Справа № 826/6647/14
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

Іменем України

м. Київ

19 червня 2014 року 12:19 год.
№826/6647/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Костенка Д.А.,

за участю секретаря судового засідання
Левченко І.В.,

представників сторін: позивача -
Кожарко О.С., відповідача - Власова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Київського
міського відді-лення Фонду соціального
захисту інвалідів (далі - Фонд) до
Комунального підприємства "Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду Деснянської районної в
місті Києві ради" про стягнення коштів
у сумі 680255,82 грн.,

в с т а н о в и в:

Фонд просить стягнути з КП "Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду Деснянської районної в
місті Києві ради" 680255,82 грн.
заборгованості із сплати
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих
місць, призначе-них для
працевлаштування інвалідів у 2013р., у
розмірі 674789,94 грн. та 5465,88 грн. пені.

Під час розгляду справи представник
позивача підтримала позов з наведених
мотивів.

Представник відповідача не визнав
позов, подав заперечення, в яких
просить відмови-ти в його задоволенні з
тих підстав, що ним вчинено всіх
необхідних заходів для виконання
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів та
фактично створено необхідну кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, посилаючись при цьому також
на умови Колективного договору та
Статуту, якими передбачено створення
робочих місць для інвалідів. Крім того,
відповідач зазначив, що протягом 2013р.
ним здійснювалося звітування про
наявність відповідних вакансій, також
приймалася участь у проведеному 24.04.2013
в приміщенні Київського палацу дітей
та юнацтва та організованому Київським
міським центром зайнятості
інтегрованому інформаційно-масовому
заході "Молодь Києва - майбутнє столиці"
з метою заповнення вакантних місць.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд дій-шов висновку про відсутність
підстав для задоволення позову,
виходячи з такого.

Згідно із ч. 8 ст. 69 ГК підприємство з
правом найму робочої сили забезпечує
визна-чену відповідно до закону
кількість робочих місць для
працевлаштування, зокрема інвалідів.
Відповідальність підприємства за
невиконання даної вимоги
встановлюється законом.

Частиною 3 ст. 18 Закону України від
21.03.1991 №875-ХІІ "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" (далі -
Закон №875) на Роботодавців покладено
зобов'я-зання виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у т.ч. спеціальні робочі
місця, створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабі-літації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законо-давством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону №875 для
підприємств, установ, організацій, у
т.ч. під-приємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю (далі - Роботодавці),
установлюється норматив робочих місць
для працевла-штування інвалідів у
розмірі 4-х відсотків від
середньооблікової чисельності штатних
пра-цівників облікового складу, а якщо
працює від 8 до 25 осіб, - у кількості 1
робочого місця.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 вказаної статті
Закону №875 і ч. 2 ст. 12 Закону України від
14.10.1992 №2694-ХІІ "Про охорону праці"
Роботодавці, самостійно розраховують
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу, встановленого ч. 1 ст. 19
Закону №875, і забезпечують
працевлаштування інвалідів.

Статтею 20 Закону №875 передбачено, що
Роботодавці, де середньооблікова
чисель-ність працюючих інвалідів
менша, ніж встановлено нормативом,
щороку сплачують відпо-відним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санк-ції,
сума яких визначається у розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному під-приємстві, установі,
організації, у т.ч. підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призна-чене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
ним, а підприємства на яких працює від 8
до 15 осіб - у розмірі половини середньої
річної заробітної плати (ч. 1).
Адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються особами,
зазначеними в ч. 1 цієї статті,
самостійно в строк до 15 квітня року,
наступного за роком, в якому відбулося
порушення нормативу, встановленого ч. 1
ст. 19 цього Закону. При цьому до
правовідносин із стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених цим Законом, не
застосовуються строки, визначені ст. 250
ГК (ч. 4). Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені, яка
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк (ч. 2).

Судом встановлено і підтверджується
поданим відповідачем 06.02.2014 до Фонду
Зві-том про зайнятість і
працевлаштування інвалідів за 2013
(Форма №10-ПН), що кількість інвалідів -
штатних працівників, які повинні
працювати на робочих місцях, створених
відпо-відно до вимог ст. 19 Закону №875, у
2013р. становить 57 особа, водночас
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність, у 2013р. склала 39 осіб.

Отже, середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів у відповідача
менша на 18 осіб, ніж встановлено
нормативом, що також не заперечувалося
сторонами.

Разом з цим, суд погоджується з
відповідачем у тому, що передбачений у
ч. 3 ст. 18 Закону №875 обов'язок
Роботодавця з виділення і створення
робочих місць для працевлашту-вання
інвалідів не супроводжується його
обов'язком безпосередньо здійснювати
пошук і працевлаштувати інвалідів
(відповідає правовим позиціям
Верховного Суду України по да-ній
категорії справ), тому формальна
відсутність працевлаштованого
інваліда на виробництві може не
розглядатись як достатня підстава для
сплати Роботодавцем санкцій, якщо
Робото-давець доведе, що вжив всіх
необхідних і залежних від нього
заходів, спрямованих на вико-нання
вимог ст.ст. 18, 19 Закону №875, але
неможливість такого працевлаштування
сталася не з вини Роботодавця.

У даному випадку відповідач зазначає
про створення необхідної кількості
посад для працевлаштування інвалідів,
а також постійне звітування до органів
державної служби зайнятості про
наявність відповідних вакансій,
доказом чого є надані до суду копії
звіту про зайнятість і
працевлаштування інвалідів за 2013р.
(Форма №10-П) та щомісячних звітів (Форма
№3-ПН) за січень-грудень 2013р. про
наявність вакансій, в яких
підприємством чітко вказано про
наявність вакансій для осіб з числа
інвалідів у кількості 40 місць.

Також наявні у справі лист
Деснянського районного центру
зайнятості від 16.04.2013 №22-3449 і дипломом
Київського міського центру зайнятості
від 24.04.2013, підтверджують вжиття
відповідачем додаткових заходів,
спрямованих на заповнення наявних
вакантних робочих місць, призначених
для працевлаштування інвалідів, а саме:
участі відповідача в організованому
Київським міським центром зайнятості
інтегрованому інформаційно-масово-му
заході "Молодь Києва - майбутнє столиці"
і в інформаційно-масовому заході для
незайня-тої молоді, населення та
роботодавців, ярмарку вакансій та
кар'єри "Будуємо кар'єру разом".

Дані докази і зазначені в них обставини
не заперечувалися представником
позивача.

Беручи до уваги вказані докази, суд
погоджується з обґрунтованістю
заперечень відпо-відача про своєчасне
створення 18 робочих місць для
працевлаштування інвалідів,
необхід-них для забезпечення
додержання нормативу, та про вчинення
ним інших необхідних і залежних від
нього заходів, спрямованих на
виконання вимог ст.ст. 18, 19 Закону №875,
та відсутність вини відповідача в не
направленні уповноваженими органами
інвалідів на праце-влаштування КП
"Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Деснянської районної в місті Києві
ради" відповідно до зазначених
останнім у звітах про наявність
вакансій (форма №3-ПН) вільних робочих
місць для працевлаштування інвалідів.

Отже, враховуючи своєчасне створення
відповідачем робочих місць для
працевлаш-тування інвалідів в 2013р. і
регулярне протягом 2013р. інформування
про наявні вакансії, зважаючи на
відсутність у відповідача, як
Роботодавця, обов'язку здійснювати
пошук інвалідів та вини в тому, що
вільна вакансія не була заповнена, суд
дійшов висновку про відсутність
підстав для сплати відповідачем
заявлених до стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені.

Враховуючи наявні у справі матеріали,
встановлені судом факти і викладені
мотиви та керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 11, 14, 70, 71,
76, 79, 86, 138, 158-163, 167 КАС, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити Київському міському
відділенню Фонду соціального захисту
інвалідів у задоволенні
адміністративного позову.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку на апеляційне
оскарження. Постанова може бути
оскаржена до Київського апеляційного
адміністративного суду в порядку,
встановленому ст.ст. 185-187 КАС.
Апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання копії її повного
тексту.

Суддя
Д.А.
Костенко