Справа № 2а-46556/09/1670
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

08 вересня 2014 року м.
Київ В/800/4078/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Цвіркуна Ю.І. - суддя-доповідач,

Борисенко І.В., Вербицької О.В.,
Муравйова О.В., Федорова М.О.,

розглянувши заяву Державної
податкової інспекції у місті Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області

про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 28 травня 2014 року у справі
№2а-46556/09/1670 Полтавського окружного
адміністративного суду

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Елемент Шість»

до Державної податкової інспекції у
місті Полтаві

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

встановив:

Державна податкова інспекція у місті
Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській області
звернулась із заявою про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 28
травня 2014 року у справі №2а-46556/09/1670
Полтавського окружного
адміністративного суду за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Елемент Шість» до Державної
податкової інспекції у місті Полтаві
про скасування податкового
повідомлення-рішення, якою касаційну
скаргу Державної податкової інспекції
у місті Полтаві залишено без
задоволення, а постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
01.12.2009 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 25.05.2010 залишено без змін.

У заяві про перегляд судового рішення
заявник посилається на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права, а
саме положень підпункту 7.4.1 пункту 7.4 та
підпункту 7.7.10 пункту 7.7 статті 7 Закону
України від 3 квітня 1997 року №168/97-ВР
"Про податок на додану вартість" (далі -
Закон №168/97-ВР).

Як приклад неоднакового застосування
одних і тих самих правових норм,
заявник вказує на ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 22
липня 2010 року (К-15851), в якій, на думку
заявника, названі норми права
застосовано інакше та правильно.

Згідно із статтею 237 КАС України заява
про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів: 1)
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; 2) встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом;
3) порушення норм матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення Вищим адміністративним
судом України незаконного судового
рішення з питань, передбачених статтею
171-1 цього Кодексу.

В ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 28 травня 2014 року у справі
№2а-46556/09/1670, про перегляд якої подано
заяву, суд касаційної інстанції
зазначає, що Закон №168/97-ВР виникнення у
платника податку на додану вартість
права на податковий кредит не ставить у
залежність від дотримання вимог
податкового законодавства іншими
суб'єктами господарювання.

У судовому рішенні, на яке вказує
заявник, а саме ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 22
липня 2010 року (К-15851) суд касаційної
інстанції зазначає, що право на
відшкодування суми податку на додану
вартість виникає лише при його
фактичній надмірній сплаті, а не із
самого факту існування зобов'язання по
сплаті зазначеного податку.

Переглядаючи ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 05
листопада 2009 року (№К-17002/08) за заявою
Мукачівської об'єднаної ДПІ
Закарпатської області, у якій, як
приклад неоднакового застосування
одних і тих самих правових норм,
заявник вказував, як і у даному випадку,
на ухвалу Вищого адміністративного
суду України від 22 липня 2010 року (К-15851),
Верховний Суд України у постанові від
29.10.2010 року №21-14а10 зазначив, що висновок
суду касаційної інстанції ґрунтується
на нормах матеріального права та
відповідає правовій позиції
Верховного Суду України щодо
застосування норм права при розгляді
спорів цієї категорії, яка полягає у
тому, що несплата продавцем чи його
контрагентом податку на додану
вартість до бюджету, у разі фактичного
здійснення господарської операції, не
впливає на формування податкового
кредиту покупцем та не є підставою для
позбавлення останнього права на
відшкодування цього податку, якщо він
виконав усі передбачені законом умови
отримання такого відшкодування і має
всі документальні підтвердження
розміру заявленого податкового
кредиту.

Таким чином, позиція суду касаційної
інстанції, що викладена в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 28
травня 2014 року у справі №2а-46556/09/1670
відповідає правовій позиції
Верховного Суду України. Натомість, як
із цього випливає, позиція, викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 22 липня 2010 року (К-15851),
навпаки суперечить правовій позиції
Верховного Суду України.

Стаття 244-2 КАС України закріплює, що
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України. Невиконання судових
рішень тягне за собою
відповідальність, установлену законом.

Враховуючи те, що ухвала Вищого
адміністративного суду України від 28
травня 2014 року у справі №2а-46556/09/1670
відповідає правовій позиції
Верховного Суду України, і якою судова
практика приводиться у відповідність з
рішенням останнього, колегія суддів не
вбачає підстав для допуску справи до
провадження згідно із статтею 240 КАС
України.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Відмовити Державній податковій
інспекції у місті Полтаві Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області в допуску до перегляду
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 28
травня 2014 року у справі №2а-46556/09/1670
Полтавського окружного
адміністративного суду за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Елемент Шість» до Державної
податкової інспекції у місті Полтаві
про скасування податкового
повідомлення-рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та не може бути
оскаржена.

Судді
Ю.І.Цвіркун

І.В.Борисенко

О.В.Вербицька

О.В.Муравйов

М.О.Федоров