Справа № 359/7811/14-а
Суддя: Кабанячий Ю. В.
Дата ухвалення: 2014-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 серпня 2014 року Бориспільський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого Кабанячого Ю.В.,

при секретарі Тоцькій К.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України у м.Бориспіль
та Бориспільському районі Київської
області, про визнання дій незаконними,
визнання бездіяльності неправомірною
та покладення зобов'язання щодо
нарахування, перерахунку та виплати
недоотриманих сум державної та
додаткової пенсій як учаснику
ліквідації аварії на ЧАЕС,-

в с т а н о в и в:

05.08.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
вказаним адміністративним позовом, в
якому просить суд визнати незаконними
дії відповідача щодо застосування ним
під час нарахування/перерахунку
вищевказаних пенсій позивачу положень
бюджетних законів, а також підзаконних
нормативно-правових актів, якими у
порушення встановлених Конституцією і
Законами України вимог і норм,
визначено розміри пенсій в меншому
розмірі, ніж передбачено Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
визнати бездіяльність відповідача
щодо нарахування, перерахунку та
виплати позивачеві недоотриманих сум
державної та додаткової пенсій,
передбачених ст.ст.50,54 вищевказаного
Закону та покласти на Управління ПФУ
зобов»язання нарахувати, перерахувати
та виплатити позивачеві такі види
пенсій, у порядку та розмірах,
визначених вищевказаним Законом у
редакції діючих Законів № 230/96 та № 231, а
саме: в розмірі 8 мінімальних пенсій за
віком (державна пенсія) та відповідно
додаткову пенсію у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком, а також
зобов'язати відповідача в подальшому
перераховувати позивачеві розміри
вищезазначених видів пенсій у зв'язку
із збільшенням прожиткового мінімуму,
встановленого Законом для відповідної
групи осіб.

Позивач мотивує позов тим, що він є
інвалідом ІІ групи із числа учасників
ліквідації наслідків на
Чорнобильській АЕС, причинний зв'язок
між захворюванням та встановленням
групи інвалідності і наслідками
Чорнобильської катастрофи
підтверджено рішенням
медико-соціальної експертної комісії.
Позивач віднесений до 1 категорії
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Відповідачем в порушення
вимог ст. ст. 50,54, 67 Закону України № 796
йому не виплачувалась щомісячна
державна пенсія у розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком та додаткова пенсія за
шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком
та не здійснювався перерахунок з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. В зв'язку з
чим у квітні 2014 року він звернувся до
відповідача з вимогою нарахувати,
здійснити перерахунок та виплатити
недоотриману різницю належних йому
пенсій відповідно до вимог Закону № 796.
Відповідачем було відмовлено у
здійсненні нарахування/перерахунку
пенсії, мотивуючи тим, що нарахування
та виплати його пенсій здійснюються на
підставі документів, що містяться в
матеріалах пенсійної справи та
відповідно до чинного законодавства
України, а саме Закону № 796, законів
України про Держбюджет на відповідні
роки, постанов Кабінету Міністрів
України № 1 від 03 січня 2014 року, №894 від
13 липня 2004 року, №1293 від 27 грудня 2005
року, №831 та №836 від 26 липня 1996 року та №
1210 від 23 листопада 2011 року «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Позивач не
погоджується з таким вирішенням
порушених ним питань, та вважає, що
відповідачем при обчисленні його
пенсії застосовуються норми правових
актів України, які за своєю природою та
предметом не можуть врегульовувати
правові відносини, що є предметом
регулювання інших, спеціальних законів
України, зокрема, законів про соціальні
гарантії громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
що як наслідок призводить до
нарахування належних йому пенсій у
значно меншому розмірі, що суттєво
обмежує його конституційні права,
зокрема, на соціальний захист та
достатній життєвий рівень. З цих
підстав він і звернувся до суду.

Позивач в судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, від його
представника ОСОБА_2 надійшла заява в
якій він позовній вимоги підтримує в
повному обсязі просить їх задовольнити
та справу слухати у його відсутність.

Представник відповідача в судове
засідання також в судове засідання не
з'явився, проте подав письмові
заперечення, в яких зазначив, що дії
Управління Пенсійного Фонду в
м.Бориспіль та Бориспільському районі
повністю відповідають чинному
законодавству України, відповідач діяв
у межах своїх повноважень і у спосіб,
встановлений чинним законодавством
тому просить адміністративний суд
відмовити у задоволенні позову.

Враховуючи вищезазначене постановлено
ухвалу про розгляд справи у порядку
письмового провадження.

Пункт перший ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачає, що у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється

Суд перевіривши доводи позивача та
заперечення відповідача, дослідивши
матеріали адміністративної справи,
прийшов до висновку, що заявлені
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню виходячи з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером у
зв'язку з інвалідністю, а також
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 1 категорії, що
підтверджується копією пенсійного
посвідченням серія НОМЕР_1 виданого
18.12.2002 року (а.с17) та копією посвідчення
серії НОМЕР_2 виданого 07.05.1998 року (а.с.17).
Починаючи з 08.04.1998 року йому
встановлена друга група інвалідності у
зв'язку із захворюванням, пов'язаним з
роботами по ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС довічно (а.с.-18).

Позивач знаходиться на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
м.Борисполі та Бориспільському районі
та отримує пенсію по інвалідності
внаслідок аварії на ЧАЕС, що
підтверджується довідкою (а. с. 13-15).

З наданої довідки встановлено, що
позивачу, виплачується додаткова
пенсія як інваліду ІІІ групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи: в
січні-грудні 2005 року, в січні-грудні 2006
року, в січні-грудні 2007 року - по 14,93грн.,
в січні-грудні 2008 року, січні-жовтні 2009
року по 99,60грн., в листопаді-грудні 2009
року по 114,60 грн., січні-березні 2010 року
по 139,00грн., в квітні-вересні 2010 року по
141,20 грн., в жовтні - листопаді 2010 року по
144,60 грн., грудні 2010 року 146,80 грн., січні
-березні 2011 року по 150,00 грн., квітні -
вересні 2011 року по 152,80 грн.,
жовтні-листопаді 2011 року по 156,80 грн.,
грудні 2011 року по 160,00 грн., січні-
березні 2012 року 328,80 грн., квітні-червні
2012 року по 335,20 грн., липні-вересні 2012
року по 337,60 грн., жвотні-листопаді 2012
року по 342,40 грн., грудні 2012 року по 353,60
грн., січні-листопаді 2013 року по 257,60
грн., грудні 2013 року по квітень 2014 року
по 379,60 грн.

Згідно ст. 49 ЗУ України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" пенсії особам, віднесеним
до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Згідно з ч.1 ст.50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в редакції
закону, що діяла до 01.01.2008 року, особам,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах: інвалідам ІІ групи - 75
процентів мінімальної пенсії за віком.

Нова редакція вказаної статті, введена
в дію Законом України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» від 28.12.2007року,
передбачала, що особам віднесеним до
категорії 1, щомісячна додаткова пенсія
за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається в розмірі 20 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Проте вказані
зміни рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008 визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними).

Відповідно до ч.4 ст.54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", в редакції
закону, що діяла до 1.01.2008року, в усіх
випадках розміри пенсій для інвалідів,
щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими по ІІ групи інвалідності -
8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі змінами, внесеними до
вказаної статті, введеними в дію
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
від 28.12.2007року, ч.3 ст.54 було передбачено,
що у всіх випадках розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими, зокрема для
учасників ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС у 1986 році по ІІ
групі інвалідності - 150 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Відповідні
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», якими
були внесені зміни до ст.54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
р. N 10-рп/2008 визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Відповідно до ч.3 ст.67 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", в редакції
закону, що діяла до 01.01.2008року,
передбачено, що має здійснюватись
підвищення розміру пенсії, визначеного
відповідно до статті 54 цього Закону, а
також розміру додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю особам,
віднесеним до категорії 1 у разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність. Зміни, внесені до
вказаної статті відповідно до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від
28.12.2007року рішенням Конституційного
Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними).

Відповідно до вимог ст.71 ЗУ України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" дія
положень цього Закону не може
призупинятися іншими законами, крім
законів про внесення змін до цього
Закону.

З урахуванням викладеного, суд вважає,
що вимоги позивача щодо його права на
отримання державної та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю
відповідно до ст.ст.49,50,54,67 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" є
обґрунтованими та повністю доведеними
в судовому засіданні.

Зі змісту ст.ст.50,54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" слідує, що
за основу нарахування розмірів
державної пенсії та додаткової пенсії
для інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
береться мінімальна пенсія за віком,
розмір якої згідно чинного
законодавства визначається лише за
правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч.1 ст.28 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає. Тому суд не бере до
уваги положення ч.3 ст.28 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування ", з якої випливає,
що мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абз.1 ч.1 цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом,
оскільки наявність такої норми за
відсутності іншого мінімального
розміру пенсії не може вважатись
підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання надбавки до пенсії
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, як це встановлено в ст.ст.50, 54
Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Оскільки позивач має право на державну
та додаткову пенсію, яку слід визначати
з мінімальної пенсії за віком та яка
встановлюється в розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, то в разі збільшення
розміру цього прожиткового мінімуму
перерахунок державної пенсії та
додаткової пенсії позивачеві повинен
проводитись виходячи з нового розміру
мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд прийшов до
висновку, що при визначенні розміру
додаткової пенсії позивачу
застосуванню підлягають ст.ст.49,50,54,67
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
в редакції закону від 05.10.2006 року, та ч.1
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а також Закони України
Про Державний бюджет на відповідний
рік в частині встановленого розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Посилання відповідача на те, що
позивачу виплачувалась державна та
додаткова пенсія в розмірі,
визначеному постановами Кабінету
Міністрів України, а також відповідно
ст.50,54,67 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", в редакції Закону України
«Про державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», не можуть
бути прийняті судом до уваги, оскільки
Верховною Радою України до 01.01.2008 року
включно, а також до часу розгляду
справи в суді, не вносились зміни щодо
розміру додаткової пенсії, а
зазначені відповідачем зміни, внесені
Законом України «Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
є неконституційними.

Щодо заперечень відповідача про те, що
Законом України від 14.06.2011 року до ЗУ
«Про державний бюджет на 2011 рік» були
внесені зміни, якими установлено, що у
2011 році норми і положення статей 51,54 ЗУ
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України та 2011 рік», а
також, що 26 грудня 2011 року
Конституційний Суд України визнав такі
зміни конституційними рішенням № 1-42/2011
року, та що відповідні положення
вносились до прикінцевих положень
Законів України Про Державний бюджет
України на 2012, 2013 та 2014 роки, то суд,
відхиляючи ці доводи, виходить з того,
що норми зазначених Законів не
скасовують відповідних положень
ст.ст.50,54,67 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи",зміни до яких, після
визнання неконституційними змін,
внесених Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від
28.12.2007року, не вносились, а отже
підлягають застосуванню, як норми
спеціальної дії у сфері правового та
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

При цьому суд враховує вищенаведені
вимоги ст.71 ЗУ України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" щодо того, що дія положень
цього Закону не може призупинятися
іншими законами, крім законів про
внесення змін до цього Закону.

Згідно з листом Управління Пенсійного
фонду України в м.Борисполі та
Бориспільському районі від 23.04.2014року
№4455/05 (а.с.-12) відповідач повідомив
позивачу про те, що при визначенні
розміру державної пенсії враховувався
мінімальний розмір пенсії за віком,
який визначався постановами Кабінету
Міністрів України, а розмір додаткової
пенсії інвалідам ІІ групи віднесеним
до 1 категорії з 01.01.2008 року було
встановлено у розмірі 20% прожиткового
мінімуму для осіб, що втратили
працездатність, а з 01.01.2012р. у розмірі -
40% прожиткового мінімуму для осіб, що
втратили працездатність, та що
відповідач діяв у межах повноважень та
у спосіб, що передбачено Конституцією
України та законами України, а фактично
залишив заяву позивача про перерахунок
пенсії без задоволення.

Стосовно позовних вимог щодо
здійснення перерахунку та виплату
позивачу додаткової пенсії за період 01
січня 2005 року, суд звертає увагу на те,
що відповідно до ч. 1, 2 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася, або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач раніше не звертався до суду із
заявами про перерахунок і виплату
недоотриманої додаткової пенсії, щодо
розміру якої був обізнаний. Крім того,
норми законодавства, на які
посилається позивач як на підставу
своїх вимог, є загальновідомими та
діяли у зазначений позивачем період.

Відповідно до частини 1 статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.
Суд вважає, що підстави для відновлення
позивачу строку звернення до
адміністративного суду відсутні.

Враховуючи те, що позивач звернувся з
позовом до адміністративного суду,
здавши адміністративний позов на пошту
31.07.2014 року, позовні вимоги про
здійснення дій з нарахування державної
соціальної допомоги за період з січня
2005 року по 01.02.2014 року не підлягають
задоволенню з підстав пропуску строку
звернення до суду відповідно до ч.1 ст.100
КАС України.

На підставі викладеного, суд прийшов до
висновку, що дії відповідача по
нарахуванню та виплаті державної та
додаткової пенсії позивачу, а також
відмова щодо перерахунку пенсії не
відповідали вищенаведеним вимогам
ст.ст.50,54,67 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", в зв'язку з чим позовні
вимоги в частині зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України у
м.Бориспіль Київської області зробити
перерахунок та виплатити позивачу
державну пенсію в розмірі не нижчому 6
мінімальних пенсій за віком, та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірі 50 процентів
мінімальної пенсії за віком в межах
строку звернення з адміністративним
позовом до суду - шість місяців до дати
звернення до суду, тобто з 01.02.2014 року з
дотриманням вимог частини 3 статті 67
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

В іншій частині позовні вимоги щодо
зобов'язання відповідача
перераховувати у подальшому визначені
ст.ст.50,54 Закону № 796 розміри пенсій, у
зв'язку зі збільшенням розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для відповідної групи осіб,
починаючи з дня встановлення нового
розміру, а також вчасно виплачувати
належні йому пенсії, суд вважає
необґрунтованими та незаконними,
оскільки рішення суду не може
ґрунтуватися на припущеннях, в тому
числі щодо можливого порушення прав та
законних інтересів позивача при
здійсненні відповідачем нарахування
та виплат йому пенсії в майбутньому.

Також не підлягають задоволенню вимоги
щодо стягнення з відповідача у порядку
негайного виконання, передбаченого
статтею 256 КАС України, заборгованої
суми за пенсійними виплатами за весь
період невиконання вимог Законів
України щодо нарахування та
перерахунку пенсії позивача.

Так, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.256 КАС
України негайно виконуються постанови
суду про присудження виплати пенсій,
інших періодичних платежів з
Державного бюджету України або
позабюджетних державних фондів - у
межах суми стягнення за один місяць, а
також відповідно до п.1 ч.2 ст.256 КАС
України суд, який прийняв постанову, за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
або з власної ініціативи може ухвалою в
порядку письмового провадження або
зазначаючи про це в постанові звернути
до негайного виконання постанову, у
разі стягнення всієї суми боргу при
присудженні платежів, визначених
пунктами 1 і 2 частини першої цієї
статті.

Таким чином, негайне виконання може
бути застосовано судом у разі
стягнення певної, визначеної судом
суми, в той час, як в даній
адміністративній справі суд,
встановивши порушення права позивача
на отримання та перерахунок державної
та додаткової пенсії, виходячи із
збільшеного розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік» та, виходячи з розміру
державної та додаткової пенсії,
визначених стст.50,54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в редакції
закону, що діяла до 01.01.2008 року,
зобов'язав усунути відповідача
встановлені порушення шляхом
здійснення перерахунку та виплати
недоотриманої державної та додаткової
пенсії.

За змістом абзацу одинадцятого ч.1 ст.256
КАС України негайно також виконуються
постанови суду, прийняті в порядку
скороченого провадження у
адміністративних справах,
передбачених пунктами 1,3,4,5,6 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п.8 ч.6 ст.183-2 КАС
України у постанові, прийнятій у
скороченому провадженні, зазначаються:
обов'язок відповідача виконати
постанову негайно, крім постанови в
адміністративній справі, передбаченій
пунктом 2 частини першої цієї статті, а
саме: в адміністративних справах щодо
оскарження фізичними особами рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень щодо обчислення,
призначення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання пенсійних виплат,
соціальних виплат непрацездатним
громадянам, виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, виплат та
пільг дітям війни, інших соціальних
виплат, доплат, соціальних послуг,
допомоги, захисту, пільг (п.2 ч.1 ст.183-2
КАС України).

В зв'язку з тим, що позивач та
відповідач звільнені від сплати
судового збору, судові витрати по
сплаті судового збору в розмірі 73
гривні 80 копійок мають бути віднесені
за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 6-14, 71,159-163,167,186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконними дії Управління
Пенсійного фонду України у м.Бориспіль
Київської області щодо здійснення
нарахування та перерахунків державної
пенсії та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, ОСОБА_1 в розмірах,
менших ніж визначено ст.ст.50,54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у м.Бориспіль Київської
області здійснити нарахування ОСОБА_1
державної пенсії в розмірі, не нижчому 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 75 процентів
мінімальної пенсії за віком, де розмір
пенсії за віком визначається у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, з урахуванням
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, на підставі чинної
редакції ст.ст.50,54,67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», та
виплатити ОСОБА_1 недоотриману
державну пенсію та додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, за період з
01.02.2014 року по даний час.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Ю.В.
Кабанячий