Справа № 804/14653/13-а
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 липня 2014 рокусправа № 804/14653/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Шлай А.В.

суддів: Іванова
С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 02
грудня 2013 року у справі № 804/14653/13-а за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ард» до
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ард» звернулось до
суду з адміністративним позовом, в
якому просило скасувати податкове
повідомлення-рішення, винесене
Державною податковою інспекцією у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
№ від 30.10.2013 року. В обґрунтування
позовних вимог зазначило, що позивач не
погоджується з висновками, викладеними
в акті, вважає, що пода ткове
повідомлення-рішення, винесене за
результатами перевірки, суперечить
діючому пода тковому законодавству та
підлягає скасуванню.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 02
грудня 2013 року адміністративний позов
задоволено.

Не погодившись із судовим рішенням,
Державна податкова інспекція у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області звернулась
з апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати оскаржену постанову
та прийняти нове рішення, яким у
задоволенні адміністративного позову
відмовити. Апелянт зазначає, що судом
першої інстанції не взято до уваги
посилання відповідача на нікчемність
правочинів, укладених між позивачем та
його контрагентами.

У судовому засіданні сторони, доводи
викладені в апеляційній скарзі та
запереченнях на неї підтримали в
повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, дійшла висновку
про відсутність підстав для її
задоволення.

Як встановлено судом першої інстанції
на підставі письмових доказів, що
містяться в матеріалах справи,
Державною податковою інспекцією у
Жовтневому районі м.Дніпропетровська
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю "АРД" з
питань дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
взаємовідносин з ТОВ "Інвест-Проект" та
подальшої реалізації цих товарів
(робіт, послуг) за період грудень 2011
року, червень-липень 2012 року, вересень
2012 року. За результатами проведеної
перевірки складено акт від 05.09.2013 року
№819/151/32448352, висновками якого
встановлено порушення позивачем п.198.2,
п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України.
30.10.2013 року податковим органом було
винесено податкове
повідомлення-рішення №, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на додану вартість
у розмірі 6300,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов висновку про
протиправність спірного податкового
повідомлення-рішення.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції та
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Пунктом 185.1 статті 185 Податкового
кодексу України встановлено, що
об'єктом оподаткування податку на
додану вартість є операції платників
податку з: а) постачання товарів, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до
статті 186 цього Кодексу, у тому числі
операції з передачі права власності на
об'єкти застави позичальнику
(кредитору), на товари, що передаються
на умовах товарного кредиту, а також з
передачі об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю; б)
постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу; в) ввезення товарів на митну
територію України; г) вивезення товарів
за межі митної території України; е)
постачання послуг з міжнародних
перевезень пасажирів і багажу та
вантажів залізничним, автомобільним,
морським і річковим та авіаційним
транспортом.

Згідно із пунктом 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Таким чином, податкова накладна,
заповнена особою, що зареєстрована як
платник податку на додану вартість, без
порушень порядку її заповнення та
зареєстрована в Єдиному реєстрі
податкових накладних у встановлені
строки, дає право на включення
зазначених в ній сум податку на додану
вартість до складу податкового кредиту
покупця. Водночас, сама по собі
наявність лише відповідних документів
не дає право на податковий кредит, якщо
судом встановлено, що господарські
операції, зафіксовані в цих документа,
у дійсності не відбувалися.

Так, на момент укладення угод та
вчинення господарських операцій ТОВ
"Інвест-Проект" було зареєстроване як
юридична особа та як платник податку на
додану вартість, відтак перепон з
приводу укладення, а також виконання
будь-яких господарських договорів з
ним, а надалі і включення до
податкового кредиту витрат по сплаті
податку за такими договорами у
позивача не було.

Як встановлено судом першої інстанції,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "АРД" (споживач) з ТОВ
"Інвест-Проект" (виконавець) укладено
договір про надання послуг №б/н від
28.04.2011 року, умовами якого передбачено,
що виконавець зобов'язується надавати
споживачу послуги відповідно до пункту
3.1 даного договору з прибирання
нежитлового приміщення споживача та
місць загального користування, а
споживач зобов'язується оплачувати
виконавцю надані послуги відповідно до
умов цього договору. Даний договір має
всі обов'язкові реквізити, юридичні
адреси сторін, скріплений печатками та
підписами. На виконання умов договору
№б/н від 28.04.2011 року у грудні 2011 року,
червні-липні 2012 року, вересні 2012 року
ТОВ "Інвест-Проект" надано позивачу
послуги, на які було оформлено
(виписано) акти приймання-здачі
виконаних робіт та податкові накладні.
Розрахунки між підприємствами
здійснювались в безготівковій формі,
що підтверджується виписками банку.
Акт перевірки не містить обставин про
встановлення будь-яких недоліків
вказаних первинних бухгалтерських
документів товариства з обмеженою
відповідальністю "АРД".

Як вбачається з матеріалів справи,
висновок відповідача про заниження
податку на додану вартість у розмірі
5040,00 грн. зроблено на підставі акту
Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області №121/22-4/35608491
про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ "Інвест-Проект" щодо
не підтвердження господарських
відносин ТОВ "Матадор" ()
за листопад 2011 року, за лютий-липень 2012
року, ТОВ "ВК "Віконні системи" () за березень 2012 року, ТОВ
"Ліга" ().

Із зазнаним висновком не погоджується
колегія суддів та зазначає наступне.

Згідно пункту 36.1 статті 36 Податкового
кодексу України податковим обов'язком
визнається обов'язок платника податку
обчислити, задекларувати та/або
сплатити суму податку та збору в
порядку і строки, визначені цим
Кодексом, законами з

питань митної справи.

Пунктом 36.5 даної статті встановлено, що
відповідальність за невиконання або
неналежне виконання податкового
обов'язку несе платник податків, крім
ви падків, визначених цим Кодексом або
законами з питань митної справи.

Якщо податковим органом встановлено
нена лежне виконання контрагентами
позивача своїх податкових обов'язків,
відповідальність за таке невиконання
або неналежне виконання пода ткового
обов'язку повинні нести самі ці
підприємства. Це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цих осіб.

Крім того, у акті про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання лише засвідчується
факт неможливості її проведення без
встановлення висновків стосовно
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, підтвердження
відносин, виду, обсягу і якості
операцій та розрахунків, що
здійснювалися між ними, з'ясування їх
реальності та повноти відображення в
обліку платника податків, оскільки у
розпорядженні податкового органу були
відсутні первинні документи.

Висновки про порушення контрагентами
позивача податкової дисципліни,
зафіксовані в акті про неможливість
проведення зустрічної звірки, не
можуть бути підставою для обмеження
права позивача на податковий кредит за
умови реальності господарської
операції. Податковим органом не надано
доказів того, що позивач та його
контрагент діяли зі спільним умислом,
що суперечить інтересам держави з
метою отримання матеріальних благ.

Таким чином, посилання податкового
органу на акт про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єктів
господарювання як на підставу, що
позивачем здійснювались господарські
операції з метою отримання податкової
вигоди, не може вважатись
обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо протиправності
спірного податкового
повідомлення-рішення.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, вірно застосований
матеріальний закон та не допущено
порушень процесуального права,
оскаржене судове рішення має бути
залишено без змін.

Доводи апеляційної скарги не знайшли
свого підтвердження у суді апеляційної
інстанції, у зв'язку з чим вона підлягає
залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 02
грудня 2013 року у справі № 804/14653/13-а -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складення
її тексту у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
А.В. Шлай

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко