Справа № 2а-1670/4663/12
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/9590/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до старшого державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Лубенського
міськрайонного управління юстиції
Полтавської області Іванка Олега
Володимировича про скасування
постанови, касаційне провадження в
якій відкрито за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від 13
серпня 2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 15 січня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ФОП ОСОБА_3 звернулася
до суду з позовом до старшого
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Лубенського міськрайонного управління
юстиції Полтавської області Іванко О.В.
про визнання неправомірними дій
відповідача при винесенні постанови
про відкриття виконавчого провадження,
накладення арешту на майно боржника та
заборону його відчуження від 22 червня
2012 року, скасування даної постанови.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 13 серпня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15 січня 2013
року, позивачу відмовлено у
задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, ФОП ОСОБА_3 звернулася з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій скасувати та прийняти нове
рішення, яким задовольнити її позовні
вимоги, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на примусовому
виконанні у відділі державної
виконавчої служби Лубенського
міськрайонного управління юстиції
Полтавської області знаходиться
виконавче провадження № 33151832 за
виконавчим листом № 2а-1670/5249/11 від 14
вересня 2011 року, де боржником є ОСОБА_3

26 липня 2011 року постановою
Полтавського окружного
адміністративного суду у справі
№2а-1670/5249/11 за адміністративним позовом
Лубенської об'єднаної державної
податкової інспекції до ФОП ОСОБА_3, за
участю Прокуратури Полтавської
області про стягнення податкового
боргу постановлено: стягнути з ФОП
ОСОБА_3 податковий борг у сумі 2 400 789,80
грн.

20 червня 2012 року до відділу державної
виконавчої служби Лубенського
міськрайонного управління юстиції
Полтавської області надійшла заява
№3936/12 виконуючого обов'язки начальника
Лубенської об'єднаної державної
податкової інспекції державної
податкової служби України А.М.
Маліченка від 19 червня 2012 року про
примусове виконання виконавчого листа
№2а-1670/5249/11від 14 вересня 2011 року.

22 червня 2012 року виконавчий документ
передано старшому державному
виконавцю відділу державної
виконавчої служби Лубенського
міськрайонного управління юстиції
Полтавської області Іванку О.В. для
розгляду та прийняття рішення. Цього ж
дня відповідачем винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
з накладенням арешту на майно боржника
№ 33151832 з виконання виконавчого листа №
2а-1670/5249/11.

Не погодившись з діями державного
виконавця щодо винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження,
накладення арешту на майно боржника та
заборону його відчуження від 22 червня
2012 року, позивачка звернулася до суду з
вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився і суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що оскільки постанова Полтавського
окружного адміністративного суду у
справі № 2а-1670/5249/11 за
адміністративним позовом Лубенської
об'єднаної державної податкової
інспекції до ФОП ОСОБА_3, за участю
Прокуратури Полтавської області про
стягнення податкового боргу, набрала
законної сили, відповідачем правомірно
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження з накладенням
арешту на майно боржника.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з обґрунтованим
висновком судів попередніх інстанцій з
огляду на наступне.

Відповідно частини 4 статті 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Згідно з ч частиною 1 статті 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб i підлягає
виконанню на всій території України.

Спеціальним законом, який визначає
умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, є Закон України «Про виконавче
провадження».

Згідно із визначенням статті 1
вказаного Закону виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

За змістом частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті
17 Закону України «Про виконавче
провадження» відповідно до цього
Закону підлягають виконанню державною
виконавчою службою, зокрема, виконавчі
листи, що видаються судами, і накази
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського суду та
рішень Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
19 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
відкриває виконавче провадження на
підставі виконавчого документа,
зазначеного в статті 17 цього Закону за
заявою стягувача або його представника
про примусове виконання рішення.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання не
закінчився і цей документ відповідає
вимогам, передбаченим Законом України
«Про виконавче провадження», та
пред'явлений до виконання до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій, що 22 червня 2012
року державним виконавцем, керуючись
ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про
виконавче провадження», правомірно
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження з накладенням
арешту на майно боржника № 33151832.

Крім того, колегія суддів погоджується
з висновком судів попередніх
інстанцій, що неотримання постанови
про відкриття виконавчого провадження
однією із сторін виконавчого
провадження не є підставою для її
скасування, а при встановленні факту
неотримання або несвоєчасного
отримання постанови є підставою для
відкладення виконавчих дій.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, станом на 04 січня 2013 року у
відділі відсутні відомості про
звернення боржника щодо порушення його
прав, хоча боржник міг звернутися до
відділу з заявою про відкладення
виконавчих дій відповідно до статті 35
Закону України «Про виконавче
провадження», вказавши, що був
позбавлений можливості скористатися
правами, наданими йому цим Законом,
оскільки невчасно отримав постанову
про відкриття виконавчого провадження.

Постановою відділу від 04 січня 2013 року
відкладено провадження виконавчих дій
згідно статті 35 Закону України «Про
виконавче провадження» на строк до 14
січня 2013 року. Постанову про
відкладення виконавчих дій направлено
сторонам виконавчого провадження
рекомендованою кореспонденцією.
Боржниці роз'яснено її права та
обов'язки при відкладенні виконавчих
дій.

З урахуванням наведеного, суди
попередніх інстанцій дійшли
правильного висновку, що з огляду на те,
що постанова Полтавського окружного
адміністративного суду від 26 липня 2011
року у справі № 2а-1670/5249/11 за
адміністративним позовом Лубенської
об'єднаної державної податкової
інспекції до ФОП ОСОБА_3, за участю
Прокуратури Полтавської області про
стягнення податкового боргу, набрала
законної сили, відповідачем правомірно
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження з накладенням
арешту на майно боржника № 33151832 від 22
червня 2012 року.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає, оскільки
судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від 13
серпня 2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 15 січня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: