Справа № 461/5803/14-а
Суддя: Улицький В.З.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 р.
Справа № 876/6433/14

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді:
Улицького В.З.

суддів:
Гулида Р.М., Кузьмич С.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Галицького
районного суду м.Львова від 02.06.2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
Львівської міської ради про визнання
протиправними дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду першої інстанції з позовом до
Львівської міської ради про визнання
протиправною відповіді в.о. начальника
управління природних ресурсів та
регулювання земельних відносин
департаменту містобудування ЛМР від
14.05.2014 року за №2403-3 та зобов'язання
Львівську міську раду розглянути заяву
ОСОБА_1 про надання дозволу на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
обслуговування житлового будинку за
адресою: м.Львів, вул.Мечнікова,39Б на
найближчому пленарному засіданні.

Ухвалою Галицького районного суду
м.Львова від 02.06.2014 року відмовлено у
відкритті провадження у справі.

Зазначену ухвалу мотивовано тим, що
спір слід розглядати в порядку
цивільного судочинства.

Не погоджуючись з постановленою
ухвалою, позивачем подано апеляційну
скаргу в якій просить скасувати
оскаржувану ухвалу та постановити
нову, якою направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначено, що вимоги позивача
пов'язані із здійсненням відповідачем
владних управлінських функцій, тому
даний спір може бути розглянутий лише в
порядку адміністративного
судочинства.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, суд апеляційної інстанції
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити, ухвалу суду першої
інстанції скасувати, а справу
направити для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа
адміністративної юрисдикції (далі -
адміністративна справа) - переданий на
вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень

В пункті 7 ч. 1 ст. 3 КАС України наведено
визначення суб'єкта владних
повноважень - орган державної влади,
орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст. 17 КАС України
передбачено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
правовідносини, що виникають у зв'язку
з здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій, а також у зв'язку з публічним
формуванням суб'єкта владних
повноважень шляхом виборів або
референдуму, зокрема, згідно з п. 1 ч. 2
ст. 17 КАС України, на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Статтею 104 КАС України встановлено, що
до адміністративного суду має право
звернутися з адміністративним позовом
особа, яка вважає, що порушено її права,
свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин.

Судовою колегією апеляційного суду
встановлено, що 16.04.2014 року ОСОБА_1
звернулась до Львівської міської ради
з заявою про надання дозволу на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею
0,1000га для обслуговування житлового
будинку, який знаходиться за адресою:
м.Львів, вул.Мечнікова,39Б.

14.05.2013 року управління природних
ресурсів та регулювання земельних
відносин Департаменту містобудування
ЛМР у відповідь на вказану заяву
повідомив позивача, що враховуючи
довідку з державної статистичної
звітності про наявність земель та
розподіл їх за власниками земель,
землекористувачам, угіддями для
подальшого вирішення питань позивачу
необхідно представити письмову згоду
Міністерства Оборони України на ім'я
міського голови щодо вилучення з
користування земельної ділянки
(засвідчену нотаріально у поточному
році).

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Конституції
України територіальні громади села,
селища, міста безпосередньо або через
утворені ними органи місцевого
самоврядування вирішують, крім
передбачених в Конституції України, й
інші питання місцевого значення,
віднесені законом до їхньої
компетенції.

Перелік таких питань визначено у
Конституції України та Законі України
«Про місцеве самоврядування в
Україні».

Згідно з Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні» до питань
місцевого значення належить вирішення
відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин.

Апеляційної суд вважає, що системний
аналіз положень Конституції України та
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» дає підстави
для висновку, що органи місцевого
самоврядування при вирішенні питань
місцевого значення, віднесених
Конституцією України та законами
України до їхньої компетенції, є
суб'єктами владних повноважень, які
виконують владні управлінські функції,
зокрема нормотворчу, координаційну,
дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як
суб'єкти владних повноважень органи
місцевого самоврядування вирішують в
межах закону питання в галузі
земельних відносин.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу
України до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст належить: а) розпорядження
землями територіальних громад; б)
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; в) надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу; г) вилучення земельних
ділянок із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу;
ґ) викуп земельних ділянок для
суспільних потреб відповідних
територіальних громад сіл, селищ, міст;
д) організація землеустрою; е)
координація діяльності місцевих
органів земельних ресурсів; є)
здійснення контролю за використанням
та охороною земель комунальної
власності, додержанням земельного та
екологічного законодавства; ж)
обмеження, тимчасова заборона
(зупинення) використання земель
громадянами і юридичними особами у
разі порушення ними вимог земельного
законодавства; з) підготовка висновків
щодо вилучення (викупу) та надання
земельних ділянок відповідно до цього
Кодексу; и) встановлення та зміна меж
районів у містах з районним поділом; і)
інформування населення щодо вилучення
(викупу), надання земельних ділянок; ї)
внесення пропозицій до районної ради
щодо встановлення і зміни меж сіл,
селищ, міст; й) вирішення земельних
спорів; к) вирішення інших питань у
галузі земельних відносин відповідно
до закону.

Таким чином, на думку апеляційного
суду, ці повноваження охоплюються
зазначеним у ст. 143 Конституції України
поняттям «вирішують інші питання
місцевого значення, віднесені законом
до їхньої компетенції», а тому при їх
здійсненні сільські, селищні, міські
ради виступають як суб'єкти владних
повноважень, які реалізують розпорядчі
та інші функції.

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
що позивач звернувся до суду першої
інстанції оскаржуючи дії
(бездіяльність) органу місцевого
самоврядування, який по відношенню до
нього виконує владні управлінські
функції відповідно до Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
та Земельного кодексу України.

При цьому, позивач вважає, що з
вчиненням органом місцевого
самоврядування, Львівської міської
ради, дії (бездіяльності), як органом
владних повноважень, порушуються його
охоронювані законом права та інтереси,
що потребують захисту саме в порядку
адміністративного судочинства,
оскільки такі випливають з суті
виконуваної відповідачем та
передбаченої законодавством
управлінської функції в сфері
земельних відносин.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що вирішення
земельних спорів фізичних та юридичних
осіб з органом місцевого
самоврядування, як суб'єктом владних
повноважень, щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності належить до
юрисдикції адміністративних судів,
крім публічно-правових спорів, для яких
законом встановлений інший порядок
судового вирішення.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до переконання про порушення
суддею першої інстанції норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення питання.
Відтак, оскаржувана ухвала підлягає
скасуванню, а справа за позовом ОСОБА_1
до Львівської міської ради,
направленню до Галицького районного
суду м.Львова для продовження її
розгляду по суті.

Керуючись ст. ст. 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 199, ст.
ст. 204, 205, 206, ч. 2 ст. 211, ст. 254 КАС України,
колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.
Скасувати ухвалу Галицького районного
суду м.Львова від 02.06.2014 року у справі
№461/5803/14-а, яка перешкоджає подальшому
провадженню по справі та направити
справу до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Ухвала є остаточною і касаційному
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
В.Улицький

Судді:
Р.Гулид

С.Кузьмич