Справа № 2а-6829/12/1370
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 р.
Справа № 9104/181011/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Клюби В. В.

суддів:
Хобор Р. Б., Яворського І. О.

з участю: секретаря судового засідання
Сідельник Г. М.

представника особи, яка
подала

апеляційну скаргу
(відповідача) Чубак Н. В.

представника позивача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Львові
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м. Львова Львівської області
Державної податкової служби на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 07 листопада
2012 року по справі №2а - 6829/12/1370 за
адміністративним позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м. Львова Львівської області
Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення, -

УСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа - підприємець ОСОБА_3
звернувся до Львівського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м. Львова, в якому просив визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення - рішення №,
прийняте відповідачем 22 серпня 2011 року,
яким позивачу було збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок з доходів найманих працівників
на загальну суму 25 288 гривень 53 коп., в
тому числі: на 20 230 гривень 82 коп. - за
основним платежем та на 5 057 гривень 71
коп. - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
висновок відповідача про порушення
позивачем пп. 8.1.1 п. 8 ст. 8 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб» є
безпідставним, оскільки для здійснення
підприємницької діяльності він не
використовував найману працю як за
укладеними трудовими угодами, так і за
цивільно - правовими договорами. Така
інформація міститься у звітах суб'єкта
малого підприємництва - фізичної особи
- платника єдиного податку. Тому,
відповідач не мав жодних зобов'язань
щодо сплати податку з доходів фізичних
осіб. Твердження в акті перевірки, на
підставі якого виносилося податкове
повідомлення - рішення, про виплату за
вказаний період 134 872 гривні 13 коп. без
утримання та перерахування податку з
доходів фізичних осіб до бюджету,
ґрунтується на припущеннях
податкового органу.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 07 листопада
2012 року адміністративний позов
фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до
Державної податкової інспекції у
Галицькому районі м. Львова Львівської
області Державної податкової служби
про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення задоволено повністю: визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення - рішення Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м. Львова Львівської області
Державної податкової служби від 22
серпня 2011 року за №.

Відповідач не погодився з таким
судовим рішенням суду першої інстанції
і оскаржив його в апеляційному порядку
до Львівського апеляційного
адміністративного суду. Посилаючись у
поданій апеляційній скарзі на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, а також на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову
про відмову в задоволенні позовних
вимог.

Окрім цього, обґрунтовуючи доводи
апеляційної скарги, відповідач
посилається на ті обставини, що в ході
проведеної перевірки підтверджено
порушення позивачем вимог податкового
законодавства і відповідно заниження
податкових зобов'язань. Висновки
перевірки викладені у складеному за
результатами перевірки акті. Проте, суд
першої інстанції без достатніх підстав
та належної мотивації не врахував цих
висновків, врахувавши при цьому доводи
позивача та представлені позивачем
документи, які не спростовують
висновків перевірки.

В судовому засіданні представник
особи, яка подала апеляційну скаргу
(відповідача), підтримала викладені в
апеляційній скарзі доводи і вважає, що
оскаржувана постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню.

Представник позивача не погодився з
апеляційною скаргою і вважає, що
наведені відповідачем обставини не
свідчать про наявність підстав для
скасування оскаржуваного судового
рішення.

Вислухавши суддю - доповідача та доводи
представників сторін, дослідивши
наявні в справі матеріали та докази,
перевіривши доводи апеляційної скарги
у їх сукупності, правильність правової
оцінки судом першої інстанції обставин
справи та застосування норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів апеляційного суду
приходить до висновку, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає з
наступних підстав.

Постановляючи оскаржуване судове
рішення та умотивовуючи свої висновки,
суд першої інстанції виходив з того, що
під час розгляду справи відповідачем
документально не доведено належними та
допустимими доказами фактів укладання
будь - яких цивільно - правових чи
трудових угод із особами, на користь
яких, як вважає сам відповідач,
нараховувався дохід. Під час розгляду
справи судом не встановлено обставин,
які б свідчили про наявність у позивача
найманих працівників та виплату таким
особам винагороди за трудовими
договорами. Крім цього, відповідачем в
акті перевірки зазначено, що
перевіркою правильності ведення
результатів фінансово - господарської
діяльності, правильності обчислення,
повноти і своєчасності сплати до
бюджетів, державних цільових фондів
податків і зборів (обов'язкових
платежів), встановлених
законодавством, порушень не виявлено.
Тому, суд першої інстанції прийшов до
висновку, що відповідач, як суб'єкт
владних повноважень, не довів суду
правомірності прийняття ним
податкового повідомлення - рішення.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується із таким висновком суду
першої інстанції з урахуванням
наступного.

Як було встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
позивач - фізична особа - підприємець
ОСОБА_3, 10 лютого 2010 року зареєстрований
як суб'єкт підприємницької діяльності
виконавчим комітетом Львівської
міської ради, та є платником єдиного
податку згідно Свідоцтва по державну
реєстрацію фізичної особи - підприємця
Серії НОМЕР_2 та Свідоцтва НОМЕР_3 про
сплату єдиного податку Серії НОМЕР_4
від 19 лютого 2010 року.

Відповідачем із 03 по 09 серпня 2011 року
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку дотримання позивачем
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період із 15 лютого 2010
року по 03 серпня 2011 року, за
результатами якої 10 серпня 2011 року
складено Акт перевірки за №2445/17 -
2/НОМЕР_1. Згідно викладених в акті
висновків, в ході перевірки
встановлено порушення позивачем: п.1.15
ст. 1, пп. пп. 8.1.1, 8.1.2 п. 8.1 ст. 8, п. 17.1, п. 17.2
ст. 17, п. 19.2, ст. 19 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб», що є
підставою для донарахування податку з
доходів фізичних осіб в сумі 20 230
гривень 82 коп..

На підставі висновків перевірки
відповідачем 22 серпня 2011 року винесено
податкове повідомлення - рішення
№, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок з доходів найманих працівників
в розмірі 25 288 гривень 53 коп., в тому
числі: на 20 230 гривень 82 коп. - за
основним платежем та на 5 057 гривень 71
коп. - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам особи, яка
подала апеляційну скаргу, колегія
судів апеляційного суду виходить з
такого.

У відповідності до п. 1.15 ст. 1, пп. 8.1.1 п. 8.1
ст. 8 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» податковий
агент - юридична особа (її філія,
відділення, інший відокремлений
підрозділ) або фізична особа чи
представництво нерезидента - юридичної
особи, які незалежно від їх
організаційно - правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками зобов'язані нараховувати,
утримувати та сплачувати цей податок
до бюджету від імені та за рахунок
платника податку, вести податковий
облік та подавати податкову звітність
податковим органам відповідно до
закону, а також нести відповідальність
за порушення норм цього Закону.
Податковий агент, який нараховує
(виплачує) оподатковуваний дохід на
користь платника податку, утримує
податок від суми такого доходу за його
рахунок, використовуючи ставку
податку, визначену у відповідних
пунктах статті 7 цього Закону.

Згідно з пп. 9.12.1 п. 9.12 ст. 9 цього ж Закону
оподаткування доходів, зокрема,
отриманих фізичною особою від продажу
нею товарів (надання послуг, виконання
робіт) у межах її підприємницької
діяльності без створення юридичної
особи здійснюється за правилами,
встановленими спеціальним
законодавством з цих питань з
урахуванням норм цього пункту.

Відповідно до Указу Президента України
від 03 липня 1998 року №727/98 «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» доходи, отримані від
здійснення підприємницької
діяльності, що обкладаються єдиним
податком, не включаються до складу
сукупного оподатковуваного доходу за
підсумками звітного року такого
платника та осіб, що перебувають з ним у
трудових відносинах, а сплачена сума
єдиного податку є остаточною і не
включається до перерахунку загальних
податкових зобов'язань як самого
платника податку, так і осіб, які
перебувають з ним у трудових
відносинах, включаючи членів його
сім'ї, які беруть участь у
підприємницькій діяльності. Платник
єдиного податку не є платником податку
на доходи фізичних осіб (прибуткового
податку з громадян) саме від здійснення
того виду підприємницької діяльності,
дохід від якої обкладається єдиним
податком.

Згідно змісту акта перевірки, висновки
перевірки ґрунтуються на поданому
позивачем поясненні до перевірки від 03
серпня 2011 року щодо необов'язковості
зберігання первинних документів, а
також на тому, що до перевірки не
представлено документи про реєстрацію
суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи - підприємця, свідоцтво
про сплату єдиного податку, і не
підтверджено у зв'язку з цим статус
суб'єкта підприємницької діяльності.

Згідно Звітів суб'єктів малого
підприємництва - фізичної особи -
платника єдиного податку за перший -
четвертий квартали 2010 року протягом
періоду, за який проведено перевірку,
позивачем праця найманих працівників
не використовувалась.

Тобто, висновки податкового органу
щодо нарахування та виплату коштів
(доходу) фізичним особам
спростовуються фактичними обставинами
справи і в акті перевірки сам
відповідач вказав про відсутність
фактів порушень податкового
законодавства з боку позивача протягом
періоду, що охоплений перевіркою.

З огляду на встановлені судом
обставини справи та досліджені судом
докази, які були представлені
сторонами на підтвердження обставин,
якими вони обґрунтовують свої вимоги
та заперечення, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що в ході
розгляду справи не підтверджено
виникнення у позивача за результатами
діяльності за період із 15 лютого 2010
року по 03 серпня 2011 року, зобов'язання
по сплаті податку з доходів фізичних
осіб. Тому апеляційний суд вважає, що
суд першої інстанції прийшов до
законного та обґрунтованого висновку
щодо протиправності прийнятого
відповідачем рішення.

При цьому, колегія суддів апеляційного
суду не погоджується із доводами,
викладеними відповідачем на
обґрунтування апеляційної скарги з тих
підстав, що такі доводи ґрунтуються на
висновках перевірки, які були
спростовані в судовому засіданні і які
обґрунтовано були визнані судом першої
інстанції такими, що не підтверджені
належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто ухваленим
відповідно до норм матеріального права
з дотриманням процесуальних норм, та на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи.

Колегія суддів апеляційного суду з
урахуванням встановлених судом
обставин справи та доказів, вважає, що
суд першої інстанції дотримався
зазначених вимог.

Згідно ст. 200 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Виходячи із змісту вищевказаних статей
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи. Тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції і відповідно - до задоволення
апеляційної скарги апеляційний суд не
вбачає.

Керуючись ст. ст. 159, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м. Львова Львівської області
Державної податкової служби залишити
без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 07 листопада
2012 року по справі №2а - 6829/12/1370 за
адміністративним позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м. Львова Львівської області
Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили, а у
випадку складення ухвали в повному
обсязі відповідно до ст. 160 ч. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
- у цей же строк з дня складення ухвали
суду в повному обсязі безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
Р. Б. Хобор

І. О. Яворський

Ухвалу у повному обсязі
складено 23 вересня 2014 року.