Справа № 676/4279/14-а
Суддя: Вдовичинський А. В.
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 676/4279/14-а
Номер провадження 2-а/676/181/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 року
Кам'янець-Подільський міськрайонний
суд

Хмельницької області

у складі: головуючого судді
Вдовичинського А.В.

за участю секретаря Глезової
М.Г.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті
Кам'янець-Подільському справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Хмельницької митниці Міністерства
доходів і зборів України про
скасування постанови , -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з
адміністративним позовом до
Хмельницької митниці Міністерства
доходів і зборів України про
скасування постанови. В обґрунтування
позовних вимог позивач вказує, що 28.05.2014
р. заступником начальника Хмельницької
митниці Міндоходів Міщенко В. М. була
винесена постанова в справі про
порушення митних правил № 0037/40000/14 якою
його було визнано винним у вчиненні
порушення митних правил, передбачених
ч. 2 ст. 469 та ч.3 ст. 470 Митного кодексу
України та накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян на суму 8500 гривень. Вказану
постанову отримав поштою 02.06.2014 р.
Позивач вважає постанову протиправною
і такою що підлягає скасуванню. Позивач
вважає, що його дії були правомірними і
він безпідставно притягнуто до
адміністративної відповідальності
оскільки в 2013 р. працював у польській
компанії. З метою виконання доручених
нею завдань, пов'язаних із службовим
відрядженням, мав довіреність на
використання за межами Польщі, у тому
числі в Україні, автомобіль AUDI А6,
реєстраційний номер НОМЕР_1, як
транспортного засобу комерційного
використання. 10 серпня 2013 р. вказаний
автомобіль в нього забрав власник
компанії, оскільки даний автомобіль
йому був потрібен для власної
діяльності. За таких обставин вважає,
що в його діях відсутній склад
правопорушення передбачений ст. 469 та
ст. 470 Митного кодексу України. Крім
того позивач вважає, що його незаконно
було притягнуто до адміністративної
відповідальності і накладено
стягнення у вигляді штрафу, в зв'язку із
закінченням строків притягнення до
відповідальності. Позивач вказує, що
автомобіль був ввезений ним на митну
територію України 2 серпня 2013 року, тому
строк транзитного перевезення його
закінчився 12 серпня 2013 року, отже дату
його вчинення правопорушення, на думку
позивача, слід рахувати з 12 серпня 2013 р.,
в зв'язку з цим на момент розгляду
справи про порушення митних правил
строк притягнення його до
відповідальності за скоєне порушення
закінчився. Позивач просить суд
визнати протиправною та скасувати
постанову в справі про порушення
митних правил № 0037/40000/14 від 28.05.2014 року
винисену заступником начальника
Хмельницької митниці Міндоходів,
начальником УБК Міщенко В.М. про
накладення на нього адміністративного
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500
гривень. В суді позивач та його
представник позов підтримали, просять
його задоволити. Суду позивач пояснив,
що дійсно ввезений транзитом
автомобіль на території України
передав власнику польської фірми, при
цьому ніяких документів, акті
прийому-передачі транспортного засобу
не оформлялося.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, направив суду
заперечення в яких просить відмовити в
задоволенні позову, просить справу
розглянути без його участі.

Заслухавши пояснення позивача та
його представника, вивчивши матеріали
справи, суд встановив наступне.

20.05.2014 р. відносно позивача
головним державним інспектором
оперативного відділу оперативного
управління боротьби з контрабандою та
митними правопорушеннями Хмельницької
митниці Міндоходів Кучер О.В. було
складено протокол про порушення митних
правил № 0037/40000/14 відносно позивача про
те, що автомобіль AUDI А6, реєстраційний
номер НОМЕР_1, ввезений на митну
територію України 02.08.2013 р. через м/п
«Мамалига» Чернівецької обласної
митниці громадянином України ОСОБА_1 в
режимі «транзит» шляхом вибору смуги
руху «зелений коридор». З наданих
ОСОБА_1 пояснень встановлено, що
транспортний засіб ним було передано у
користування приблизно 10.08.2013р.
власнику даного транспортного засобу
громадянину Р.Польща, ім'я не пам'ятає.
Таким чином ОСОБА_1 розпорядився
транспортним засобом марки AUDI А6,
реєстраційний номер НОМЕР_1, митне
оформлення якого не закінчено, шляхом
його видачі(надання) без дозволу органу
доходів і зборів іншій особі. Зазначені
дії мають ознаки порушень митних
правил, передбачених ч.2 ст.469 та ч.3 ст.470
Митного кодексу України.

Постановою в справі про порушення
митних правил № 0037/40000/14 від 28.05.2014 р.,
винесеною заступником начальника
Хмельницької митниці Міндоходів
Міщенко В. М., позивача було притягнуто
до відповідальності за порушення
митних правил за .2 ст.469 та ч.3 ст.470
Митного кодексу України у вигляді
штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян на суму 8500
гривень.

Ч.2 ст. 469 Митного кодексу України
передбачено відповідальність за зміну
стану товарів, митне оформлення яких не
закінчено, або товарів, що перебувають
на тимчасовому зберіганні під митним
контролем на складі тимчасового
зберігання, на складі організації -
отримувача гуманітарної допомоги або
на митному складі, користування та
розпорядження ними без дозволу органу
доходів і зборів, а так само невжиття
передбачених частиною четвертою
статті 204 цього Кодексу заходів щодо
товарів, строк тимчасового зберігання
яких під митним контролем на складі
тимчасового зберігання, на складі
організації - отримувача гуманітарної
допомоги або на митному складі
закінчився, у вигляді штрафу в розмірі
п'ятисот неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Ч.3 ст. 470 Митного кодексу України
передбачено відповідальність за
перевищення встановленого статтею 95
цього Кодексу строку доставки товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, митних або інших
документів на ці товари більше ніж на
десять діб, а так само втрата цих
товарів, транспортних засобів,
документів чи видача їх без дозволу
органу доходів і зборів, у вигляді
штрафу в розмірі п'ятисот
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Ч.2 ст. 71 КАС України встановлено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Вина особи,
яка притягується до відповідальності,
має бути доведена належними доказами, а
не ґрунтуватися на припущеннях, усі
сумніви, щодо доведеності вини особи
тлумачаться на її користь, згідно до
ст.62 Конституції України.

З наданих представником
відповідача суду матеріалів
адміністративної справи вбачається, що
листом від 28.04.2014 р. заступником
начальника Чернівецької митниці
Міндоходів було повідомлено
заступника начальника Хмельницької
митниці Міндоходів про перевірку
законності перебування на митній
території України транспортних
засобів, в т.ч. автомобіля AUDI А6,
реєстраційний номер НОМЕР_1, ввезеного
в режимі «транзит» на митну територію
України 02.08.2013 р. через м/п «Мамалига»
Чернівецької обласної митниці
громадянином України ОСОБА_1, та
запропоновано відібрати пояснення з
приводу встановлення можливої
передачі транспортного засобу іншій
особі та вирішення питання про
складання протоколу про ПМЦ. 20.05.2014 р.
ОСОБА_1 був опитаний головним
державним інспектором оперативного
відділу оперативного управління
боротьби з контрабандою та митними
правопорушеннями Хмельницької митниці
Міндоходів Кучером О.В., що
підтверджується протоколом опитування
в справі про порушення митних правил
від 20.05.2014 р.(а.с.49-50). Після чого було
складено протокол про порушення митних
правил № 0037/40000/14 відносно позивача.

Відповідно до ч.1 ст.467 МК України
ящо справи про порушення митних правил
відповідно до статті 522 цього Кодексу
розглядаються органами доходів і
зборів, адміністративне стягнення за
порушення митних правил може бути
накладено не пізніше, ніж через шість
місяців з дня вчинення правопорушення,
а у разі розгляду органами доходів і
зборів справ про триваючі порушення
митних правил, у тому числі передбачені
статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не
пізніше, ніж через шість місяців з дня
виявлення цих правопорушень.

Поняття триваючого
правопорушення роз'яснювалось листами
Міністерства юстиції України від 01.12.2003
N 22-34-1465, від 17.07.2007 N 22-14-493. Зокрема,
зазначалось, що триваючими визнаються
правопорушення, які, розпочавшись з
будь-якої протиправної дії чи
бездіяльності, здійснюються потім
безперервно шляхом невиконання
обов'язків. Початковим моментом такого
діяння може бути активна дія чи
бездіяльність, коли винна особа або не
виконує конкретний покладений на неї
обов'язок, або виконує його неповністю
або неналежним чином. При цьому
фіксація правопорушень та можливість
накладення адміністративних стягнень
за порушення митних правил
розглядається в кожному окремому
випадку в залежності від конкретних
обставин справи.

Частиною 3 статті 470 МК України
передбачено відповідальність за
перевищення встановленого статтею 95
цього Кодексу строку доставки товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, митних або інших
документів на ці товари більше ніж на
десять діб, а так само втрату цих
товарів, транспортних засобів,
документів чи видачу їх без дозволу
органу доходів і зборів.

Враховуючи, що ст. 467 МК України не дає
вичерпного переліку триваючих
правопорушень, а лише констатує
приналежність до таких порушень, у тому
числі тих, що передбачені ст. 469, 477 - 485 МК
України, суд вважає, що склад
правопорушення передбачений ч. 3 ст. 470
МК України також відноситься до
категорії триваючих.

З врахуванням наведеного, враховуючи
обставини справи, суд вважає, що
твердження позивача та його
представника, що вчинені ним
правопорушення не відносяться до
категорії триваючих є помилковими.

Закон України «Про порядок
ввезення (пересилання) в Україну,
митного оформлення й оподаткування
особистих речей, товарів та
транспортних засобів, що ввозяться
(пересилаються) громадянами на митну
територію України», на який
посилається позивач, втратив чинність
з дня набрання чинності Митним
кодексом України. На час виникнення
спірних правовідносин діяв МК України
від 13.03.2012 р. питання тимчасового
ввезення на митну територію України
транспортних засобів регулюється
положеннями Конвенції про тимчасове
ввезення (м. Стамбул, 1990) (далі -
Конвенція) та МК України. Пунктом 2
статті 2 Конвенції встановлено, що не
впливаючи на положення Додатка Е, режим
тимчасового ввезення надається з
загальним умовним звільненням від
ввізного мита і податків та без
застосування ввізних обмежень чи
заборон економічного характеру.
Статтею 2 Додатка С Конвенції
встановлено, що правом на тимчасове
ввезення відповідно до ст. 2 цієї
Конвенції (з загальним умовним
звільненням від ввізного мита і
податків та без застосування ввізних
обмежень чи заборон економічного
характеру) користуються транспортні
засоби комерційного чи приватного
використання. Згідно статті 1 додатку С
до Конвенції для цілей цього додатка:
термін «комерційне використання»
означає платне перевезення осіб або
промислове чи комерційне платне або
безоплатне перевезення вантажів.Для
того, щоб можна було скористатись
правами на пільги, які надаються цим
Додатком, транспортні засоби
комерційного використання повинні
бути зареєстрованими на території, яка
не є територією тимчасового ввезення,
на ім'я особи, яка зареєстрована або
постійно проживає за межами території
тимчасового ввезення, і ввозитись та
використовуватись особами, які
здійснюють свою діяльність з такої
території (ст. 5 Додатка С до Конвенції).
Термін «особа» відповідно до пункту f)
ст. 1 Конвенції означає як фізичну, так і
юридичну особу, якщо інше не
передбачене контекстом. При цьому,
відповідно до ст. 8 Додатка С до
Конвенції кожна Договірна Сторона має
право відмовити у наданні права на
тимчасове ввезення або відкликати його
стосовно транспортних засобів
комерційного використання, які
використовуються для внутрішніх
перевезень. Частиною першою ст. 9
Додатка С до Конвенції визначено, що
подальше вивезення транспортних
засобів комерційного використання
відбувається відразу ж після
закінчення транспортних операцій, для
яких вони були ввезені.

Згідно з п. 59 ст. 4 МКУ транспортні
засоби комерційного призначення -
будь-яке судно (у тому числі самохідні
та несамохідні ліхтери та баржі, а
також судна на підводних крилах), судно
на повітряній подушці, повітряне судно,
автотранспортний засіб (моторні
транспортні засоби, причепи,
напівпричепи) чи рухомий склад
залізниці, що використовуються в
міжнародних перевезеннях для платного
транспортування осіб або для платного
чи безоплатного промислового чи
комерційного транспортування товарів
разом з їхніми звичайними запасними
частинами, приладдям та устаткуванням,
а також мастилами та паливом, що
містяться в їхніх звичайних баках
упродовж їхнього транспортування
разом із транспортними засобами
комерційного призначення. Частиною 6
ст. 104 МКУ визначено, що для поміщення
товарів у митний режим тимчасового
ввезення особа, відповідальна за
дотримання митного режиму, повинна:
подати митному органу, що здійснює
випуск товарів, транспортних засобів
комерційного призначення у режимі
тимчасового ввезення, документи на
такі товари, транспортні засоби, що
підтверджують мету їх тимчасового
ввезення; у випадках, передбачених
законодавством, надати митному органу
зобов'язання про реекспорт товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, які тимчасово ввозяться, у
строки, встановлені митним органом;
подати митному органу дозвіл
відповідного компетентного органу на
тимчасове ввезення товарів, якщо
отримання такого дозволу передбачено
законодавством; сплатити митні платежі
відповідно до ст. 106 цього Кодексу або
забезпечити виконання зобов'язання із
сплати митних платежів відповідно до
розділу X цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 108 МКУ строк
тимчасового ввезення транспортних
засобів комерційного призначення
встановлюється митним органом з
урахуванням того, що ці транспортні
засоби повинні бути реекспортовані
відразу ж після закінчення
транспортних операцій, для яких вони
були ввезені.

З матеріалів справи про
адміністративне правопорушення
вбачається, що позивач увозив
транспортний засіб не в режимі
тимчасового ввезення, а саме в режимі
транзиту, а тому його посилання на
положення Конвенції є безпідставним.

Відповідно до ст. 318 МКУ митному
контролю підлягають усі товари,
транспортні засоби комерційного
призначення, які переміщуються через
митний кордон України. Митний контроль
здійснюється виключно органами
доходів і зборів відповідно до цього
Кодексу та інших законів України.
Згідно ст. 321 МКУ товари, транспортні
засоби комерційного призначення
перебувають під митним контролем з
моменту його початку і до закінчення
згідно із заявленим митним режимом. У
разі ввезення на митну територію
України товарів, транспортних засобів
комерційного призначення митний
контроль розпочинається з моменту
перетинання ними митного кордону
України. Перебування товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення під митним контролем
закінчується: у разі ввезення на митну
територію України - після закінчення
митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, що переміщуються через
митний кордон України, за винятком
митних режимів, які передбачають
перебування під митним контролем
протягом усього часу дії митного
режиму.

Згідно з частиною третьою ст. 325 МКУ
користування та розпорядження
товарами, транспортними засобами
комерційного призначення, які
перебувають під митним контролем,
забороняються, крім випадків,
передбачених цим Кодексом та іншими
законами України.

В порушення вищезазначих
положень МК України позивач самовільно
розпорядився транспортним засобом
шляхом його передачі громадянину
Республіки Польща, що сам підтвердив у
протоколі опитування в справі про
порушення митних правил № 0037/40000/14.

Згідно із ч. 1 ст. 90 МКУ транзит - це
митний режим, відповідно до якого
товари та/або транспортні засоби
комерційного призначення
переміщуються під митним контролем між
двома митними органами України або в
межах зони діяльності одного митного
органу без будь-якого використання цих
товарів, без сплати митних платежів та
без застосування заходів нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1 ст.
93 МКУ товари, транспортні засоби
комерційного призначення, що
переміщуються у митному режимі
транзит, повинні: перебувати у
незмінному стані, крім природних змін
їх якісних та/або кількісних
характеристик за нормальних умов
транспортування і зберігання; не
використовуватись з жодною іншою
метою, крім транзиту.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 102 МКУ митний
режим транзиту завершується
вивезенням товарів, транспортних
засобів комерційного призначення,
поміщених у цей митний режим, за межі
митної території України. Таке
вивезення здійснюється під контролем
митного органу призначення. Митний
режим транзиту також завершується
поміщенням товарів, транспортних
засобів комерційного призначення в
інший митний режим при дотриманні
вимог, встановлених цим Кодексом.

Сукупність дій, що підлягають
виконанню відповідними особами і
митними органами з метою дотримання
вимог законодавства України з питань
державної митної справи, є митними
формальностями (пункт 29 статті 4 МКУ).
Виконання митних формальностей,
необхідних для випуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення визначається як митне
оформлення (пункт 23 статті 4 МКУ).
Відповідно до частини першої статті 246
МКУ метою митного оформлення є
забезпечення дотримання встановленого
законодавством України порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України. Частиною
четвертою статті 255 МКУ визначено, що
митне оформлення вважається
завершеним після виконання всіх митних
формальностей, визначених цим Кодексом
відповідно до заявленого митного
режиму. Отже, невиконання особою дій,
визначених законодавством України з
метою завершення митного режиму
транзит щодо вказаного автомобіля,
унеможливлює надання митним органом
дозволу на користування та/або
розпорядження цим автомобілем, щодо
якого здійснюється митне оформлення.
Митне оформлення в такому випадку не
може вважатись закінченим.

Оскільки позивач видав без дозволу
органу доходів і зборів товар
(транспортний засіб), митне оформлення
якого не закінчено, а тому він вчинив
правопорушення передбачене ч.2 ст. 469 МК
України. Оскільки позивач також
перевищив встановлений статтею 95 МКУ
строк доставки товару (транспортний
засіб) більше ніж на десять діб, видав
його без дозволу органу доходів і
зборів, а тому він вчинив
правопорушення передбачене ч.2 ст.470 МК
України.

З врахуванням викладеного суд
дійшов висновку, що позов задоволенню
не підлягає.

керуючись ст.ст. ст.ст. 467, 469, 470 МК
України(2012 р.), ст.ст.9, 36 38, 287-289 КУпАП,
ст.ст. 5, 7-9, 11, 14, 17-19, 158, 160, 163, 171-2 КАС
України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Постанову виготовлено в повному
обсязі 25.09.2014 р.

Суддя Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду
Вдовичинський А.В