Справа № 2а-2400/09/0870
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/14580/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів
Вербицької О.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Орджонікідзевському
районі м.Запоріжжя

на постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 02.09.2010

у справі № 2а-2400/09/0870

за позовом Приватного підприємства
«Авантекс»

до Державної податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі
м.Запоріжжя

про визнання нечинним рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 10.06.2009 у
задоволенні позову про скасування
рішення від 27.02.2009 № 00422303 про
застосування штрафних санкцій в сумі
5000,00 грн. відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 02.09.2010 постанову суду першої
інстанції скасовано. Адміністративний
позов задоволено. Визнано нечинним
рішення Орджонікідзевської ДПІ від
27.02.2009 № 00422303 про застосування штрафних
санкцій в сумі 5000 грн.

ДПІ у Орджонікідзевському районі
м.Запоріжжя подала касаційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі постанову суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права:
статті 2, пункту 1 статті 3, пункту 1
статті 17 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за рішенням
відповідача від 27.02.2009 № 00422303 до
позивача застосовано штрафні
(фінансові) санкції в сумі 5000,00 грн. за
порушення вимог п.п. 1, 2 ст. 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» від 06.07.1995 №
265/95-ВР (в редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин) (далі
Закон № 265/95-ВР), зафіксоване в акті
перевірки від 20.02.2009, що полягало у
непроведенні розрахункової операції з
отримання готівкових коштів в сумі 1000
грн. за замовлення банкету через
реєстратор розрахункових операцій та
невидачі розрахункового документа.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та задовольняючи позов , суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що вчинена позивачем операція з
отримання готівкових коштів як
передоплата за банкет не є
розрахунковою операцією в розумінні
ст. 2 Закону № 265/95-ВР, оскільки продажу
товару чи надання послуг не відбулось
(фактично попереднього замовлення на
проведення банкету не відбулось
(внесена сума не є повною оплатою за
майбутнє замовлення)), тому у позивача
був відсутній обов'язок проводити таку
операцію через реєстратор
розрахункових операцій.

Суд касаційної інстанції не може
погодитися з такою позицією, з огляду
на таке.

Відповідно до абзацу 4 статті 2 Закону №
265/95-ВР розрахункова операція - це
приймання від покупця готівкових
коштів, платіжних карток, платіжних
чеків, жетонів тощо за місцем
реалізації товарів (послуг), видача
готівкових коштів за повернутий товар
(ненадану послугу), а в разі
застосування банківської платіжної
картки - оформлення відповідного
розрахункового документа щодо оплати в
безготівковій формі товару (послуги)
банком покупця або, у разі повернення
товару (відмови від послуги),
оформлення розрахункових документів
щодо перерахування коштів у банк
покупця.

Згідно з наведеним в абзаці 15 статті 2
Закону № 265/95-ВР визначенням
розрахунковим документом є документ
установлених форми та змісту (касовий
чек, товарний чек, розрахункова
квитанція, проїзний документ та ін.), що
підтверджує факт продажу (повернення)
товарів, надання послуг, отримання
(повернення) коштів, купівлі-продажу
іноземної валюти, надрукований у
випадках, передбачених цим Законом, і
зареєстрований у встановленому
порядку РРО або заповнений вручну.

Відповідно до абзацу 22 статті 2 Закону
№ 265/95-ВР фіскальний звітний чек -
документ встановленої форми,
надрукований реєстратором
розрахункових операцій, що містить
дані денного звіту, під час друкування
якого інформація про обсяг виконаних
розрахункових операцій заноситься до
фіскальної пам'яті.

Пункти 1, 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР
зобов'язують суб'єктів підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування і послуг, проводити
розрахункові операції на повну суму
покупки (надання послуги) через
зареєстровані, опломбовані в
установленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи РРО з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, і видавати такий
розрахунковий документ на повну суму
проведеної операції особі, котра
отримує або повертає товар, отримує
послуги або відмовляється від них.

Відповідальність за невиконання
зазначеного обов'язку передбачено
пунктом 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР у
вигляді фінансової санкції в розмірі
п'ятикратного розміру вартості
проданих товарів (наданих послуг).

Із прийняттям позивачем авансу за
організацію та обслуговування банкету
між позивачем і замовником банкету
фактично було укладено угоду щодо
надання послуги та здійснено її оплату,
тому отримані кошти мали бути
проведені через РРО з роздрукуванням
фіскального касового чека на цю суму з
видачею його замовнику.

Оскільки позивач не виконав вимог
пунктів 1, 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР,
відповідач правомірно застосував до
нього штрафні (фінансові) санкції.

Враховуючи наведене, суд касаційної
інстанцій дійшов висновку про
неправильне застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права, що призвело до
помилкового скасування постанови суду
першої інстанції та ухвалення
незаконної постанови про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 226, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Орджонікідзевському
районі м.Запоріжжя задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 02.09.2010 скасувати та залишити в силі
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 10.06.2009.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, передбачених
статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України, за заявою, поданою
через Вищий адміністративний суд
України у порядку, встановленому
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Н.Г. Пилипчук

Судді
О.В. Вербицька

Ю.І. Цвіркун