Справа № 543/4833/12 (2а/543/385/12)
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2014 року
м. Київ К/800/5813/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Селидове Донецької області
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії,
касаційне провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в м. Селидове
Донецької області на постанову
Селидівського міського суду Донецької
області від 26 листопада 2012 року та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 11 січня 2013
року, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м. Селидове
Донецької області, в якому просив
визнати відмову відповідача
протиправною та зобов'язати зробити
перерахунок його довічного
щомісячного грошового утримання з 01
січня 2012 року.

Постановою Селидівського міського
суду Донецької області від 26 листопада
2012 року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 11 січня 2013
року, позов задоволено. Визнано дії
Управління Пенсійного фонду України в
м. Селидове Донецької області щодо
відмови в проведенні позивачеві
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання протиправними та
зобов'язано відповідача провести
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання у відповідності з
вимогами статті 138 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів»,
починаючи з 01 січня 2012 року.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, Управління Пенсійного фонду
України в м. Селидове Донецької області
звернулося з касаційною скаргою, в якій
просить рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати та
прийняти нове рішення, яким відмовити
позивачу у задоволенні позову,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_3 працював суддею
Новогродівського міського суду
Донецької області, на теперішній час
має статус судді у відставці, отримує
довічне грошове утримання.

В червні 2012 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про перерахунок
грошового утримання, однак, відповідач
своїм рішенням від 06 листопада
2012 року відмовив в цьому.

Відповідно до частини 4 статті 43 Закону
України «Про статус суддів» (в редакції
чинній на час призначення позивачу
щомісячного довічного грошового
утримання) судді, який вийшов у
відставку, при наявності відповідного
віку і стажу роботи виплачується
пенсія на умовах, передбачених статтею
37 Закону України «Про державну службу».
Судді у відставці, який має стаж роботи
на посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання. Судді у відставці, який має
стаж роботи на посаді судді менше 20
років і досяг 55-річного віку (для жінок -
50 років), розмір щомісячного грошового
утримання обчислюється пропорційно
кількості повних років роботи на
посаді судді. При досягненні таким
суддею пенсійного віку за ним
зберігається право на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання в зазначеному розмірі, або,
за його вибором, призначається пенсія
на умовах, передбачених статтею 37
Закону України «Про державну службу».

Частиною 3 статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» в редакції
Закону від 7 липня 2010 року № 2453-VI
встановлено, що щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Разом з тим, Законом України від 8 липня
2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи», який
набрав чинності з 1 жовтня 2011 року,
частини третю і п'яту статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» викладено в новій редакції,
згідно з якою щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, з якого було сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а до 1
січня 2011 року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді (частина третя
статті 138 Закону). Максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність (частина п'ята статті 138
Закону).

Аналізуючи зазначені норми, суд
касаційної інстанції погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
що розрахунок розміру довічного
грошового утримання позивача слід
здійснювати із заробітної плати судді,
який працює на відповідній посаді,
згідно частини третьої статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів».

Відповідно до частини третьою
статті 2201 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
касаційну скаргу слід відхилити,
оскільки судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Селидове
Донецької області відхилити, а
постанову Селидівського міського суду
Донецької області від 26 листопада 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 11 січня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: