Справа № 820/13086/14
Суддя: Бездітко Д.В.
Дата ухвалення: 2014-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

19 вересня 2014 р.
№ 820/13086/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого - Судді Бездітка Д.В.,

при секретарі судового засідання -
Ділбарян А.О.,

за участю: представника позивача -
Сінгаєвської А.С.,

представника відповідача - Іхненко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "СУЧАСНИЙ МОДЕРН"

до Основ'янської об'єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області

про скасування податкового
повідомлення-рішення ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "СУЧАСНИЙ МОДЕРН",
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
відповідача, Основ'янської об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області, в
якому просить суд податкове
повідомлення-рішення Основ'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області від 11 червня 2014 року №
скасувати.

Свій позов позивач обґрунтував тим, що
при проведенні перевірки контролюючим
органом та при оформленні її
результатів мало місце не дотримання
вимог податкового законодавства,
висновки акту перевірки є
неправомірними, а оскаржуване
податкове повідомлення-рішення
прийняте з порушенням норм діючого
законодавства України, що є підставою
для його скасування.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги в
повному обсязі з підстав зазначених у
позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
просив в їх задоволенні відмовити
через безпідставність. Згідно наданих
до суду письмових заперечень пояснив,
що оскаржуване в даній справі
податкове повідомлення-рішення від 11
червня 2014 року № є цілком
законним та обґрунтованим, винесеним
відповідно до чинного законодавства, а
позовні вимоги позивача є
безпідставними та необґрунтованими.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши
доводи позову, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
зібрані по справі докази в їх
сукупності, проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
які врегульовують спірні
правовідносини, суд вважає, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що Основ'янською
об'єднаною державною податковою
інспекцією м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області на підставі наказу №536 від
09.04.2014 року та п.п.78.1.1 п.78.1. ст.78, ст.79
Податкового кодексу України було
проведено позапланову невиїзну
документальну перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю "СУЧАСНИЙ
МОДЕРН" () щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платниками
податків ТОВ «С-Трейд Україна»
податковий номер 38441480 їх реальності та
повноти відображення в обліку за
період серпень 2013 року, за результатами
якої відповідачем складено акт
№1462/20-38-22-01-04/33898608 від 29.04.2014 р.

У вказаному акті перевірки містяться
висновки про порушення Товариством з
обмеженою відповідальністю "СУЧАСНИЙ
МОДЕРН" п.п.198.3, п.п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI, зі
змінами та доповненнями (в редакції, що
діяла на момент вчинення порушення), в
результаті чого занижено податок на
додану вартість у розмірі 64403,01 грн., в
т.ч. у серпні 2013 р. на суму 64403,01 грн.

На підставі висновків акту перевірки
від 29.04.2014 р. №1462/20-38-22-01-04/33898608
Основ'янською об'єднаною державною
податковою інспекцією м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 11.06.2014 року, яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість у сумі 96604,50
грн., в т.ч. за основним платежем 64403,0
грн., за штрафними (фінансовими
санкціями) 32201,50 грн.

Перевіряючи вказані в акті перевірки
висновки відповідача і винесений на їх
підставі спірний правовий акт
індивідуальної дії на відповідність
вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд
приходить до наступних висновків.

Контролюючим органом під час
проведення перевірки встановлено, що в
перевіряємий період позивач мав
господарські взаємовідносини з ТОВ
«С-Трейд Україна» ().

Судом встановлено, що між Товариством з
обмеженою відповідальністю "СУЧАСНИЙ
МОДЕРН" (в якості Покупця) та ТОВ
«С-Трейд Україна» (в якості Продавця)
укладено договір №180613-1 від 18.06.2013 року,
на умовах та в порядку, передбачених
Договором Продавець (Постачальник)
здійснює поставку систем
кондиціювання та вентиляції повітря
(надалі - Обладнання), найменування,
кількість та ціна якого визначені у
Додатку №1,2,3 до цього Договору, а
Покупець приймає і сплачує обладнання.
(п.п.1.1 Договору).

Суд зазначає, що відповідно до додатків
до договору №1,2,3 до переліку
обладнання, що продавець зобов'язаний
поставити Покупцю на підставі Договору
№180613-1 від 18.06.2013 р. входить фанкойл
горизонтальний в корпусі, без корпусу,
фанкойл касетний, фанкойл канальний
без корпусний, тепловентилятори,
повітряні завіси (до складу повітряних
завіс завода - виробника « 2VV» (Чехія)
вентилятор та теплообмінник, металевий
профарбований корпус та пульт
дистанційного керування) всього в
загальній кількості 109 штук.

Представником позивача долучено до
матеріалів справи видаткову накладну
№232 від 13.08.2013 р., товарно-транспортну
накладну №Р232 від 13.08.2013 р., платіжні
доручення №10658 від 21.06.2013 р., №14434 від
15.08.2013 р., податкові накладні №31 від
21.06.2013 р. та №20 від 13.08.2013 р.

Контролюючим органом в акті перевірки
встановлені порушення лише щодо
формування податкового кредити по
податковій накладній №20.

Відповідно до п.1.2. Договору, поставка
за цим Договором здійснюється за
адресою, додатково погодженою
сторонами Договору. Будь-яке інше
переміщення товару здійснюється
покупцем за власний рахунок.

До матеріалів справи представником
позивача не надано доказів додаткового
погодження адреси (місця призначення)
поставки товару.

Як встановлено з товарно-транспортної
накладної №Р232 від 13.08.2013 р. пунктом
навантаження є м. Київ, без зазначення
точної адреси, а пунктом розвантаження
є м. Харків, вул. Полтавський шлях, 140.
Перевезення товару в кількості 109 штук
здійснювалося автомобілем марки VOLVO
АА3546ВІ.

Згідно долучених до матеріалів справи
відомостей з АІС «Автомобіль» ДАІ МВС
України про зареєстровані (зняті з
обліку) транспорті засоби та їх
власників, автомобіль з номерним
знаком АА3546ВІ є легковий седан-в марки
OPELVECTRA 1.8.

Таким чином, суд приходить до висновку
про фактичну неможливість переміщення
обладнання, а саме, фанкойлу
горизонтального в корпусі, без корпусу,
фанкойлу касетного, фанкойлу
канального безкорпусного,
тепловентиляторів, повітряних завіс
(до складу повітряних завіс завода -
виробника « 2VV» (Чехія) вентилятору та
теплообміннику, металевого
профарбованого корпусу та пульту
дистанційного керування), в кількості
109 штук.

Відповідно до п.п.2.1.1 Договору,
продавець зобов'язаний поставити
Покупцю обладнання в належній якості
та з дотриманням строків, встановлених
у цьому договорі.

Продавець зобов'язується за власний
рахунок поставити обладнання за
адресою м. Харків, вул. Полтавський
шлях, 140 згідно Додатку №1,2,3 до цього
договору протягом 40 (сорока) робочих
днів з дати підписання уповноваженими
представника сторін цього договору. (п.
3.1. Договору).

Суд зазначає, в порушення п. 3.1. Договору
та встановлених договором строків,
постачання обладнання, відповідно до
товарно-транспортної накладної №Р232,
відбулося 13.08.2013 р., натомість як
Договір був укладений 18 червня 2013 року.

Крім того, суд зазначає, що в порушення
п.п.2.1.1. Договору представником
позивача не надано до матеріалів
справи належних та допустимих доказів
якості обладнання.

Долучені до матеріалів справи
Паспорти, не приймаються судом до
уваги, оскільки роздруковані вони на
бланках ТОВ «С-Трейд» з позначкою
виробництва «Atisa» Італія та Чехія, тому
взагалі неможливо встановити
походження та якість вказаного
обладнання.

Відповідно до п.п.3.2. Договору,
Продавець зобов'язаний надати Покупцю
в момент передачі обладнання оригінали
технічної документації на
українській/російській мові.

На вимогу суду представником позивача
вищевказаної технічної документації
на українській/російській мові до
матеріалів справи не було долучено.

За умовами п.п.3.5. Договору Покупець
зобов'язаний надати продавцю в момент
поставки обладнання оригінал належним
чином оформленого доручення на особу,
що вповноважена приймати обладнання,
або прийняти таке обладнання особисто.

Згідно долучених до матеріалів справи
первинних документів, видаткової
накладної та товарно-транспортної
накладної, товар отримав агент з
постачання ОСОБА_3

Представником позивача до матеріалів
справи не надано на підтвердження
повноважень агента з постачання
належним чином оформленого доручення
на особу, що уповноважена приймати
обладнання.

Щодо проведення розрахунків між
підприємствами, суд зазначає.

Відповідно до п.п.4.3.1 Договору Покупець
сплачує продавцю 50 % вартості Товару, а
саме 386418, 08 грн. протягом трьох
банківських днів з моменту підписання
цього Договору.

Покупець сплачує Продавцю 50% вартості
Товару, а саме 386418,09 грн. протягом
одного банківського дня з моменту
отримання повідомлення про можливість
отримання товару за місцем
призначення. (п.п.4.3.2 Договору).

Згідно з п.8 Договору всі повідомлення,
запити, вимоги або будь-яка інша
кореспонденція за цим Договором
виконується в письмовій формі
українською або російською мовою та
доставляється кур'єром, переплаченим
рекомендованим поштовим відправленням
та для зручності можуть дублюватися
телетекстом чи факсом відповідній
стороні.

Як встановлено судом, згідно з
платіжним дорученням №10658 від 21.06.2013 р.
проведено розрахунок в розмірі 386418,08
грн.

На вимогу суду представником позивача
не надано письмового повідомлення про
можливість отримання товару за місцем
призначення, передбаченого п.п.4.3.2 та п.8
Договору.

Відповідно до долученої до матеріалів
справи товарно-транспортної накладної
№Р232, товар було поставлено 13.08.2013 р.,
натомість розрахунок у розмірі 386418,09
грн. здійснено 15.08.2013 р.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про порушення п.п.4.3.2 Договору,
та не здійснення оплати товару
протягом одного банківського дня з
моменту отримання повідомлення про
можливість отримання товару за місцем
призначення.

Крім того, до матеріалів справи
представником позивача долучені акти
звірки взаємних розрахунків ТОВ
«Сучасний модерн» та ТОВ «С-Трейд
Україна» від 28.08.2014 р., один з яких
завірений печаткою підприємства
позивача з відміткою копія вірна та
оригінал, який одночасно містить
оригінал печатки позивача та копію
печатки контрагента позивача ТОВ
«С-Трейд Україна», а тому, згідно
положень Розділу 2 Глави 6 КАС України,
не може вважатися належним та
допустимим доказом проведення звірки
взаємних розрахунків.

Також, суд вважає за необхідне
зазначити, що представником позивача в
позовній заяві та в письмових
поясненнях вказано, що договір
поставки №180613-1 від 18.06.2013 року з ТОВ
«С-Трейд Україна» було укладено на
виконання умов Договору підряду №19/06
від 19.06.2013 р., що суперечить
послідовності дат укладання договорів.
Крім того, відомостей щодо
взаємопов'язаності даних договорів
позивачем суду не надано.

Враховуючи вищевикладені факти, суд
зазначає, що в ході розгляду справи
встановлена нереальність та
фіктивність укладеного правочину, а
надані документи не відповідають
вимогам чинного законодавства України
та не можуть вважатися доказами по
справі, в розумінні положень глави 6
розділу 2 КАС України.

Так, відповідно до вимог статті 71 КАС
України, передбачено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198. Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій,
зокрема, з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу
України визначено, що датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

При цьому за правилами п.198.3. ст.198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

За змістом п.198.6. ст.198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.198.4. ст.198 Податкового
кодексу України передбачено, що якщо
платник податку придбає (виготовляє)
товари/послуги та необоротні активи,
які призначаються для їх використання
в операціях, що не є об'єктом
оподаткування або звільняються від
оподаткування, то суми податку,
сплачені (нараховані) у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
відносяться до податкового кредиту
зазначеного платника.

Суд зазначає, що наявність податкових
накладних не є вичерпною умовою для
формування податкового кредиту
підприємства платника податків.

Згідно з ч. 1 ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта
владних повноважень має бути законними
та обґрунтованими, прийнятими чи
вчиненими в межах наданих повноважень,
мати під собою конкретні об'єктивні
факти, на підставі яких його ухвалено
або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст.
2 КАС України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, перевіряє чи
прийнято такі рішення на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, з використанням повноважень з
метою, з якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення, безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації,
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення,
з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення, своєчасно,
тобто протягом розумного строку. Також
рішення суб'єкта владних повноважень
на може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем до матеріалів справи не
надано документів, які б спростовували
висновки контролюючого органу, що
зазначені в акті перевірки про
встановлені порушення податкового
законодавства.

За таких обставин, висновки
контролюючого органу, що викладені в
акті перевірки відповідають дійсності,
оскаржуване податкове повідомлення -
рішення, відповідає ч.3 ст.2 КАС України,
а тому позовні вимоги позивача є
необґрунтованими, спростовуються
зібраними доказами по справі та не
підлягають задоволенню.

На виконання вимог КАС України, а саме
Глави 7 Розділу 2, суд вважає за
необхідне розподілити судові витрати.

Суд зазначає, що порядок та розмір
сплати судового збору визначений
Законом України "Про судовий збір" від 8
липня 2011 року № 3674-VI.

Законом України "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
сплати судового збору" від 19.09.2013 року N
590-VII, який набув чинності 23.10.2013 року,
внесені зміни до Закону України "Про
судовий збір", зокрема, відповідно до
підпункту 1 пункту 3 частини другої
статті 4 Закону України "Про судовий
збір" судовий збір за подання до
адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру становить 2 відсотки розміру
майнових вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Частиною третьою статті 4 Закону
України "Про судовий збір" встановлено,
що під час подання адміністративного
позову майнового характеру
сплачується 10 відсотків розміру ставки
судового збору. Решта суми судового
збору стягується з позивача або
відповідача пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Таким чином, відповідно до відхиленої
частини вимоги, суд вважає за необхідне
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "СУЧАСНИЙ МОДЕРН"
решту суми судового збору в розмірі
1738,39 грн. на користь Державного бюджету
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України у
разі ухвалення судового рішення на
користь сторони, яка є суб'єктом
владних повноважень, сплачений судовий
збір позивачу не повертається.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 160,161,162,163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю "СУЧАСНИЙ МОДЕРН" до
Основ'янської об'єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкового повідомлення-рішення -
відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "СУЧАСНИЙ МОДЕРН" () суму судового збору в
розмірі 1738.89 грн. (одна тисяча сімсот
тридцять вісім гривень 89 копійок) на
користь Державного бюджету України
(отримувач: УДКСУ у Червонозаводському
районі м.Харкова Харківській області,
код: 37999628, МФО банку: 851011, назва банку: ГУ
ДКСУ в Харківській області, рахунок
4011, призначення платежу: Судовий
збір).

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено КАС України,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 24
вересня 2014 року.

Суддя
Д.В. Бездітко