Справа № 537/5705/13-а
Суддя: Демиденко І. О.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №
Справа № 537/5705/13-а
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.09.2014 року Крюківський районний суд м.
Кременчука Полтавської області в
складі:

головуючого судді - Демиденко І.
О.,

при секретарі - Уткіні О.О.,

за участю представника УПФ України в м.
Кременчуці - Щепілова О. В., Павленка В.
С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кременчуці
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Кременчуці Полтавської
області, за участю третьої особи
Міністерства соціальної політики
України про зобов'язання вчинити певні
дії,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач ОСОБА_3
з позовною заявою, відповідно до якої,
просив суд визнати протиправними та
неналежними дії Управління Пенсійного
фонду України в м. Кременчуці
Полтавської області по проведенню
йому, як застрахованому
потерпілому-учню, виплати пенсії по
другій групі інвалідності внаслідок
трудового каліцтва безстроково - за
нормами Закону України «Про пенсійне
забезпечення» з 01.01.2004 року та по
теперішній час. Зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кременчуці Полтавської області
виплачувати йому, як застрахованому
потерпілому-учню безстроково - не за
нормами Закону України «Про пенсійне
забезпечення». Зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кременчуці Полтавської області
виконати вимоги ч. 16,17 ст. 34 та п. 3
розділу ХІ Заключних положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» та
ст. ст. 8, 16, 30, 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування» відносно проведення
виплат (перерахунку) йому, як
застрахованому потерпілому-учню,
пенсії по другій групі інвалідності за
трудовим каліцтвом безстроково,
виходячи із зарплати, з якої була
призначена його пенсія. Зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці Полтавської області
зробити йому, як застрахованому
потерпілому - учню, відповідний
перерахунок пенсії по другій групі
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва безстроково і виплатити всю
заборгованість по ній, починаючи з
01.01.2004 року по теперішній час.

В обґрунтування зазначених вимог
вказав наступне. Він отримує пенсію як
інвалід ІІ групи у зв'язку з трудовим
каліцтвом в розмірі 150 гривень, тобто в
розмірі, що нижче рівня прожиткового
мінімуму для непрацездатних.
Відповідач в порушення Конституції не
проводить перерахунку його пенсії,
виходячи з щорічного збільшення
середньої заробітної плати по Україні,
а також з більш високої заробітної
плати за два роки підряд після
призначення пенсії з врахуванням
стажу, та помилково при нарахуванні
пенсії керується Законом України «Про
пенсійне забезпечення». Позивач
вважає, що відносно нього
застосовується пенсійна
дискримінація, та відповідачами
порушується законодавство про
пенсійне забезпечення.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав,
просив їх задовольнити в повному
обсязі.

В судовому засіданні представник
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці Павленко В. С. проти
задоволення позову заперечував, просив
в задоволенні позову відмовити, надав
наступні пояснення, що ОСОБА_3 отримує
пенсію як інвалід ІІ групи внаслідок
трудового каліцтва в сумі 894 гривень
щомісячно з урахуванням державної
адресної допомоги, що відповідає
встановленому прожитковому мінімуму, а
з 01.12.2013 року по теперішній час
становить 949 гривень. Пенсія позивачу
нараховується та виплачується до вимог
чинного законодавства, а тому
заборгованість по виплаті пенсії з
01.01.2004 рокупо теперішній час відсутня.

Третя особа - Міністерство
соціальної політики України - в судове
засідання свого представника не
направило, надіслало суду письмові
заперечення, де проти задоволення
позову ОСОБА_3 заперечує з тих підстав,
що виплата пенсії позивачеві
проводиться відповідно до діючого
пенсійного законодавства. Просило
справу розглянути без участі
представника міністерства.

Суд, повно, обґрунтовано,
всебічно та безпосередньо дослідивши
всі наявні докази у справі, з'ясувавши
всі обставини, на які сторони
посилалися як на підставу своїх вимог
та заперечень, вислухавши думку сторін
по справі, приходить до наступного:

Судом встановлено, що
позивач ОСОБА_3 є інвалідом другої
групи інвалідності внаслідок
трудового каліцтва та отримує з 24.05.1984
року пенсійні виплати, що
підтверджуються відповідними
письмовими доказами, а саме: пенсійним
посвідченням серії НОМЕР_1, довідкою
МСЕК серії ВТЭ-33 № 050619.

Відповідно до рішень
Крюківського районного суду м.
Кременчука від 29.11.1984 року та від 20.08.1985
року, та рішення Автозаводського
районного суду від 13.11.2002 року,
встановлено, що позивач ОСОБА_3 18.04.1980
року під час проходження виробничої
практики отримав виробничу травму.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» передбачено, що
обов'язковому страхуванню від
нещасного випадку підлягають учні та
студенти навчальних закладів, клінічні
ординатори, аспіранти, докторанти,
залучені до будь-яких робіт під час,
перед або після занять; під час занять,
коли вони набувають професійних
навичок; у період проходження
виробничої практики (стажування),
виконання робіт на підприємствах.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», страхування від
нещасного випадку здійснює Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків - некомерційна самоврядна
організація, що діє на підставі
статуту, який затверджується її
правлінням.

В судовому засіданні встановлено,
що ОСОБА_3 перебуває на обліку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України з 01.06.2004 року та має
зареєстрований страховий випадок
трудового каліцтва, відповідно до
якого, Фондом проводяться щомісячні
страхові виплати безстроково в сумі
3176,54 гривень, що підтверджується
відповідними постановами № 1612/1609/1609/7
від 16.07.2013 року та № 1609 від 04.06.2014 року.

Статтею 92 ч.1 п.6 Конституції України
встановлюється, що виключно законами
України визначаються, в тому числі,
основи соціального захисту, форми і
види пенсійного забезпечення.
Відповідно до п.3 ст.4 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» виключно
законами про пенсійне забезпечення
визначаються: види пенсійного
забезпечення; умови участі в пенсійній
системі чи її рівнях; пенсійний вік для
чоловіків та жінок, при досягненні
якого особа має право на отримання
пенсійних виплат; джерела формування
коштів, що спрямовуються на пенсійне
забезпечення; умови, норми та порядок
пенсійного забезпечення; організація
та порядок здійснення управління в
системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», за
рахунок коштів Пенсійного фонду в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати: пенсія за віком;
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Згідно п.16 «Прикінцевих положень»
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», до приведення
законодавства України у відповідність
із цим Законом закони України та інші
нормативно-правові акти
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону. Положення
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" можуть застосовуватися
лише в частині визначення права на
пенсію за віком на пільгових умовах і
за вислугу років, а не в частині
визначення права на пенсію по
інвалідності у зв'язку з трудовим
каліцтвом.

Відповідно до п. 3 ст. 30 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», пенсія
по інвалідності від нещасного випадку
на виробництві та професійного
захворювання призначається відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

При цьому, норми п.16 ст.34 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» з
цього приводу мають відсильний
характер та визначають, що виплата
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання
провадиться потерпілому відповідно до
законодавства про пенсійне
забезпечення.

Вказаний Закон «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» не визначає порядку
призначення пенсії по інвалідності у
зв'язку з трудовим каліцтвом, її
розміру та порядку його визначення.

Суд критично ставиться до тверджень
позивача щодо можливості застосування
для обчислення розміру його пенсії
норм Закону «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
оскільки вище вказаних Законом порядок
призначення пенсії по інвалідності у
зв'язку з трудовим каліцтвом, її
розміру та порядку не врегульовано.

Відповідно до ч. 7 ст. 9 КАС України
передбачено, що у разі відсутності
закону, що регулює відповідні
правовідносини, суд застосовує закон,
що регулює подібні правовідносини
(аналогія закону).

Оскільки на даний час законодавцем не
внесено відповідні зміни до вище
вказаного Закону, органи Пенсійного
фонду України призначають пенсії по
інвалідності від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання та в разі втрати
годувальника за нормами Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

Частиною 1 статті 1 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
передбачено, що громадяни України
мають право на державне пенсійне
забезпечення за віком, по інвалідності,
в зв'язку з втратою годувальника та в
інших випадках, передбачених цим
Законом. Відповідно до статті 8
названого закону виплата пенсій
здійснюється з коштів Пенсійного фонду
України.

Відповідно до ст. 29 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», розмір
пенсії по інвалідності призначається в
таких розмірах: інвалідам I групи - 70
процентів; інвалідам II групи - 60
процентів; інвалідам III групи - 40
процентів заробітку. Якщо у інвалідів є
трудовий стаж, необхідний для
призначення пенсії за віком, у тому
числі на пільгових умовах, то пенсія
по інвалідності призначається в
розмірі пенсії за віком при
відповідному стажі роботи. Мінімальний
розмір пенсії встановлюється на рівні
соціальної пенсії по відповідній групі
інвалідності.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 15 квітня 2003 р. N 544 «Про
підвищення розмірів трудових пенсій»
збільшено мінімальний розмір пенсій,
передбачений для обчислення
трудових пенсій за віком, до 50 гривень
включно; збільшено максимальний розмір
трудових пенсій за віком: до 200 гривень
включно для категорій працівників,
визначених згідно з пунктом "а" статті 13
та статтею 14 Закону України "Про
пенсійне забезпечення"; до 150 гривень
включно - для інших категорій
працівників. Збільшення мінімального
розміру пенсій, передбачене
цим пунктом, не застосовується для
визначення розмірів соціальних
пенсій, надбавок, підвищень та інших
доплат до пенсій.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів
України від 26 березня 2008 р. N 265 «Деякі
питання пенсійного забезпечення
громадян» визначено установити, що у
разі, коли щомісячний розмір пенсійних
виплат, державної соціальної допомоги
інвалідам з дитинства і
дітям-інвалідам, особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, сум індексації та інших
доплат, встановлених законодавством,
крім пенсій за особливі заслуги перед
Україною) не досягає прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність,
таким особам надається щомісячна
державна адресна допомога у сумі, що не
вистачає до зазначеного прожиткового
мінімуму.

Згідно довідки Управління ПФУ в м.
Кременчуці №5914 від 21.10.2013 року
відповідач знаходиться на обліку у
Управлінні Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці та отримує пенсію по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва як інвалід ІІ групи в розмірі
894 гривень щомісячно з травня по
жовтень 2013 року. В судовому засіданні
встановлено, що на даний час розмір
пенсійних виплат, що виплачується
ОСОБА_3, відповідає розміру,
встановленому вищезгаданими
Постановами КМУ, та складається з 150
гривень пенсії та 799 гривень державної
адресної допомоги до прожиткового
мінімуму, що підтверджується пояснення
представника відповідача наданими в
судовому засіданні та позивачем ОСОБА_3
не оспорюються.

Конституція України визначає, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В судову засіданні встановлено,
що відповідач правомірно в межах
наданих йому повноважень зробив
розрахунок пенсії відповідно до
вказаних Постанов КМУ та Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
які регулюють спірні правовідносини на
даний час.

На підставі вище викладеного, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
позову ОСОБА_3 до Управління Пенсійного
фонду України в м. Кременчуці
Полтавської області про зобов'язання
вчинити певні дії - слід відмовити в
повному обсязі.

Керуючись п.6 ч.1 ст.92 Конституції
України, ст.ст. 8-12, 17-19, 21,70, 159, 160, 161-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, Законом України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 року; Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
09.07.2003 року; Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999
року,постановою Кабінету Міністрів
України від 26 березня 2008 року № 265
«Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян», суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці Полтавської області, за
участю третьої особи Міністерства
соціальної політики України про
зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити.

Апеляційна скарга на
постанову суду може бути подана до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Крюківський районний суд м. Кременчука
Полтавської області на протязі десяти
днів з дня отримання копії постанови, з
одночасним подання копії апеляційної
скарги до Харківського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя:
І. О. Демиденко

Повний текст постанови суду
проголошено 29.09.2014 року