Справа № 500/4222/14-а
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2014 р. Справа № 500/4222/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Бальжик О.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду в складі:

головуючого судді -Шеметенко
Л.П.судді -Домусчі С.Д. судді -Кравець
О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою управління Пенсійного фонду
України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському
районі Одеської області на постанову
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 24 липня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду
України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському
районі Одеської області про визнання
протиправними дій, зобов'язання
вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду (далі УПФ)
України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському
районі Одеської області про:

- визнання протиправними дій щодо
відмови у перерахунку пенсії за
довідкою №3315/С/15-17-05-01-10 від 30.04.2014 року;

- зобов'язання провести
перерахунок, нарахування та виплату
призначеної пенсії за віком за
довідкою про складові заробітної плати
державного службовця №3315/С/15-17-05-01-10 від
30.04.2014 року, в тому числі з урахуванням
графи «інші виплати» з 27.05.2014 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
вказувала, що 27 травня 2014 року
звернулася до УПФ України в м. Ізмаїлі
та Ізмаїльському районі Одеської
області із заявою про перерахунок та
виплату пенсії з урахуванням сум
індексації заробітної плати,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
матеріальної допомоги на оздоровлення
згідно довідки за №3315/С/15-17-05-01-10 від
30.04.2014 року, у задоволенні якої листом
за вих.№71/С-01 від 30.05.2014 року їй було
відмовлено. На думку позивача, вказана
відмова є протиправною.

Відповідач позов не визнав, вказуючи,
що вважає його необґрунтованим.

Постановою Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 24 липня 2014 року адміністративний
позов ОСОБА_4 задоволено

Визнано протиправними дії УПФ України
в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області щодо відмови ОСОБА_4 у
здійснені перерахунку пенсії за
наданою довідкою про складові
заробітної плати за №3315/С/15-17-05-01-10 від
30.04.2014 року.

Зобов'язано УПФ України в м. Ізмаїлі та
Ізмаїльському районі Одеської області
здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_4 за
довідкою про складові заробітної плати
за №3315/С/15-17-05-01-10 від 30.04.2014 року, у тому
числі з урахуванням графи «інші
виплати», та нарахувати і виплатити
останній пенсію в новому розмірі з
27.05.2014 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, управління
Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі
та Ізмаїльському районі Одеської
області подало апеляційну скаргу, в
якій ставиться питання про скасування
рішення суду першої інстанції, в
зв'язку з тим, що воно постановлено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження відповідно до п.2 ч.1 ст.197
КАС України, якою передбачено, що суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

Позивач отримує пенсію за віком, як
державний службовець з 16.12.2010 року, яку
розраховано відповідно до Закону
України «Про державну службу».

Загальний стаж її роботи складає 33 роки
11 місяців 10 днів, у тому числі 23 роки 9
місяців 14 днів - стаж на державній
службі.

27.05.2014 року позивач звернулася до УПФ
України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському
районі Одеської області із заявою про
перерахунок пенсії, на що 30.05.2014 року їй
було відмовлено.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з того, що у даних
правовідносинах необхідно врахувати
висновки Постанови Верховного Суду
України від 20 лютого 2012 року, згідно з
якими, отримувані застрахованою особою
суми виплат, з яких були фактично
нараховані та сплачені страхові внески
або збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування, враховуються в
заробіток (дохід) застрахованої особи
для обчислення пенсії, незалежно від
того, чи входять вони до структури
заробітної плати. Таким чином, на думку
суду першої інстанції, оскільки
позивач сплачувала страхові внески з
таких інших виплат як допомога на
оздоровлення і матеріальна допомога
для вирішення соціально-побутових
питань, то вказані виплати повинні бути
враховані в її заробіток для
обчислення пенсії.

В апеляційній скарзі УПФ України в м.
Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області вказується, що ст. 33
Закону України «Про державну службу»
не передбачено, що до складу заробітної
плати державних службовців входять
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань та
матеріальна допомога на оздоровлення,
тому вказані допомоги не враховуються
під час обчислення та перерахунку
пенсії відповідно до ст. 37 Закону
України «Про державну службу».

Колегія суддів вважає правильними
висновки суду першої інстанції та не
приймає до уваги доводи апелянта,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України,
Рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

За результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції ст.ст. 33, 37 Закону
України «Про державну службу» №3723-XII,
Верховний Суд України ухвалив
Постанову від 20 лютого 2012 року (у справі
№21-430а11 за адміністративним позовом
особи - колишнього державного
службовця до, зокрема, УПФ України в м.
Харцизьку Донецької області про
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії з матеріальної допомоги на
оздоровлення та допомоги для вирішення
соціально-побутових питань), в
мотивувальній частині якої зазначив
наступне:

«За змістом статті 37 Закону №3723-XII (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року №108/95ВР
«Про оплату праці» встановлено, що
заробітна плата це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
5 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне
забезпечення» врегульовано види
оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року №1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Так, зокрема до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати».

Таким чином, довід апелянта про те, що
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань та
матеріальна допомога на оздоровлення
не входять до складу заробітної плати
державних службовців не має значення
для спірних правовідносин незалежно
від того, чи є він обґрунтованим,
оскільки, згідно вищенаведеним
висновком Верховного Суду України,
визначальним для цих правовідносин є
факт сплати позивачкою страхових
внесків з вказаних виплат, а не їх
структурна приналежність.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції вирішив справу відповідно до
Постанови Верховний Суд України від 20
лютого 2012 року у справі №21-430а11.

З огляду на викладені обставини,
колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги як необґрунтовані
та погоджується з висновками суду
першої інстанції про необхідність
задоволення позовних вимог.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що при
розгляді справи судом першої інстанції
правильно застосовані норми
матеріального та процесуального права,
вірно встановлено фактичні обставини
справи та дана правова оцінка, а
наведені в апеляційній скарзі доводи
не дають підстав для висновку про
незаконність чи необґрунтованість
судового рішення.

За таких обставин підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції та задоволення апеляційної
скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200;
п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі
та Ізмаїльському районі Одеської
області - залишити без задоволення.

Постанову Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 24 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Л Л.П. Шеметенко Суддя:
С.Д. Домусчі Суддя: О.О. Кравець