Справа № 816/3121/14
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 р.Справа № 816/3121/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Донець Л.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у м. Полтаві Головного
управління Міндоходів у Полтавської
області на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
21.08.2014р. по справі № 816/3121/14

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у
м. Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавської області

про визнання протиправною та
скасування вимоги про сплату боргу
(недоїмки),

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, фізична особа - підприємець
ОСОБА_1, звернулася до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області про визнання
протиправною та скасування вимоги про
сплату боргу (недоїмки) від 26 червня 2014
року №Ф-3049-25 в розмірі 10981 грн 13 коп.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 21.08.2014 р.
позовні вимоги задоволено.

Державна податкова інспекція у м.
Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавської області, не
погоджуючись з вказаним рішенням суду,
в апеляційній скарзі вказує, що рішення
є необґрунтованим та незаконним,
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
21.08.2014 р. та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

У відповідності до положень ст. 197 КАС
України, зазначена адміністративна
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що ОСОБА_1 зареєстрована як
фізична особа-підприємець 23 червня 2014
року виконавчим комітетом Полтавської
міської ради, реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1 (а.с.14).

Відповідно до довідки Пенсійного фонду
України Октябрського району в м.
Полтаві, позивач перебуває на обліку в
Октябрському управління Пенсійного
фонду, як пенсіонер за віком, список №2
та отримує пенсію довічно (а.с.32).

Позивач перебуває на спрощеній системі
оподаткування (єдиний податок 1 група
10%) з 01січня 2012 року (а.с.34).

Полтавською ОДПІ 26 червня 2014 року
винесено вимогу №Ф-3049-25 про сплату
ОСОБА_1 боргу з єдиного внеску в розмірі
10981 грн 13 коп. (а.с. 44)

Вказана вимога отримана позивачем 07
липня 2014 року (а.с.8-9).

Не погодившись із нарахуванням
відповідачем єдиного внеску, позивач
оскаржила вимогу про сплату боргу
(недоїмки) до суду.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
протиправності вимоги Державної
податкової інспекції у м. Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавської області від 26 червня 2014
року №Ф-3049-25.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08.07.2010 р. №
2464-VI (далі - Закон № 2464-VI), платниками
єдиного внеску є роботодавці:
підприємства, установи та організації,
інші юридичні особи, утворені
відповідно до законодавства України,
незалежно від форми власності, виду
діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, відповідно до відомостей з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), у
тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами.

Особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (частина
четверта статті 4 Закону № 2464-VI).

Таким чином, за змістом цієї норми
фізичні особи - підприємці, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати єдиного внеску
за себе, за умови, якщо вони є
пенсіонерами за віком (незалежно від
того чи досягли вони загального
пенсійного віку чи така пенсія
оформлена на пільгових умовах - зі
зменшенням пенсійного віку) та
отримують відповідно до закону пенсію.

Згідно з частини 4 статті 25 Закону №2464-VI
орган доходів і зборів у порядку, за
формою та у строки, встановлені
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Судовим розглядом встановлено, що
ОСОБА_1 з 01 липня 2011 року по 31 липня 2011
року, з 26 жовтня 2011 року по 25 грудня 2011
року здійснювала діяльність шляхом
сплати та придбання фіксованого
патенту. З 01 січня 2012 року по теперішній
час (19 серпня 2014 року - дата формування
службової записи №746) перебуває на
прощеній системі оподаткування (єдиний
податок 1 група 10 %) (а.с.42).

Відповідно до пенсійного посвідчення
позивача Серія НОМЕР_2, копія якої
наявна в матеріалах справи (а.с.10),
ОСОБА_1 отримує пенсію за віком довічно,
та перебуває на обліку в Октябрському
управлінні Пенсійного фонду, як
пенсіонер за віком, список 2 (а.с.32).

Судовим розглядом встановлено, що
ОСОБА_1 не укладала договору про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування.

Частиною 1 статті 9 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" (далі - Закон
№1058-IV) встановлено, що в солідарній
системі призначаються такі пенсійні
виплати: пенсія за віком; пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Відповідно до статті 26 Закону №1058-IV
особи мають право на призначення
пенсії за віком після досягнення віку 60
років та наявності страхового стажу не
менше 15 років. До досягнення віку,
встановленого абзацом першим цієї
статті, право на пенсію за віком мають
жінки 1961 року народження і старші після
досягнення ними такого віку: 55 років -
які народилися до 30 вересня 1956 року
включно; 55 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1956 року по 31
березня 1957 року; 56 років - які
народилися з 1 квітня 1957 року по 30
вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1957 року по 31
березня 1958 року; 57 років - які
народилися з 1 квітня 1958 року по 30
вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1958 року по 31
березня 1959 року; 58 років - які
народилися з 1 квітня 1959 року по 30
вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1959 року по 31
березня 1960 року; 59 років - які
народилися з 1 квітня 1960 року по 30
вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1960 року по 31
березня 1961 року; 60 років - які
народилися з 1 квітня 1961 року по 31
грудня 1961 року.

Закон України "Про пенсійне
забезпечення" передбачає, що громадяни
України мають право на державне
пенсійне забезпечення за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника та в інших випадках,
передбачених цим Законом (стаття 1).

За цим Законом призначаються: а)
трудові пенсії: за віком; по
інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років (стаття
2).

Право на пенсію за віком мають жінки -
після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 20 років (стаття 12).

На пільгових умовах мають право на
пенсію за віком, незалежно від місця
останньої роботи працівники, зайняті
повний робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списом №2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах; жінки - після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 20
років, з них не менше 10 років на
зазначених роботах . Працівникам, які
мають не менше половини стажу роботи з
шкідливими і важкими умовами праці,
пенсії на пільгових умовах
призначаються із зменшенням віку,
передбаченого статтею 12 цього Закону,
на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої
роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої
роботи - жінкам (стаття 13).

Відповідно до частини 1 статті 1
Закону №1058-IV пенсіонер - особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Судовим розглядом встановлено, що на
момент розгляду справи вік ОСОБА_1
становив 56 років та їй було призначено
пенсію зі зниженням пенсійного віку.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів зазначає, що ОСОБА_1 отримує
пенсію за віком призначену та
пільгових умовах, а частина 4 статті 4
Закону №2464-VI не містить застережень
щодо неможливості поширення її дії на
коло осіб, яким пенсію за віком
призначено на пільгових умовах на
підставі статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення".

Колегія суддів не бере до уваги
твердження відповідача на те, що до
фізична особа - підприємець ОСОБА_1 не є
пенсіонером за віком у розумінні
Закону України №2464-VI, а також, на
посилання про те, що позивач отримуючи
пенсію на пільгових умовах не є такою
що отримує пенсію за віком, і
зобов'язана сплачувати єдиний внесок
відповідно до вимог винного
законодавства до досягнення віку, який
надає право на отримання пенсії за
віком.

Оскільки матеріали справи не містять
доказів того, що фізична особа -
підприємець, у відповідності до вимог
статті 12 Закону №1058-IV, уклала з
Пенсійним фондом договір про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, позивач, як
пенсіонер за віком, не є платником
єдиного внеску.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
вимога позивача про визнання
протиправною та скасування вимоги
Полтавської ОДПІ про сплату боргу
(недоїмки) № Ф-3049-25 від 26 червня 2014 року
є обґрунтованою, а тому позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Отже, переглянувши постанову суду
першої інстанції, в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що при її прийнятті суд першої
інстанції у повному обсязі з'ясував
обставини справи і правильно
застосував до спірних правовідносин
норми матеріального та процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавської області залишити без
задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 21.08.2014р. по
справі № 816/3121/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Бартош Н.С.Судді
Мельнікова Л.В. Донець Л.О.