Справа № 2а-1970/481/11
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 р.
Справа № 23873/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Заверухи О.Б.,

суддів -
Гінди О.М., Мікули О.І.,

за участю секретаря судового засідання
- Андрушківа І.Я.,

представника відповідача -
Рацина Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Кременецької об'єднаної
державної податкової інспекції на
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 15 березня
2011 року у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до
Кременецької об'єднаної державної
податкової інспекції про скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2011 року ФОП ОСОБА_2 звернувся
до суду з адміністративним позовом,
яким просив визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення № /0 від
02.09.2010 року, № /1 від 15.09.2010 року, №
/2 31.12.2010 року, № /3 від 04.02.2011
року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у 2008
році перебував на спрощеній системі
оподаткування і сплачував єдиний
податок за максимальною ставкою , а
тому незалежно від того, якими видами
діяльності він займався та чи були вони
зазначені в заяві (свідоцтві) режим
оподаткування єдиним податком
поширюється на всі доходи суб'єкта
малого підприємництва, незалежно від
видів підприємницької діяльності, від
яких ці доходи одержані. Крім того, при
донарахуванні податкового
зобов'язання за платежем податок з
фізичних осіб за період з 01.12.2008 року по
31.03.2010 року, під час перебування
позивача на загальній системі
оподаткування, відповідачем
безпідставно не враховано норми витрат
у розмірі 45%, що призвело до завищення
податкового зобов'язання за вказаний
період.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 15.03.2011 року
позов задоволено частково. Податкове
повідомлення-рішення № /0 від
02.09.2010 року в частині донарахування
податкового зобов'язання за платежем
податок з доходів фізичних осіб в сумі
13154,67 грн. скасовано. В решті в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що норми Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку,
звітності суб'єктів малого
підприємництва» поширюються на всі
доходи суб'єкта спрощеної системи
оподаткування, отримані ним як виручка
від реалізації товарів, робіт, послуг у
межах усіх видів здійснюваної ним
підприємницької діяльності, а тому
податкове зобов'язання за платежем
податок з доходів фізичних осіб в сумі
6373,00 грн. за період з 01.01.20008 року по
30.11.2008 року донараховане податковим
органом неправомірно.

Крім того, зазначає, що при
донарахуванні податкового
зобов'язання відповідачем
неправомірно не врахована норма витрат
у разі надання послуг пасажирським
автотранспортом, оскільки під час
проведення перевірки працівниками
Кременецької об'єднаної державної
податкової інспекції не виявлено
документально підтверджених витрат по
наданню послуг по перевезенню
пасажирів, які включаються до складу
вартових витрат.

Не погодившись з вищенаведеною
постановою в частині задоволення
позовних вимог, Кременецька об'єднана
державна податкова інспекція подала
апеляційну скаргу, в яких просять
оскаржувану постанову в цій частині
скасувати і прийняти нову, якою у
задоволенні позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги відповідач
обґрунтовує тим, що оскаржувана
постанова є незаконною та
необґрунтованою, прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, суд неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, а висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Постанова в частині відмови у
задоволенні позову не оскаржена, тому
відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
в апеляційному порядку не
переглядається.

Відповідач звернувся до суду з
клопотанням про проведення
процесуального правонаступництва
Кременецької об'єднаної державної
податкової інспекції, яке
реорганізовано у Кременецьку об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міністерства
доходів і зборів у Тернопільській
області.

Враховуючи надані докази
реорганізації та положення ст. 55 КАС
України, колегія суддів вважає, що
заявлене клопотання підлягає
задоволенню.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
пояснення представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін з
наступних підстав.

Судом першої інстанції, що у 2008 році
позивач перебував на спрощеній системі
оподаткування, обліку та звітності. У
заяві про право застосування спрощеної
системи оподаткування СПД ФО ОСОБА_2
було визначено такий вид діяльності як
торгово-посередницька.(а.с.93). Підставою
для донарахування позивачеві
податкового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб слугував
висновок ДПІ, викладений в акті
перевірки від 30.08.2010 №08/1700/НОМЕР_1, про
неправомірність застосування
позивачем спрощеної системи під час
оподаткування доходів, отриманих від
надання послуг по перевезенню
працівників ТОВ «Сегеш Україна»,
позаяк вказаний вид діяльності не
зазначений у заяві позивача на сплату
єдиного податку.

Згідно з абзацом третім пункту 2 Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» (далі Указ) у разі, коли
фізична особа суб'єкт малого
підприємництва здійснює кілька видів
підприємницької діяльності, для яких
установлено різні ставки єдиного
податку, нею придбавається одне
свідоцтво і сплачується єдиний
податок, що не перевищує встановленої
максимальної ставки.

Відповідно до абзацу восьмого пункту 2
Указу доходи, отримані від здійснення
підприємницької діяльності, що
обкладається єдиним податком, не
включаються до складу сукупного
оподатковуваного доходу за підсумками
звітного року такого платника та осіб,
що перебувають з ним у трудових
відносинах, а сплачена сума єдиного
податку є остаточною і не включається
до перерахунку загальних податкових
зобов'язань як самого платника податку,
так і осіб, які перебувають з ним у
трудових відносинах, включаючи членів
його сім'ї, які беруть участь у
підприємницькій діяльності.

Встановлений чинним законодавством
порядок переходу суб'єкта малого
підприємництва на спрощену систему
оподаткування не передбачає обов'язок
суб'єкта малого підприємництва, який
бажає перейти на спрощену систему
оподаткування, обирати вичерпний
перелік видів підприємницької
діяльності, якими він планує займатися.

Обмеження у застосуванні спрощеної
системи щодо деяких видів
підприємницької діяльності
встановлені Законом України від 25.03.2005
№ 2505-ІV «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2005 рік» та деяких інших законодавчих
актів України». Відповідно до пункту 4
Прикінцевих положень цього Закону з 1
липня 2005 року до прийняття Закону
України «Про спрощену систему
оподаткування» Указ Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва»
застосовується з урахуванням таких
особливостей.

Спрощена система оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва не поширюється на:

суб'єктів підприємницької діяльності,
які провадять діяльність у сфері
грального бізнесу (в тому числі
діяльність, пов'язану із влаштуванням
казино, інших гральних місць (домів),
гральних автоматів з грошовим або
майновим виграшем, проведенням лотерей
(у тому числі державних) та розіграшів з
видачею грошових виграшів у готівковій
або майновій формі), здійснюють обмін
іноземної валюти;

суб'єктів підприємницької діяльності,
які є виробниками підакцизних товарів,
здійснюють господарську діяльність,
пов'язану з експортом, імпортом та
оптовим продажем підакцизних товарів,
оптовим та роздрібним продажем
підакцизних пально-мастильних
матеріалів;

суб'єктів підприємницької діяльності,
які здійснюють: видобуток та
виробництво дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння, дорогоцінного
каміння органогенного утворення;
оптову, роздрібну торгівлю
промисловими виробами з дорогоцінних
металів, що підлягають ліцензуванню
відповідно до Закону України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності».

Інших обмежень щодо видів
підприємницької діяльності, під час
здійснення яких може застосовуватися
спрощена система оподаткування, чинне
законодавство не містить.

У свою чергу, вичерпний перелік умов,
дотримання яких є необхідним для
застосування спрощеної системи
оподаткування, встановлені пунктом 1
Указу. Ці умови не обмежують суб'єкта
малого підприємництва у виборі
здійснюваних ним видів діяльності лише
тими, що зазначені у заяві про право
застосування спрощеної системи
оподаткування.

Отже, суб'єкт малого підприємництва має
право займатися будь-якими видами
підприємницької діяльності, за
винятком тих, що не можуть
здійснюватися з використанням
спрощеної системи оподаткування в силу
прямої законодавчої заборони.

За таких обставин режим оподаткування
єдиним податком поширюється на всі
доходи суб'єкта малого підприємництва,
що обрав спрощену систему
оподаткування, незалежно від видів
підприємницької діяльності, від яких
ці доходи одержані.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, зокрема згідно витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців НОМЕР_3
зазначено такі види діяльності СПД ФОП
ОСОБА_2 як діяльність нерегулярного
пасажирського транспорту, роздрібна
торгівля в неспеціалізованих
магазиннах з перевагою продовольчого
асортименту, роздрібна торгівля з
лотків та на ринках.

Також у свідоцтві про сплату єдиного
податку серії НОМЕР_2 від 24.12.2007 року СПД
ФО ОСОБА_2 було визначено такі види
діяльності: торгово-посередницька,
надання послуг по перевезенню
пасажирів мікроавтобусом, послуги
зернозбиральним комбайном.

Зазначення позивачем в заяві суб'єкта
малого підприємництва про видачу
свідоцтва про сплату єдиного податку
та зміст самої заяви не можуть
слугувати такими обмеженнями, оскільки
відповідно до статті 1 Закону України
«Про систему оподаткування» механізм
справляння податків і зборів
(обов'язкових платежів) не може
встановлюватися або змінюватися
іншими законами України, крім законів
про оподаткування.

Враховуючи наведене, норми Указу
поширюються на всі доходи суб'єкта
спрощеної системи оподаткування,
отримані ним як виручка від реалізації
товарів, робіт, послуг у межах усіх
видів здійснюваної ним
підприємницької діяльності.

А відтак, суд першої інстанції
обґрунтовано визнав незаконним
донарахування позивачеві податкових
зобов'язань з податку з доходів
фізичних осіб.

Разом з тим, оподаткування доходів,
отриманих платником єдиного податку з
порушенням умов перебування на
спрощеній системі оподаткування,
повинно здійснюватися із
застосуванням правил загальної
системи оподаткування, врегульованих,
зокрема, Законом України «Про податок з
доходів фізичних осіб» з урахуванням
загальних принципів оподаткування,
закріплених Конституцією України та
Законом України від 25 червня 1991 року №
1251-XII «Про систему оподаткування»
(чинним на час виникнення спірних
відносин), якими встановлювалися
засади податкових відносин в Україні.

Особливості оподаткування доходів від
зайняття підприємницькою діяльністю
визначаються розділом IV Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян» (який
був чинним на час виникнення спірних
відносин).

Абзацом 1 статті 13 цього Декрету
визначено, що згідно з цим розділом
Декрету оподаткуванню підлягають
доходи громадян, одержані протягом
календарного року від здійснення
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи, а також інші
доходи громадян, не передбачені як
об'єкти оподаткування у розділах II та III
цього Декрету.

Згідно абзацу 2 статті 13 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок із громадян» (в
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин) оподатковуваним
доходом вважається сукупний чистий
доход, тобто різниця між валовим
доходом (виручки у грошовій та
натуральній формі) і документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу. Якщо ці витрати не можуть бути
підтверджені документально, то вони
враховуються податковими органами при
проведенні остаточних розрахунків за
нормами, визначеними Головною
державною податковою інспекцією
України за погодженням з Міністерством
економіки України та Державним
комітетом України по сприянню малим
підприємствам та підприємництву.

Відповідно до абзацу 3 статті 13
Інструкції про оподаткування доходів
фізичних осіб від зайняття
підприємницькою діяльністю,
затвердженої наказом Головної
державної податкової інспекції
України від 21 квітня 1993 року № 12 (в
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин), загальним
оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий дохід, тобто різниця
між валовим доходом (виручкою у
грошовій та натуральній формі) і
документально підтвердженими
витратами, безпосередньо пов'язаними з
одержанням доходу. Якщо ці витрати не
можуть бути підтверджені
документально, то вони враховуються
податковими органами при проведенні
остаточних розрахунків за нормами у
відсотках до валового доходу,
наведеними в додатку № 6 до цієї
Інструкції.

Відповідно до додатка № 6 Інструкції
про оподаткування доходів фізичних
осіб від зайняття підприємницькою
діяльністю, затвердженої наказом
Головної державної податкової
інспекції України від 21 квітня 1993 року
№ 12 (в редакції на момент виникнення
спірних правовідносин), норма витрат,
що враховуються при оподаткуванні
доходів громадян, які займаються
підприємницькою діяльністю без
створення юридичної особи, при
здійснені інших видів діяльності
встановлена в розмірі 45 % до суми
валового доходу.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на
неналежне ведення позивачем
податкового обліку, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про необхідність
застосування норми витрат при наданні
послуг пасажирським транспортом в
розмірі 45 % доходів позивача, отриманих
від надання послуг по перевезенню
працівників ТОВ «Сегеш Україна»
автомобільним транспортом на суму
100469,20 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку , що
донарахування ФОП ОСОБА_2 податкового
зобов'язання за платежем податок з
доходів фізичних осіб в частині 6781,67
грн. є неправомірними.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи, ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційних скарг не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кременецької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Тернопільській області
залишити без задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 15 березня
2011 року у справі № 481/1970/11 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
О.Б. Заверуха

Судді:
О.М. Гінда

О.І. Мікула