Справа № 805/9350/13-а
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/50020/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України у
Ворошиловському районі міста Донецька
на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 25 липня 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 24 вересня
2013 року у справі за позовом управління
Пенсійного фонду України у
Ворошиловському районі міста Донецька
до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
Ворошиловському районі міста Донецька
про стягнення витрат на виплату
пенсій,-

в с т а н о в и л а :

Управління Пенсійного фонду України у
Ворошиловському районі м. Донецька
звернулось з позовом до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Ворошиловському
районі м. Донецька, в якому просив:
стягнути в відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в
Ворошиловському районі сплачені УПФУ у
Ворошиловському районі м. Донецька
пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві по
справі гр. ОСОБА_4, за період з лютого 2013
року по травень 2013 року на загальну
суму 600,00 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 25 липня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 24 вересня
2013 року, в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанції, УПФУ
у Ворошиловському районі м. Донецька
звернулось з касаційною скаргою, у якій
просить їх скасувати, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, що УПФУ у Ворошиловському
районі м. Донецька та відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Ворошиловському
районі м. Донецька підписані Акти
щомісячної звірки витрат по особових
справах пенсіонерів, які мають право на
отримання пенсії у зв'язку з нещасним
випадком на виробництві або
професійним захворюванням за період з
лютого 2013 року до травня 2013 року
включно у сумі 600 грн.

Згідно таблиць розбіжностей до Актів
щомісячної звірки, особам, яким
виплачені пенсії у зв'язку із втратою
годувальника, внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, які не
прийняті до відшкодування Фондом за
період з лютого 2013 року по травень 2013
року, зокрема, розбіжності виникли в
результаті непогодження Фондом
соціального страхування відшкодувати
управлінню ПФУ суму пенсії, яку
виплачено ОСОБА_4 - у зв'язку тим, що
момент загибелі годувальника вказана
особа була працездатною.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи
в задоволенні позовних вимог, прийшли
до висновку їх необґрунтованості,
оскільки ОСОБА_4, якій виплачується
пенсія пенсійним органом по втраті
годувальника, не має права на одержання
щомісячних страхових виплат, згідно
Закону №1105.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інтонацій, з огляду на
наступне.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 22.09.2011 року
у адміністративній справі, залишеною
без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 01.11.2011 року, позов УПФУ у
Ворошиловському району м. Донецька до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Ворошиловському
районі м. Донецька про стягнення
заборгованості - задоволено частково,
внаслідок чого стягнуто з відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України у
Ворошиловському районі м. Донецька на
користь УПФУ в Вороишловському районі
м. Донецька сплачену пенсію у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, по пенсійній справі
ОСОБА_4 за період квітень-червень 2011
року в розмірі 450,00 грн. У задоволенні
іншої частини позовних вимог
відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Так, постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 22.09.2011 року,
встановлені наступні обставини.

Актом форми Н-1 про нещасний випадок від
03.06.1999 зафіксований факт про нещасний
випадок на шахті «ім.А.Ф.Засядько» у
зв'язку з вибухом газу метану, в
результаті якого ІНФОРМАЦІЯ_1 року
настала смерть ОСОБА_5 - чоловіка ОСОБА_4

Відповідно до свідоцтва про смерть від
27.05.1999 року, причина смерті громадянина
ОСОБА_5 - термічні опіки, загальної
площею 92 %. 09.06.2009 року ОСОБА_4 звернулась
до позивача з заявою про переведення її
на пенсію по втраті годувальника.

Розпорядженням № 173372 від 19.06.2009 року
ОСОБА_4 призначено пенсію по втраті
годувальника. На момент смерті ОСОБА_5
його дружині виповнилося 45 років і за
висновками МСЕК останні
непрацездатною не визнавалась.

На підставі наведених вище положень
ст.ст. 72, 255 КАС України ці обставини
також не підлягають доказуванню при
розгляді даної адміністративної
справи.

Спір між сторонами виник з приводу
наявності обов'язку відповідача
відшкодовувати понесені позивачем
витрати на виплату ОСОБА_4 пенсії по
втраті годувальника внаслідок
нещасного випадку на виробництві.

Позивач вважає, що відшкодуванню
підлягають всі суми пенсій, які
призначені особам по втраті
годувальника, незалежно від того чи
була ця особа працездатною на дату
смерті годувальника.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суди попередніх інстанцій
прийшли до висновку їх
необґрунтованості, оскільки ОСОБА_4 на
дату втрати годувальника не досягла
пенсійного віку та не була
непрацездатною.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з такими висновками судів
попередніх інстанцій, з огляду на
наступне.

При вирішенні даних правовідносин
необхідно враховувати відмінності у
правовому регулюванні виплат пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, згідно
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі
Закон №1058), на який посилається позивач
в обґрунтування заявлених вимог, та
Закону № 1105, яким встановлено право на
страхові виплати у разі смерті
потерпілого, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Статтею 36 Закону №1058 встановлені умови
призначення пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, згідно якої пенсія у
зв'язку з втратою годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні, за наявності в
годувальника на день смерті страхового
стажу, який був би необхідний йому для
призначення пенсії по інвалідності, а в
разі смерті пенсіонера або осіб,
зазначених у частині другій статті 32
цього Закону, - незалежно від
тривалості страхового стажу. При цьому
дітям пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається незалежно
від того, чи були вони на утриманні
годувальника. Батьки і чоловік
(дружина) померлого, які не були на його
утриманні, мають право на пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, якщо
втратили джерело засобів до існування.
Непрацездатними членами сім'ї
вважаються: 1) чоловік (дружина), батько,
мати, якщо вони є інвалідами або
досягли пенсійного віку, передбаченого
статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому
числі діти, які народилися до спливу 10
місяців з дня смерті годувальника)
померлого годувальника, які не досягли
18 років або старші цього віку, якщо вони
стали інвалідами до досягнення 18 років.

Відмінними між Законами №1105 та №1058 є
те, що статтею 33 Закону № 1105
передбачено, що у разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини
першої статті 21 цього Закону) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті. Такими непрацездатними
особами є: 1) діти, які не досягли 16
років; діти з 16 до 18 років, які не
працюють, або старші за цей вік, але
через вади фізичного або розумового
розвитку самі не спроможні заробляти;
діти, які є учнями, студентами
(курсантами, слухачами, стажистами)
денної форми навчання - до закінчення
навчання, але не більш як до досягнення
ними 23 років; 2) жінки, які досягли 55
років, і чоловіки, які досягли 60р. років,
якщо вони не працюють; 3) інваліди -
члени сім'ї потерпілого на час
інвалідності; 4) неповнолітні діти, на
утримання яких померлий виплачував або
був зобов'язаний виплачувати аліменти;
5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право.

Тобто, коло осіб, які мають право на
одержання щомісячних страхових виплат
відповідно до Закону № 1105 вужче, ніж
коло осіб, яким призначається пенсія у
зв'язку з втратою годувальника на
загальних умовах.

Згідно ст. 13 Закону № 1105 страховим
випадком є нещасний випадок на
виробництві або професійне
захворювання, що спричинили
застрахованому професійно зумовлену
фізичну чи психічну травму за обставин,
зазначених у статті 14 цього Закону, з
настанням яких виникає право
застрахованої особи на отримання
матеріального забезпечення та/або
соціальних послуг. Факт нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання
розслідується в порядку, затвердженому
Кабінетом Міністрів України,
відповідно до Закону України "Про
охорону праці". Підставою для оплати
потерпілому витрат на медичну
допомогу, проведення медичної,
професійної та соціальної
реабілітації, а також страхових виплат
є акт розслідування нещасного випадку
або акт розслідування професійного
захворювання (отруєння) за
встановленими формами.

За змістом статей 8, 10, 81 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" пенсійне
забезпечення громадян, призначення
пенсій і оформлення документів для їх
виплати здійснюється органами
Пенсійного фонду України з виплатою
пенсій за рахунок його коштів.
Матеріалами справи підтверджено, що
ОСОБА_4, якій виплачено основний розмір
пенсії по втраті годувальника
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, про відшкодування суми
якої просить позивач, на дату втрати
годувальника не досягла пенсійного
віку та не була непрацездатною з інших
причин, що не заперечує позивач.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що судами попередніх
інстанцій повно і правильно
встановлені фактичні обставини справи,
характер правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
права. Доводи касаційної скарги
висновків суду не спростовують. За
таких обставин підстав для задоволення
касаційної скарги судова колегія не
вбачає.

Згідно з частиною першою статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Ворошиловському районі міста Донецька
залишити без задоволення, а постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 25 липня 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 24 вересня
2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: