нерозподілений доход, що
залишається у розпорядженні кредитної
спілки за підсумками фінансового року,
розподіляється за рішенням загальних
зборів, у тому числі між членами
кредитної спілки, пропорційно розміру
їх пайових внесків у вигляді відсотків
(процентів).

Таким чином, у зазначеній статті чітко
розмежовано поняття «проценти, які
нараховуються на внески (вклади), що
знаходяться на депозитних рахунках
членів кредитної спілки» та
«нерозподілений доход, що залишається
у розпорядженні кредитної спілки за
підсумками фінансового року і
розподіляється між членами кредитної
спілки у вигляді відсотків
(процентів)».

Відповідно до положень підпункту 9.2.1
пункту 9.2 статті 9 Закону № 889 IV
податковим агентом платника податку
при нарахуванні (сплаті) на його
користь процентів на банківський
депозит (вклад), вклад до небанківських
фінансових установ згідно із законом
або процентів (дисконтних доходів) на
депозитний (ощадний) сертифікат (далі -
проценти) є особа, яка здійснює таке
нарахування (сплату).

Згідно з положеннями Закону України
від 01.07.2004 № 1958-IV «Про внесення змін до
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» (чинного на час
виникнення спірних відносин) (далі
Закон № 1958-IV) абзац перший підпункту 9.2.1
пункту 9.2 статті 9 Закону № 889-IV
викладено у новій редакції, яка
стосовно визначення доходів платника
податку робить посилання на пункт 7.2
статті 7 цього Закону, який також
викладено у новій редакції.

Відповідно до пункту 7.2 статті 7 Закону
№ 889-IV ставка податку становить 5 % від
об'єкта оподаткування, нарахованого
податковим агентом як, зокрема, процент
на вклад (внесок) до кредитної спілки,
створеної відповідно до закону.

Тобто, положеннями зазначених норм
конкретизовано об'єкт оподаткування -
процент, нарахований кредитною спілкою
на вклад (внесок) до цієї спілки і в них
не йдеться про відсотки (проценти) у
вигляді нерозподіленого доходу, що
залишається у розпорядженні кредитної
спілки за підсумками фінансового року
і розподіляється між членами кредитної
спілки пропорційно розміру їх пайових
внесків.

Згідно з положеннями Закону № 1958-IV
підпункт 22.1.4 пункту 22.1 статті 22 Закону
№ 889-IV викладено в редакції, за якою
підпункт 4.2.12 пункту 4.2 статті 4 цього
Закону у частині включення до
загального місячного оподатковуваного
доходу доходів у вигляді процентів на
поточний або депозитний (вкладний)
банківський рахунок (у тому числі
картковий рахунок), вклад до
небанківських фінансових установ
згідно із законом або процентів
(дисконтних доходів) на депозитний
(ощадний) сертифікат та підпункти 9.2.1 і
9.2.2 пункту 9.2 статті 9 цього Закону у
частині оподаткування процентів
набирають чинності з 1 січня 2005 року.

У подальшому набрання чинності
вказаними нормами Законом України від
21.12.2004 № 2273-IV «Про внесення змін до
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» було відстрочено до
01.01.2010.

Таким чином, дія підпункту 22.1.4 пункту
22.1 статті 22 Закону № 889-IV не поширюється
на підпункт 9.2.3 пункту 9.2 статті 9 цього
Закону.

Згідно з положенням підпункту 9.2.3
пункту 9.2 статті 9 Закону № 889-IV
оподаткування процентів (у тому числі
дисконтних доходів), сплачених
(нарахованих) з інших підстав, ніж
зазначені у підпункті 9.2.1 цього пункту,
здійснюється у загальному порядку,
встановленому цим Законом для доходів,
що кінцево оподатковуються при їх
виплаті, за ставкою, визначеною у
пункті 7.1 статті 7 цього Закону.

Отже, доходи фізичних осіб, сплачені
(нараховані) з інших підстав, зокрема
розподілений між членами кредитної
спілки пропорційно розміру їх пайових
внесків у вигляді відсотків (процентів)
нерозподілений доход, що залишається у
розпорядженні кредитної спілки за
підсумками фінансового року,
оподатковуються податком з доходів
фізичних осіб за ставкою, визначеною у
пункті 7.1 статті 7 Закону № 889-IV.

Така позиція також викладена в
постановах Верховного Суду України від
22.10.2013 у справах № 21-253а13 та № 21-269а13.
Судова палата в адміністративних
справах Верховного Суду України дійшла
такого правового висновку: доходи
членів кредитних спілок у вигляді
частки, отриманої з нерозподіленого
доходу, що залишається у розпорядженні
кредитної спілки за підсумками
фінансового року, оподатковуються в
загальному порядку, встановленому
Законом № 889 -IV для доходів, що кінцево
оподатковуються при їх виплаті, за
ставкою, визначеною у пункті 7.1 статті 7
цього Закону.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2442 Кодексу
адміністративного судочинства України
рішення Верховного Суду України є
обов'язковими для всіх судів України,
які, своєю чергою, зобов'язані привести
свою судову практику у відповідність з
рішеннями Верховного Суду України.

Виходячи з того, що обставини у
справі встановлені судами попередніх
інстанцій правильно, але суди дійшли
помилкових висновків, що зумовило
ухвалення незаконних судових рішень,
суд касаційної інстанції вважає за
необхідне скасувати останні та
прийняти нову постанову про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 229, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Лозівської об'єднаної
державної податкової інспекції у
Харківській області задовольнити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 25.08.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 11.01.2011
скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, передбачених
статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України, за заявою, поданою
через Вищий адміністративний суд
України у порядку, встановленому
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Н.Г.
Пилипчук

Судді
О.В. Вербицька

Ю.І. Цвіркун