Справа № 9101/73010/2011
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2013-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"25" червня 2013 р.

справа № 2а-3821/10/0470

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Чепурко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат"

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2011 р. по справі № 2а-3821/10/0470

за позовом Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат"

до Криворізької митниці (правонаступник - Дніпропетровська митниця) (далі - відповідач-1),

Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області (правонаступник - Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області) (далі - відповідач-2)

про скасування картки відмови та стягнення коштів,

встановив:

У березні 2010 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати протиправним рішення відповідача-1 про визначення митної вартості товарів №113000006/2010/000006/1 від 12.01.2010 р.;

- скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №113050000/0/000009 від 12.01.2010 р.;

- стягнути з Державного бюджету України в особі відповідача-2 на користь позивача суму надмірно сплаченого податку на додану вартість у розмірі 13 724,71 грн.;

- стягнути з Державного бюджету України в особі відповідача-2 на користь позивача суму надмірно сплаченого ввізного мита у розмірі 4 803,65 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2011 р. у задоволені позову відмовлено повністю. Постанова мотивована тим, що позивач не виконав вимоги ч.2 ст.88 та ч.2 ст.264 МК України, тому позов задоволенню не підлягає.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про задоволення позову.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Позивач та відповідач-2, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника відповідача-1, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 12.01.2010 р. для здійснення митного контролю та митного оформлення позивачем була подана вантажна митна декларація (далі - ВМД) №113050000/0/000062. Відповідно до зазначеної ВМД до митного оформлення був поданий вантаж - шини розміром 33.05-51 для автомобілів великої та особливо великої вантажопідйомності в кількості 12 шт. Виробником товару заявлено ОАО "Бєлшина", Білорусія.

Під час здійснення перевірки заявленої декларантом митної вартості товарів в частині порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості товарів, що вже оформлені, виявилося, що заявлена ціна товару - 8 250 дол. США за штуку, а шини цього ж виробника, цієї ж марки ввозилися на митну територію України за ціною 8 960 дол. США за штуку.

Відповідно до п. 11 "Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 р. N 1766 (далі – Порядок №1766), митним органом було запропоновано декларанту для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів подати додаткові документи, а саме:

1) прайс-листи фірми виробника товару;

2) калькуляцію фірми виробника товару;

3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціальними експертними організаціями, що мають відповідні повноваження, згідно з законодавством.

11.01.2010 р. декларанта ознайомлено з даним записом під підпис.

Запропоновані до надання для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товарів документи, а саме: прайс-листи, калькуляцію та відповідні висновки, надано не було.

Згідно Порядку №1766 декларант може самостійно надати інші документи, що підтверджують заявлену ним митну вартість товарів, але даною можливістю декларант також не скористався.

З декларантом також проведено процедуру консультації, згідно з вимогами ст. 267 МК України, та повідомлено про можливість оформлення товару під гарантійні зобов'язання. Того ж дня декларант письмово відмовився надавати додаткові документи, проте надав лише листи, які містять інформацію про комерційні пропозиції.

Позивач не скористався правом в десятиденний термін надати додаткові документи та здійснити митне оформлення під гарантійні зобов'язання згідно наказу ДМСУ від 17.03.2008 р. № 230, який передбачає надання додаткових підтверджуючих документів в термін до 90 днів з можливим наступним поверненням сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) за визначеною митним органом митною вартістю товарів, що дало б можливість уникнути простоїв вантажів та довести заявлену декларантом митну вартість товарів.

З результатом перевірки відповідач-1 12.01.2010 року рішення про визначення митної вартості товарів № 113000006/2010/000006/1 на підставі наявних відомостей з використанням резервного методу відповідно до положень ст. 273 Митного кодексу України. Застосування шостого - резервного методу зумовлено неможливістю використання попередніх методів оцінки митної вартості.

Крім цього, товари, митна вартість яких визначена згідно рішення про визначення митної вартості товарів № 113000006/2010/000006/1 від 12.01.2010 року, імпортуються на територію України за одним і тим же зовнішньоекономічним контрактом 1352/8941-37-09 від 16.11.2009 р., специфікація №1, за яким Криворізькою митницею 08.04.2010 р. вже було винесено рішення про визначення митної вартості товарів №113000006/2010/000248/1. Однак, позивач, при поданні 07.05.2010 р. ВМД №113050000/2010/003652, дане рішення не застосував при декларуванні митної вартості товару.

На підставі рішення відповідач-1 № 113000006/2010/000006/1 прийняв 12.01.2010 року картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України за № 113050000/0/000009. Згідно картки відмови № 113050000/0/000009 від 12.01.2010 року товари не підлягають митному оформленню з таких причин: "Здійснено митну оцінку. Зміна бази оподаткування. МКУ, Постанова Кабінету міністрів від 20.12.2006 №1766 "Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження" Постанова Кабінету Міністрів від 09.04.2008 №399 "Про затвердження Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів". Вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення чи пропуску цих товарів і транспортних засобів через митний кордон України: Здійснити митне оформлення з урахуванням Рішення ВКМВ та Н від 12.01.2010 № 113000006/2010/000006/1 та сплатити належні платежі."

Відповідно до ст.265 МК України, митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1,2 ст.266 МК України, визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного. Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Згідно абз. 1 п. 6 Порядку №1766 декларант заповнює декларацію митної вартості, за винятком граф, призначених для відміток митниці.

Відповідно до абз. 1 п. 11 Порядку №1766 для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи.

Судом першої інстанції було правильно зазначено, що термін подання додаткових документів становить 10 календарних днів після ознайомлення із записом митного органу про їх надання, за вмотивованою заявою декларанта такий строк продовжується.

Згідно п.4 Положення про вантажну митну декларацію, затвердженого Постановою КМУ від 09.06.1997р. № 574, митний орган не приймає ВМД для оформлення, якщо вона подається без повного пакету документів, в тому числі ненадання додаткових документів.

Як було встановлено судом першої інстанції, позивач на вимогу митного органу не надав жодного із додаткових документів, що були витребувані, без обґрунтувань та мотивації.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що якщо декларантом не надані в установлений законодавством термін вищезазначені додаткові документи або якщо він відмовився від їх надання, то митний орган відповідно до ст.265 МК України, п.14 Порядку № 1766, визначає митну вартість товарів на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що відповідач мав повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару, за наявності підстав сумніву митної оцінки товару, що переміщуються через митний кордон України. При витребуванні додаткових документів митниця діяла відповідно до Порядку № 1766 та норм митного законодавства. При цьому відповідач, відповідно наведених законодавчих норм надав позивачу можливість підтвердження заявленої митної вартості чи корегування митної вартості шляхом надання додаткових документів, однак наданим правом позивач не скористався, обґрунтувань не надав, підстав щодо неможливості надання додаткових документів не зазначив, можливість оформити тимчасову декларацію згідно ст.82 Митного кодексу України не використав.

Інших способів, ніж витребування додаткових документів, надання часу для підтвердження заявленої митної вартості товару із декларантом законодавчими нормами не передбачено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що митницею правомірно відмовлено в митному оформленні та прийнято законне рішення про визначення митної вартості, а отже підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з Державного бюджету України сплаченого податку на додану вартість та суму сплаченого ввізного мита у суду апеляційної інстанції також відсутні.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об’єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.02.2011 р. по справі № 2а-3821/10/0470 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун