Справа № 814/2099/14
Суддя: Желєзний І. В.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

18 вересня 2014 року
Справа № 814/2099/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Желєзного І.В.
секретар судового засідання Зощак В.В.
розглянувши адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "ПТМ-ТЕХСЕРВІС", (вул.
Спаська, 75-А/1, к. 104,Миколаїв,54001)

доДПІ у Центральному районі
м.Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області,
(вул. Потьомкінська, 24/2,Миколаїв,54030)

провизнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
рішень, визнання протиправними дій
щодо внесення змін у систему
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту, зобов'язання
вчинити певні дії, ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ПТМ-Техсервіс» (далі
по тексту - позивач, Товариство),
відповідно до уточнених позовних
вимог, звернулось до адміністративного
суду з позовом, в якому просило визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Центральному
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області (далі по тексту - відповідач,
ДПІ) від 09.07.2014 року № та № ,
визнати протиправними дії ДПІ щодо
формування висновків, викладених в
акті перевірки від 20.06.2014 року №
493/14-03-22-08/37207335, а також зобов'язати ДПІ
відновити у АІС «Податковий
блок»/системі автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту на рівні
Міністерства доходів і зборів України,
стан податкової звітності з ПДВ, який
існував до внесення висновків,
викладених в акті перевірки від 20.06.2014
року №493/14/03-22-08/37207335.

Відповідач позов не визнав, зазначивши
про правомірність оспорюваних
податкових повідомлень-рішень,
прийнятих в зв'язку з встановленням
фактів безтоварності господарських
операцій позивача з ТОВ
«ПРОФІНСТРУМЕНТ-УКРАЇНА», та
правомірність дій щодо внесення до
автоматизованої системи «Податковий
блок» інформації на підставі акта
перевірки, оскільки такі дії не тягнуть
за собою ніяких правових наслідків для
позивача, а є одним із заходів щодо
збору та опрацювання інформації для
внутрішнього використання.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши наявні в них фактичні дані,
суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ПТМ-Сервіс»
зареєстровано виконавчим комітетом
Миколаївської міської ради 20.08.2010 року
та взято на облік в ДПІ у Центральному
районі м. Миколаєва з 21.08.2010 року.
Основними видами діяльності
Товариства є оптова торгівля іншими
машинами й устаткуванням, технічні
випробування та дослідження, ремонт і
технічне обслуговування машин і
устаткування промислового призначення
(основний), установлення та монтаж
машин і устаткування, будівництво
житлових і нежитлових будівель.

Як вбачається з матеріалів справи, в
червні 2014 року ДПІ проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ТОВ «ПТМ-Техсервіс» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства в частині повноти
декларування податку на додану
вартість за серпень 2012 року, липень,
серпень, жовтень, грудень 2013 року,
січень 2014 року, податку на прибуток за
2012, 2013 рік по взаємовідносинам з
контрагентами-постачальниками ТОВ
«Профінструмент-Україна», ТОВ
«Секвойя-СК», ТОВ «ОПТ-Трейдінг», ТОВ
«ПК Унітек», ТОВ «ТБК «Фаворі-Строй»,
ТОВ «Мета-Днепр», ТОВ «Промбуд маркет»,
результати якої були оформлені Актом №
493/14-03-22-08/37207335 від 20.06.2014 року.

В ході проведення перевірки ДПІ дійшло
висновку про порушення позивачем п.138.1
-138.6 ст. 138, п. 198.3, 198.6 ст.198 Податкового
кодексу України, в результаті чого
субєктом господарювання занижено
податок на додану вартість за серпень
2012 року на суму 772,00 грн. по
взаємовідносинам з
контрагентом-постачальником ТОВ
«Профінструмент-Україна» та податок
на прибуток за 3 квартали 2012 року на
загальну суму 810,00 грн..

На підставі зазначеного акта перевірки
ДПІ прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 09.07.2014
року, яким ТОВ «ПТМ-Техсервіс»
визначено грошове зобов'язання з
податку на прибуток в сумі 1012,50 грн., з
яких 810 грн.- за основним платежем та 202,50
- за штрафними санкціями, та податкове
повідомлення-рішення № від 09.07.2014
року про визначення Товариству
податкового зобов'язання з ПДВ на суму
965,00, з яких: 772 грн. - сума податку та 193,00
грн. штрафних санкцій.

Також, за результатами проведеної
перевірки податківці дійшли висновків
про не підтвердження реальності
здійснення господарських операцій на
загальну суму ПДВ 410792,61 грн. по
контрагентам-посточальникам ТОВ
«Профінструмент-Україна» у серпні 2012
року на суму 771,50 грн., ТОВ «Секвойя-СК» у
липні, серпні 2013 року на суму 81162,47 грн.,
ТОВ «ОПТ-Трейдінг» у липні 2013 на суму
1583,46 грн., ТОВ «ПК Унітек» у жовтні 2013 на
суму 5734,00 грн., ТОВ «Фаворі-Строй» у
грудні 2013, січні 2014 на суму 190693,74 грн.,
ТОВ «Мета-Днепр» у січні 2014 на суму 44350,46
грн., ТОВ «Промбуд Маркет» у січні 2014
року на суму 42533,32 грн., та по
контрагентам-покупцям на загальну суму
ПДВ 410792,61 грн., з яких: ТОВ «РП
«Азоввремкран» за липень - жовтень 2013
року на суму 197926,92 грн., ТОВ «Данубіус»
за серпень 2013 на суму 10000,00 грн., ТОВ
«Юкрейніан Шугар Компані» за грудень
2013 на суму 197075,09 грн., ТОВ «Грінтур-Екс»
за грудень 2013 року на суму 5790,60 грн.

Податкових повідомлень-рішень, за
наслідками зазначених вище висновків,
викладених у акті перевірки, ДПІ не
приймала, натомість відобразила їх в
автоматизованій системі «Податковий
блок».

Щодо оскарження податкових
повідомлень рішень:

Підставою для прийнятття оспорюваних
рішень є висновок контролюючого органу
про безтоварність господарських
операцій між позивачем та ТОВ
«ПРОФІНСТРУМЕНТ-УКРАЇНА».

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства. Таким чином визначальною
ознакою господарської операції є те, що
вона повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.
Первинним документом є документ, якій
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Статтею 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні»
встановлено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву
документа (форми); дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції; посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п.138.2. статті 138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно п.138.4 ст.138 ПК України витрати, що
формують собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, крім нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Пунктом 138.5 ст.138 ПК України інші
витрати визнаються витратами того
звітного періоду, в якому вони були
здійснені, згідно з правилами ведення
бухгалтерського обліку.

Відповідно до п.138.6 ст.138 ПК України
собівартість придбаних та
реалізованих товарів формується
відповідно до ціни їх придбання з
урахуванням ввізного мита і витрат на
доставку та доведення до стану,
придатного до продажу.

Приписами п.180.1 ст.180 ПК України
визначено, що платник податку - будь-яка
особа, що зареєстрована або підлягає
реєстрації як платник податку. Платник
податку самостійно відповідає за
своєчасність та повноту нарахування та
сплати податку. Датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів вважається дата, яка припадає
на податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше: дата зарахування
коштів від покупця на банківський
рахунок платника податків; дата
відвантаження товарів покупцю (п. 187.1
ст. 187 ПК України).

Відповідно п.198.1 ст.198 ПК України право
на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Згідно п.198.2 ст.198 ПК України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України визначено,
що не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив
у відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Пунктом 201.1 ст.201 ПК України
встановлено, що платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну.
При цьому дата отримання платником
податку товарів, що підтверджено
податковою накладною, є датою
виникнення права платника податків на
віднесення сум податку до податкового
кредиту (п. 198 ст. 198 ПК України).

Згідно приписів п.201.10. ст.201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Системний аналіз правових норм, які
регулюють правовідносини, що є
предметом судового дослідження, вказує
на те, що для формування платником
податків витрат та податкового кредиту
з податку на додану вартість Закон не
передбачає обов'язкової умови
відслідкування суб'єктом
господарювання фактичного надходження
цих сум до бюджету (сплати податку
іншими суб'єктами господарювання). У
разі невиконання контрагентом
платника податків зобов'язань по
сплаті податку до бюджету, інших
порушень, в тому числі дефектів
документів, що видавались цими
підприємствами, негативні наслідки
(відповідальність) настають лише для
нього. Документом, який підтверджує
сплату покупцем податку на додану
вартість в ціні товару, зокрема є
податкова накладна.

Дані правові норми визначають, що до
складу витрат, які дають право
формувати податковий кредит, можуть
бути віднесені витрати, що
безпосередньо пов'язані з підготовкою,
організацією, веденням виробництва та
реалізацією продукції, робіт, послуг,
які придбаваються (виготовляються)
таким платником податку для їх
подальшого використання у власній
господарській діяльності та
підтверджені належними та достатніми
первинними документами. Визначальною
ознакою господарської операції є те, що
вона повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.
Первинним документом є документ, якій
містить відомості про реальну
господарську операцію та підтверджує
її здійснення. Правильність формування
платником податків валових витрат та
податкового кредиту вимагає наявності
зв'язку витрат платника податків на
придбання послуг з його господарською
діяльністю, що полягає у намірі
платника податку отримати користь від
придбаних товарів (послуг) саме у
контрагента, зазначеного в первинних
документах.

Для віднесення відповідних сум до
складу витрат та податкового кредиту з
ПДВ не передбачається умова
відслідкування та контролю платником
податку (добросовісним набувачем
товару, послуг та ін.) реальної сплати
цих сум до бюджету контрагентом та
наявності інших правопорушень.

На підставі досліджених доказів судом
встановлено, що ТОВ
«ПРОФІНСТРУМЕНТ-УКРАЇНА» (Продавець)
спеціалізується на продажу
промислового інструменту та
обладнання. На виконання домовленості
про придбання інструменту Продавцем
виписано рахунок-фактуру на оплату
вибраного товару - кутові шліфмашини
Metabo WE 14-125 Quick, Metabo WX 25-230 та страхувальні
пояса.

08.08.2012 року Позивачем у безготівкової
формі здійснена оплата за вказаний
товар.

За першою подією (оплатою) Позивачем
від постачальника були отримані
податкові накладні від 08.08.2012 р. №№ 151 і
152. Факт оплати за товар
підтверджується також актом перевірки
від 20.06.2014 р. №493/14-03-22-08/37207335 (стор.83
акта).

Товар отриманий позивачем за
видатковими накладними від 10.08.2012 р. №
0808/15 та від 21.08.2012 р. № 0808/15/1 на складі
постачальника шляхом самовивозу на
власному автомобілі керівника
підприємства ОСОБА_1. Інформація про
податкові накладні та видаткові
наклдані також відображена в акті
перевірки.

Таким чином, позивачем надані первинні
документи, які підтверджують факт
реального придбання товару та його
використання у господарській
діяльності. Видані позивачеві
контрагентом видаткові, податкові
накладні та інші документи
відповідають вимогам діючого
законодавства і є належним доказом
правомірності формування валових
витрат та податкового кредиту з ПДВ. На
момент видачі податкових накладних
постачальник був зареєстрований
платником ПДВ, а отже, мав право їх
виписувати. В свою чергу, покупець мав
правові підстави включити суму
сплаченого в ціні товару ПДВ по таким
податковим накладним до податкового
кредиту. Позивач в повному обсязі
задекларував свої податкові
зобов'язання з ПДВ та сплатив податки
до бюджету.

Судження відповідача про ненадання
позивачем в ході перевірки
журналу-ордеру по рахунку 631 за 2012 рік
також не ґрунтуються на фактичних
обставинах. Так, при розгляді справи
встановлено, що позивач, керуючись п.44.7
ст.44 ПК України, згідно якого протягом
п'яти робочих днів з дня отримання акта
перевірки платник податків має право
надати до контролюючого органу, що
призначив перевірку, документи, які
підтверджують показники, відображені у
податкової звітності, а саме ті
документи, на які податковий орган
посилається як на не надані, надав
відповідачу: ліцензії на впровадження
господарської діяльності у
будівництві з відповідними переліками
робіт ТОВ «СЕКВОЙЯ-СК», ТОВ «ТБК
«ФАВОРІ-СТРОЙ», ТОВ «ПРОМБУД МАРКЕТ»
(постачальники робіт з будівництва та
ремонту); журнали-ордери по рахунку 361
на 6 аркушах; журнали-ордери по рахунку
631 на 8 аркушах; журнали-ордери по
рахунку 22 на 2 аркушах; технічний
паспорт на автомобіль Peugeot Partner 190CD та
посвідчення подія керівника ТОВ
«ПТМ-ТЕХСЕРВІС» ОСОБА_2. Факт надання
Відповідачу копій вказаних документів
в порядку, визначеному ПК України,
підтверджується запереченнями
позивача № 01-юр від 26.06.2014 р. на акт
перевірки.

Відповідно до абз.2 п.44.6 ст.44 ПК України
якщо платник податків після закінчення
перевірки та до прийняття рішення
контролюючим органом за результатами
такої перевірки надає документи, що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, не надані під час перевірки
(у випадках, передбачених абзацами
другим і четвертим пункту 44.7 цієї
статті), такі документи повинні бути
враховані контролюючим органом під час
розгляду ним питання про прийняття
рішення. Отже, позивач діяв у
відповідності до приписів ПК України.

Посилання контролюючого органу на
відсутність товарно-транспортних
накладних, що нібито свідчить про
відсутність факту перевезення товару
та не підтвердження руху товарів від
продавця (постачальника) до покупця, в
даному випадку не мають правового
значення, оскільки, як встановлено при
розгляді справи товари (двох
шліфмашини та пояси), придбані
позивачем у ТОВ
«ПРОФІНСТРУМЕНТ-УКРАЇНА», не є
великогабаритними або таким, що мають
велику вагу (загальна вага двох
шліфмашин та поясу становить близько 10
кілограм (копії гарантійних талонів)), а
тому суд погоджується з доводами
позивача про відсутність необхідності
в замовленні для їх доставки
вантажного автомобіля, в тому числі в
зв'язку з економічної недоцільності.

Щодо посилання відповідача у акті
перевірки на господарські відносини
ТОВ «ПРОФІНСТРУМЕНТ-УКРАЇНА» з іншими
підприємствами, з якими позивач не мав
жодних стосунків, відповідачем не
надано детального аналізу продукції,
яка постачалась цими суб'єктами
господарювання безпосередньому
контрагенту позивача, а потім і ТОВ
«ПТМ-Техсервіс». ДПІ не наводить
жодного прикладу ідентифікації
товарних цінностей, які були предметом
господарських операцій між
зазначеними підприємства, що
унеможливлює встановлення фактів того,
що саме ці товарно-матеріальні
цінності (послуги) в завершенні цього
ланцюга господарських операцій
поставлені позивачеві та не надано
будь-яких доказів того, що придбані
товари не поставлені Продавцю іншими
суб'єктами господарювання (крім тих що
зазначалися контролюючим органом).

Досліджені судом фактичні дані
вказують на невмотивованість
аргументів контролюючого органу.
Висновки контролюючого органу про
безтоварність господарських операцій
базуються на припущеннях, які не
доведені належними та допустимими
доказами.

Вищенаведене в сукупності вказує на
неправомірність оспорюваних
податкових повідомлень-рішень, що є
підставою для задоволення позову в
частині їх скасування.

Щодо висновків акта первірки та
внесення інформації на підставві акта
до автоматизованої інформаційної
системи «Податковий блок».

В акті перевірки контролюючим органом
зазначено про порушення позивачем
приписів Податкового кодексу України в
частині включення до складу
податкового кредиту сум ПДВ від
операцій з придбання товарів (робіт,
послуг) у кола
контрагентів-постачальників на
загальну суму ПДВ 361357,45 грн. за період
липень 2013 р., серпень 2013 р., жовтень 2013 р.,
грудень 2013 р., січень 2014 р. та,
відповідно, в частині включення до
складу податкових зобов'язань по ПДВ по
кола контрагентів-покупців у розмірі
410792,61 грн. за період липень 2013 р.,
серпень 2013 р., вересень 2013 р., жовтень 2013
р., грудень 2013 р., січень 2014 р. (пункти 3 і 4
параграфу 4 «Висновок» акту перевірки).
В п.5 параграфу 4 «Висновок» акта
перевірки відповідачем стверджується
про не підтвердження реальності
здійснення господарських операцій
позивача з: постачальниками - ТОВ
«СЕКВОЙЯ-СК», ТОВ «ОПТ-ТРЕЙДІНГ», ТОВ
«ПК УНІТЕК», ТОВ «ТБК «ФАВОРІ-СТРОЙ»,
ТОВ «МЕТА-ДНЕПР», ТОВ «ПРОМБУД МАРКЕТ»,
ТОВ «ПРОФІНСТРУМЕНТ-УКРАЇНА» за період
серпень 2012 р., липень 2013 р., серпень 2013 р.,
жовтень 2013 р., грудень 2013 р., січень 2014 р.
на загальну суму ПДВ 410792,61 грн.;
покупцями ТОВ «РП «Азовремкран», ТОВ
«Данубіус», ТОВ «Юкрейніан Шугар
Компані», ТОВ «Грінтур-Екс» за період
липень 2013 р., серпень 2013 р., вересень 2013
р., жовтень 2013 р., грудень 2013 р., січень 2014
р. на загальну суму ПДВ 410792,61грн.. Крім
того в акті перевірки є посилання на те,
що за перевіряємий період встановлено
взаємовідносини Позивача з приводу
придбання та реалізації робіт з
монтажу трубопроводів, ремонту
портальних кранів та реалізації
запасних частин до портальних кранів з
наступними
контрагентами-постачальниками: ТОВ
«СЕКВОЙЯ-СК», ТОВ «ОПТ-ТРЕЙДІНГ», ТОВ
«ПК УНІТЕК», ТОВ «ТБК «ФАВОРІ-СТРОЙ»,
ТОВ «МЕТА-ДНЕПР», ТОВ «ПРОМБУД МАРКЕТ»,
ТОВ «ПРОФІНСТРУМЕНТ-УКРАЇНА». Також в
акті перевірки зазначено про
використання позивачем отриманих у
вищезазначених постачальників товарів
(робіт, послуг) у межах своєї
господарської діяльності шляхом їх
наступної реалізації на адресу кола
покупців, а саме: ТОВ «РП «Азовремкран»,
ТОВ «Данубіус», ТОВ «Юкрейніан Шугар
Компані», ТОВ «Грінтур-Екс».

Висновок ДПІ про безтоварність
господарських операцій з вказаними
контрагентами ґрунтується на
судженнях, викладених в матеріалах
перевірок та актах про неможливість
проведення перевірок суб'єктів
господарювання, отриманих від інших
податкових органів.

При цьому позивачем конролюючому
органу надані усі первинні документи,
що підтверджують факт реальної
поставки на його адресу товарів та
виконання робіт від ТОВ «СЕКВОЙЯ-СК»,
ТОВ «ОПТ-ТРЕЙДІНГ», ТОВ «ПК УНІТЕК», ТОВ
«ТБК «ФАВОРІ-СТРОЙ», ТОВ «МЕТА-ДНЕПР»,
ТОВ «ПРОМБУД МАРКЕТ», ТОВ
«ПРОФІНСТРУМЕНТ-УКРАЇНА», які були
відображені в акті перевірки та
наявність котрих відповідачем не
заперечувалась, а саме - договори,
видаткові накладні, акти виконаних
робіт, податкові накладні, платіжні
документи та ін., а також документи на
підтвердження реальності
господарських операцій з покупцями
товарів (послуг) - ТОВ «РП
«Азовремкран», ТОВ «Данубіус», ТОВ
«Юкрейніан Шугар Компані», ТОВ
«Грінтур-Екс».

На час здійснення господарських
операцій продавці (ТОВ «СЕКВОЙЯ-СК»,
ТОВ «ОПТ-ТРЕЙДІНГ», ТОВ «ПК УНІТЕК», ТОВ
«ТБК «ФАВОРІ-СТРОЙ», ТОВ «МЕТА-ДНЕПР»,
ТОВ «ПРОМБУД МАРКЕТ», ТОВ
«ПРОФІНСТРУМЕНТ-УКРАЇНА») та покупці
(ТОВ «РП «Азовремкран», ТОВ «Данубіус»,
ТОВ «Юкрейніан Шугар Компані», ТОВ
«Грінтур-Екс») були включені до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, а також
мали свідоцтво про реєстрацію платника
ПДВ, необхідні ліцензії на
впровадження діяльності, що обмежена у
цивільному обороті.

Таким чином, позивачем надані первинні
документи, які підтверджують факт
реального придбання товару. Видані
позивачеві контрагентами видаткові,
податкові накладні та інші документи
відповідають вимогам діючого
законодавства і є належним доказом
правомірності формування валових
витрат та податкового кредиту з ПДВ. На
момент видачі податкових накладних
постачальники були зареєстровані
платниками ПДВ, а отже мали право їх
виписувати. В свою чергу, позивач мав
правові підстави включити суму
сплаченого в ціні товару ПДВ по таким
податковим накладним до податкового
кредиту. Позивач в повному обсязі
задекларував свої податкові
зобов'язання з ПДВ та сплатив податки
до бюджету.

Досліджені судом фактичні дані
вказують на невмотивованість
аргументів контролюючого органу,
оскільки ДПІ не спростовано реальність
господарських операцій по зазначеним
контрагентам. Висновки контролюючого
органу про безтоварність
господарських операцій (як з придбання
так і з продажу позивачем товарів
(послуг)) базуються на невмотивованих
припущеннях, які не доведені належними
та допустимими доказами.

Наведене вказує на протиправність
висновків контролюючого органу,
викладених в акті перевірки №
493/14-03-22-08/37207335 від 20.06.2014 року.

Проте, відповідно до ст.86 ПК України акт
- це форма оформлення результатів
перевірки. Відповідно до ст.86
Податкового кодексу України акт - це
форма оформлення результатів
перевірки. Поняття акта перевірки
визначено Порядком оформлення
результатів перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, а саме акт -
службовий документ, який стверджує
факт проведення невиїзної
документальної або виїзної планової чи
позапланової перевірки
фінансово-господарської діяльності
суб'єкта господарювання і є носієм
доказової інформації про виявлені
порушення вимог податкового, валютного
та іншого законодавства суб'єктами
господарювання.

Отже, фактично в акті перевірки
викладається суб'єктивна думка
посадових осіб контролюючого органу,
їх оціночні судження щодо наявності з
боку платника порушень податкового та
іншого законодавства. Акт перевірки
сам по собі не породжує, не змінює та не
припиняє права та обов'язків сторін.
Висновки акта перевірки не є
обов'язковими, а є лише суб'єктивною
оцінкою посадової особи контролюючого
органу.

В даному випадку, акт перевірки, в якому
відображено узагальнений опис
виявлених перевіркою порушень
законодавства, що в свою чергу
відповідає встановленим правилам
складання акта перевірки, не є правовим
документом відповідальності. Однією ж
з ознак рішень, діянь суб'єкта владних
повноважень, які можуть бути оскаржені
до суду є те, що вони безпосередньо
породжують певні правові наслідки для
суб'єктів відповідних правовідносин і
носять обов'язковий характер.
Оспорюваний акт перевірки не є актом
індивідуальної дії (рішення дія якого
поширюється на конкретну особу), а його
висновки не тягнуть за собою юридичних
наслідків. В той же час, судження
контролюючого органу про
безтоварність господарських операцій
та ін. є висновками тільки
контролюючого органу, зазначення яких
в акті перевірки не суперечить чинному
законодавству. Запис у акті відомостей
про підтвердження або не підтвердження
реальності господарських операцій
само по собі не породжує ніяких
правових наслідків. Акт є лише
документом, який може бути
використаний як доказ або підстава при
прийнятті інших управлінських рішень:
винесення податкового
повідомлення-рішення, притягнення до
адміністративної відповідальності,
звернення до суду, порушення або
відмова в порушенні кримінальної
справи.

Висновки акта перевірки не є
обов'язковими для виконання суб'єктом
господарювання.

Оцінка фактичних даних, викладених в
акті перевірки, в тому числі й оцінка
дій службових осіб ДПІ щодо його
складання, викладення у ньому
висновків, може бути надана судом при
вирішенні спору щодо оскарження
рішення, прийнятого на підставі такого
акта.

Таким чином, не можуть оспорюватися в
адміністративному суді акти
документальних перевірок, дії
службових осіб, вчинені у процесі чи за
результатами перевірок тощо, оскільки
ці акти не мають обов'язкового
характеру.

Разом з тим, із приписів п. 61.1 ст.61, п. 62.1
ст. 62 Податкового кодексу України
слідує, що податковий контроль - це
система заходів, що вживається
контролюючими органами з метою
контролю правильності нарахування,
повноти і своєчасності сплати податків
і зборів, а також дотримання
законодавства з питань регулювання
обігу готівки, проведення
розрахункових та касових операцій,
патентування, ліцензування та іншого
законодавства, контроль за дотримання
якого покладено на контролюючі органи.
Податковий контроль здійснюється,
зокрема, шляхом
інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності контролюючих
органів, перевірок та звірок.

Інформаціно-аналітичне забезпечення
діяльності контролюючих органів-це
комплекс заходів щодо збору,
опрацювання та використання
інформації, необхідної для виконання
покладених на них функції. Податкова
інформація, зібрана у відповідності з
вимогами Податкового кодексу України,
може зберігатися та опрацьовуватися в
інформаційних базах контролюючих
органів або їх посадовими (службовими)
особами.

З цього вбачається, що внесення до
автоматизованої системи «Податковий
блок» - співставлення податкових
зобов'язань і податкового кредиту в
розрізі контрагентів на рівні ДПС
України» податкової інформації,
отриманої внаслідок перевірки
позивача, є одним із заходів щодо збору,
опрацювання та використання
інформації, необхідної для виконання
покладених на відповідача функцій та
завдань, тобто є лише службовою
діяльністю працівників ДПІ та сама по
собі не створює для Товариства жодних
правових наслідків у вигляді
виникнення, зміни або припинення його
прав та не породжують обов'язкових
юридичних наслідків.

Таким чином, в даному випадку у суду
немає підстав втручатися у питання
діяльності відповідача, які носять
технічний характер, не мають
обов'язкового характеру для суб'єкта
господарювання та не спричиняють
ніяких правових наслідків для позивача
або його контрагентів.

Вищенаведене є підставою для відмови в
позові в частині визнання
протиправними дії ДПІ щодо формування
висновків, викладених в акті перевірки
від 20.06.2014 року №493/14-03-22-08/37207335, а також
зобов'язання ДПІ відновити у
автоматизованій системі «Податковий
блок» інформації, що існувала в системі
до перевірки, за результатами якої
складено акт перевірки від 20.06.2014 року
№493/14/03-22-08/37207335.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо
позов задоволено частково, судові
витрати, здійснені позивачем,
присуджуються йому відповідно до
задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 11, 70, 71, 86, 159-163, 167 КАС
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Центральному районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миклаївській області від 09.07.2014року №
.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Центральному районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області від 09.07.2014року №
.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ПТМ-ТЕХСЕРВІС" в рахунок відшкодування
сплаченого судового збору 182 гривні 70
копійок.

Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів в порядку ст. 186
КАС України.

Суддя
І. В. Желєзний