Справа № 691/1160/14-а
Суддя: Савенко О. М.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 691/1160/14-а
провадження № 2-а/691/73/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року Городищенський
районний суд Черкаської областіВ
складі:

головуючого судді
Савенко О.М.

при секретарі судових засідань
Нездолій І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Городище матеріали
справи за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду
України в Городищенському районі
Черкаської області про визнання дій
протиправними та зобов»язання вчинити
дії, -

встановив
:

ОСОБА_2 звернулася з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного Фонду
України в Городищенському районі
Черкаської області про визнання дій
протиправними та зобов»язання вчинити
дії.

Обґрунтовуючи позов, позивачка
посилається на те, що вона працювала в
Управлінні Державного казначейства
України в Городищенському районі
Черкаської області. 31 липня 2013 року
була звільнена з посади головного
спеціаліста відділу бюджетних
надходжень, видатків та обслуговування
розпорядників коштів та інших клієнтів
у зв»язку з виходом на пенсію по другій
групі інвалідності на підставі ст.38
КЗпП України. Право на пенсію має
відповідно до Закону України «Про
державну службу», починаючи з 07 серпня
2013 року (посвідчення ПФУ серія НОМЕР_1).
Проте, при призначенні їй пенсії, не
були враховані матеріальна допомога на
оздоровлення та для вирішення
соціально-побутових проблем та
індексація заробітної плати. Рішенням
Окружного Адміністративного суду
м.Києва від 03.10.2012 року, з врахуванням
ухвали Київського апеляційного суду
від 31.07.2013 року, постанову Пенсійного
Фонду України від 30.10.2008 року №19-1 «Про
затвердження форм довідок про
заробітну плату, що подаються для
призначення (перерахунку) пенсії
відповідно до Закону України» визнано
такою, що не відповідає актам вищої
юридичної сили в частині щодо не
включення до складових заробітної
плати для призначення (перерахунку)
пенсії винагороди за вислугу років,
матеріальної допомоги на оздоровлення
та для вирішення соціально-побутових
питань, передбачених Законом України
«Про державну службу», Законом України
«Про оплату праці» та постановами
Кабінету Міністрів України від 31.05.2000
року за №865 «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії» та
від 20.12.1993 року за №1049 «Про надбавки за
вислугу років для працівників органів
влади та інших державних органів».
Постановою правління Пенсійного Фонду
України від 14.02.2011 року №5-1 «Про
виконання рішення Окружного
адміністративного суду м.Києва»
затверджена форма довідки про складові
заробітної плати з врахуванням рішення
суду, що набрала чинності з 04.03.2011 року.
Відповідно до цієї постанови скасовано
попередню довідку про складові
заробітної плати та затверджено нову
форму довідки, в яку введено додаткову
колонку «Інші виплати». 17 липня 2014 року
звернулася до відповідача з заявою про
перерахунок пенсії та включення до
складу заробітної плати для
призначення (перерахунку) пенсії
матеріальної допомоги на оздоровлення
та на вирішення соціально-побутових
питань, індексації заробітної плати,
але їй було відмовлено та надано
довідку від 17.04.2014 року №06-18/1876 про
складові заробітної плати. Відповідно
до довідки, в інші виплати включені
суми матеріальної допомоги на
оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань, суми
індексації заробітної плати та
вказано, що на всі виплати нараховані
страхові внески. В зв»язку з відмовою
відповідача, прийняла рішення
звернутися за захистом своїх прав до
суду.

Позивачка ОСОБА_2 у судовому засіданні
позовні вимоги підтримала,
посилаючись на обставини викладені в
адміністративному позові та просила
визнати відмову Управління Пенсійного
Фонду України в Городищенському районі
Черкаської області щодо перерахунку
пенсії з урахуванням інших виплат і
подальшої її виплати протиправною та
просила зобов»язати відповідача
здійснити перерахунок пенсії та
виплатити пенсію з врахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та сум
індексації заробітної плати,
відповідно до довідки про складові
заробітної плати за №06-18/1876 від 17.04.2014
року, видану УПФУ в Городищенському
районі, починаючи з 07.08.2013 року в
установленому їй розмірі при виході на
пенсію 80% від сум заробітної плати.
Вважає, що процесуальні строки нею не
пропущені.

Представник відповідача Корінь М.В.,
позовні вимоги позивачки не визнав,
надав суду заперечення за змістом
якого вказано, що позивачка ОСОБА_2
пропустила строк звернення до суду,
остільки могла і повинна була
дізнатися про своє порушене право
після оприлюднення урядового
нормативно-правового акту, а саме
Постанови правління Пенсійного Фонду
України «Про виконання рішення
Окружного адміністративного суду
м.Києва по справі №2а-4753/09/2670» від 14.02.2011
року за № №5-1, яка зареєстрована в
Міністерстві юстиції України 18.02.2011
року за №210/18948 і була офіційно
опублікована в «Офіційному віснику
України» №14 від 04.03.2011 року, тобто понад
3 роки тому і набрала законної сили
04.03.2011 року. Зазначеною постановою
скасовано попередню форму довідки про
складові заробітної плати, що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» та затверджено нову. В
нову форму довідки введено додаткову
колонку «Інші виплати», проте із
запровадженням нової форми довідки,
зміни до чинного законодавства,
зокрема, Закону України «Про деякі
питання вдосконалення визначення
розмірів заробітку для обчислення
пенсій» від 31.05.2000 року за №865 не
вносилися і, відповідно, при визначенні
заробітної плати для обчислення пенсії
державного службовця включаються
складові заробітної плати, передбачені
зазначеними нормативно-правовими
актами. Вважає, що всі перерахунки
проведені відповідно до законодавства
та матеріалів пенсійної справи. Просив
відмовити позивачці у задоволенні
позовних вимог.

Суд, розглянувши позов в межах
заявлених позовних вимог, вислухавши
позивачку, представника відповідача,
дослідивши та оцінивши всі докази в їх
сукупності, вважає, що позов підлягає
до часткового задоволення в силу
наступного.

У пункті 1 ст.3 КАС України зазначено, що
справа адміністративної юрисдикції -
це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, в якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб»єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства.

Встановленому судом факту
відповідають адміністративно-правові
відносини, що виникають з приводу
захисту прав фізичної особи у сфері
публічно-правових відносин від
порушень суб»єкта, який здійснює
владні управлінські функції .

До даних правовідносин слід
застосувати ст.ст.6, 17 КАС України,
відповідно до яких завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень суб»єкта, який здійснює
владні управлінські функції і до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб"єктів владних
повноважень.

Юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення, і ніхто не може бути
позбавлений права на розгляд його
справи в адміністративному суді, до
підсудності якого вона віднесена КАС
України. До компетенції
адміністративних судів віднесено
публічно-правові спори, в яких
позивачами є особи, на захист прав,
свобод та інтересів яких подано
адміністративний позов до суб»єкта
владних повноважень щодо оскарження
його рішень, дій чи бездіяльності. Суд
може визнати дії чи бездіяльність
суб"єкта владних повноважень
протиправними. При вирішенні справи по
суті суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково. У
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про:
визнання протиправними рішення
суб"єкта владних повноважень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання не чинним рішення чи окремих
його положень; зобов"язання
відповідача вчинити певні дії;
стягнення з відповідача коштів. Суд
може прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку суб"єкта владних
повноважень.

Вибір громадянами способу захисту
своїх прав і свобод від порушень та
протиправних посягань гарантовано
ст.43,ч. 4 ст.55, ст.124 Конституції України,
відповідно до яких кожен має право
будь-якими не забороненими законом
засобами захищати свої права і свободи
від порушень і протиправних посягань
та закріплено статтями 7, 12 Загальної
декларації про права людини, ст. 13
Конвенції про захист прав і основних
свобод людини, що згідно зі статтею 9
Конституції України є складовою
національного законодавства.

Для вирішення спору у справі суд
застосовує положення Законів України
«Про державну службу», «Про пенсійне
забезпечення», «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування», Постанову Кабінету
Міністрів України «Про обчислення
стажу державної служби» від 03.05.1994 року,
Постанову Кабінету Міністрів України
«Про обчислення середньої заробітної
плати (доходу,грошового забезпечення)
для розрахунку виплат за
загальнообов»язковим державним
соціальним страхуванням» від 26.09.2001
року за №1266, Постанову Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування» від 25.11.2005 року, ст. 18 КАС
України .

Як вбачається із матеріалів
адміністративної справи, позивачка
ОСОБА_2, 07.08.2013 року була звільнена з
посади головного спеціаліста відділу
бюджетних надходжень, видатків та
обслуговування розпорядників коштів
та інших клієнтів УПФУ в
Городищенському районі, у зв»язку з
виходом на пенсію на підставі ст.38 КЗпП
України. Після звільнення звернулась
до Управління Пенсійного Фонду України
в Городищенському районі Черкаської
області за нарахуванням пенсії по
інвалідності. На момент досягнення
пенсійного віку, перебувала на посаді,
яка віднесена до категорії посад
державного службовця. Вважаючи, що
пенсія була нарахована їй не в повному
обсязі, звернулася із заявою до УПФУ в
Городищенському районі про включення
до заробітної плати для обчислення
пенсії сум матеріальної допомоги. У
перерахунку пенсії їй було відмовлено
та запропоновано звернутися до суду за
захистом своїх прав.

Відповідно до вимог ст. 37 Закону
України «Про державну службу» на
одержання пенсії державних службовців
мають право особи, які досягли
встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для жінок - не менш 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менш 10-ти років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менш 20-ти
років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорії посад
державних службовців, - незалежно від
місця роботи на час досягнення
пенсійного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80%
від сум їх заробітної плати, на які
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80%
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі.

Пенсія по інвалідності у розмірах,
передбачених частиною першою цієї
статті, призначається за наявності
страхового стажу, встановленого для
призначення пенсії по інвалідності
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», особам,
визнаним інвалідами I або II групи у
період перебування на державній
службі, які мають стаж державної
служби не менше 10 років, а також
особам з числа інвалідів I або II
групи незалежно від часу
встановлення їм інвалідності, які
мають не менше 10 років стажу державної
служби

на посадах, віднесених до категорій
посад державних службовців, якщо
безпосередньо перед зверненням за
призначенням такої пенсії вони
працювали на зазначених посадах.
Пенсія по інвалідності відповідно до
цього Закону призначається незалежно
від причини інвалідності за умови
припинення державної служби.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачка перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного Фонду України в
Городищенському районі з 07.08.2013 року та
отримує пенсію у відповідності до
Закону України «Про державну службу».
Згідно довідки УПФУ в Городищенському
районі про складові заробітної плати
(за останні 24 календарні місяці роботи
або будь-які 60 календарних місяців
роботи підряд перед зверненням за
пенсією), що подається для призначення
пенсії відповідно до Закону України
«Про державну службу» від 17.07.2014 року за
№06-18/1876, до довідки, а саме у графу
розмір заробітної плати позивачки,
включено матеріальну допомогу та
індексацію.

На звернення позивачки до відповідача
із заявою про перерахунок пенсії з
врахуванням сум матеріальної допомоги
на оздоровлення, на соціально-побутові
питання, їй було відмовлено з
посиланням на те, що дані види виплат не
включаються до складу заробітної плати
(а.с.11-12).

Як вбачається з довідки про складові
заробітної плати (за останні 24
календарні місяці роботи або будь-які 60
календарних місяців роботи підряд
перед зверненням за пенсією), що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» від 17.07.2014 року за
№06-18/1876, виданою УПФУ в Городищенському
районі, які позивачка подала для
призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу»,
до складових заробітної плати, з яких
справлялися страхові внески на
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування, ввійшли матеріальна
допомога та індексація (а.с.9-10).

Як передбачено ч.2 ст.33 Закону України
«Про державну службу» від 16.12.1993 року,
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Відповідно до ч.1 ст.66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991
року до заробітку для обчислення
пенсії включаються всі види оплати
праці, на які згідно до вимог Закону
України «Про збір на обов`язкове
державне пенсійне страхування»,
нараховується збір на обов`язкове
державне пенсійне страхування в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, яка діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно до ст.41 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року, до
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії враховуються: 1) суми
виплат (доходу), отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких, згідно із
цим Законом були фактично обчислені та
сплачені страхові внески до Пенсійного
фонду в межах встановленої
законодавством максимальної величини
заробітної плати (доходу), з якої
сплачуються страхові внески; 2) суми
виплат (доходу), отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов`язкове державне пенсійне
страхування, а за періоди до
запровадження обмеження максимального
розміру заробітної плати (доходу), з
якої сплачувалися зазначені внески
(збір), - у межах сум, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
включалися до заробітної плати, з якої
обчислювалася пенсія відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», і не перевищують 5,6
розміру середньої заробітної плати в
Україні на день отримання зазначених
сум.

Виходячи з цього, отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких фактично були нараховані та
сплачені внески або збір на обов`язкове
державне пенсійне страхування,
враховуються в заробіток (доход)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, незалежно від того, чи входять
вони до структури заробітної плати.

Таким чином, враховуючи, що Управлінням
Пенсійного Фонду України в
Городищенському районі при
призначенні пенсії позивачці
відмовлено в перерахуванні
призначеної пенсії з врахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань у
відповідності до ст., ст. 37, 37-1 Закону
України «Про державну службу», а
постановою правління Пенсійного Фонду
України від 14.02.2011 року №5-1 «Про
виконання рішення Окружного
адміністративного суду м.Києва»
затверджена форма довідки про складові
заробітної плати з врахуванням рішення
суду, яка набрала чинності з 04.03.2011 року
та відповідно до цієї постанови
скасовано попередню довідку про
складові заробітної плати і
затверджено нову форму довідки, в яку
введено додаткову колонку «Інші
виплати», слід визнати відмову
відповідача протиправною та
зобов`язати його здійснити перерахунок
пенсії з урахуванням інших виплат за
період з 17 липня 2014 року.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду
за захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлено шестимісячний
строк, якщо не встановлено інше, який
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Із пояснень позивачки та
матеріалів справи вбачається, що на час
призначення пенсії у довідку для
нарахування пенсії їй не були включені
у інші виплати суми нарахованих сум
матеріальних допомог на оздоровлення,
для вирішення соціально-побутових
питань та за вислугу років. Про
включення сум матеріальних допомог до
довідки про складові заробітної плати,
позивачка дізналася 17 липня 2014 року, і,
отримавши довідку про складові
заробітної плати (за останні 24
календарні місяці роботи або будь-які 60
календарних місяців роботи підряд
перед зверненням за пенсією), що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» від 14.05.2014 року за №38,
30 липня 2014 року звернулася до суду з
даним позовом, що надає суду підстави
вбачати, що про порушення своїх прав
позивачка дізналася саме 17 липня 2014
року.

Частиною 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що пропущення строку
звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.
Відповідно до ч.1,2 ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Аналізуючи
докази у справі, суд, приходить до
висновку, що відповідач не надав суду
достатніх беззаперечних доказів в
обґрунтування правомірності невиплати
позивачці належного розміру пенсії,
передбаченої Законом України «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування», як і доказів того, що
позивачка пропустила строк на
звернення до суду, не заперечуючи в
своїх поясненнях суду на факт
звернення останньої з приводу
оскаржуваної обставини до Управління
Пенсійного Фонду в Городищенському
районі Черкаської області.

Таким чином, враховуючи, що Управлінням
Пенсійного Фонду України в
Городищенському районі при
призначенні пенсії позивачці
відмовлено в перерахуванні
призначеної пенсії з врахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань у
відповідності до ст., ст. 37, 37-1 Закону
України «Про державну службу», слід
визнати відмову відповідача
протиправною та зобов`язати його
здійснити перерахунок та виплату
пенсії позивачці з урахуванням інших
виплат, в установленому їй розмірі при
виході на пенсію - 80% від сум заробітної
плати за період з 17 липня 2014 року та в
подальшому проводити виплату пенсії з
урахуванням інших виплат.

Суд, вважає, що сторони необхідно
звільнити від сплати судового збору по
справі: позивачку на підставі п.19 ч.1 ст.5
ЗУ «Про судовий збір»,а відповідача на
підставі п.34 ст.4 Декрету КМУ «Про
державне мито».

Враховуючи вищенаведене та керуючись
ст.ст. 2, 4, 6, 14, 17, 18, 71, 94, 99 ,159-163, 167, 185, 186
КАС України, Законом України «Про
державну службу», Законом України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування», Законом України «Про
внесення змін до деяких законів
України щодо призначення та індексації
пенсії»,-

постановив
:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного Фонду України в
Городищенському районі Черкаської
області про визнання дій протиправними
та зобов»язання вчинити дії -
задоволити частково.

Визнати відмову Пенсійного Фонду
України в Городищенському районі
Черкаської області щодо перерахунку
пенсії з урахуванням інших виплат та
подальшої її виплати ОСОБА_2-
протиправною.

Зобов'язати управління Пенсійного
Фонду України в Городищенському районі
Черкаської області здійснити
перерахунок та виплатити пенсію
ОСОБА_2, з врахуванням матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги на вирішення соціально
побутових питань та сум індексації з
17.07.2014 року в розмірі 80% від сум
заробітної плати, як при виході на
пенсію.

Постанова підлягає негайному
виконанню у межах суми стягнення за
один місяць.

Постанова суду може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду повністю або
частково шляхом подачі апеляційної
скарги.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їхні права, свободи,
інтереси чи обов"язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
постанову суду першої інстанції
повністю або частково, крім випадків,
встановлених КАС України.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подала, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення.

Суддя О. М. Савенко