Справа № 819/1994/14-а
Суддя: Баб'юк П.М.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1994/14-a

"25" вересня 2014 р.
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Баб'юка П.М.,

при секретарі судового засідання
Сердюку А.Г.,

за участю:

представника позивача Каратаєвої В.М.,
відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
адміністративну справу за
адміністративним позовом
Тернопільського міськрайонного центру
зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Тернопільський міськрайонний центр
зайнятості (надалі - позивач,
Тернопільський МРЦЗ) звернувся до суду
з адміністративним позовом до ОСОБА_2
(надалі - відповідач) про стягнення
незаконно отриманої допомоги в сумі
5435,30 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що відповідач, в порушення
вимог Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», перебуваючи на обліку в
Тернопільському міськрайонному центрі
зайнятості як безробітна, одержувала
допомогу по безробіттю і одночасно
була зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності. При
зверненні із заявою про отримання
статусу безробітного відповідач не
подала відомості про вказані
обставини, які впливають на умови
виплати їй матеріального забезпечення,
у зв'язку з чим, допомога по безробіттю
в сумі 5435,30 грн. яка виплачена ОСОБА_2 за
період з 17.11.2010 року по 29.09.2011 року
підлягає поверненню.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала в
повному обсязі з мотивів викладених в
позовній заяві та просила позов
задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнала, просила відмовити в його
задоволенні з підстав наведених у
запереченні, зазначивши, що
звертаючись до Тернопільського
міськрайонного центру зайнятості із
заявою про надання статусу безробітної
та виплати допомоги по безробіттю не
мала на меті повідомити про себе
неправдиві відомості, оскільки
вважала, що у зв'язку із фактичним
нездійсненням підприємницької
діяльності та неотриманням доходів, не
являлася підприємцем, а отже, на її
думку, мала право на отримання статусу
безробітного з виплатою допомоги.

Заслухавши пояснення осіб які беруть
участь у справі, повно і всебічно
з'ясувавши всі обставини справи в їх
сукупності на підставі чинного
законодавства, перевіривши їх
дослідженими у судовому засіданні
доказами, суд вважає, що позов підлягає
до задоволення з наступних підстав.

17 листопада 2010 року ОСОБА_2 звернулась
до Тернопільського міськрайонного
центру зайнятості із заявою про
надання статусу безробітного з
виплатою допомоги по безробіттю. (а.с.21)

В заяві ОСОБА_2 зокрема зазначила, що як
суб'єкт підприємницької діяльності,
засновник (співзасновник) юридичних
осіб вона не зареєстрована. З
відповідальністю за недостовірність
внесених у заяву особистих даних,
невиконання обов'язків як
безробітного, ознайомлена.

17 листопада 2010 року відповідачеві
надано статус безробітного, а 29 вересня
2011 року знято з обліку у зв'язку із
працевлаштуванням.

За період з 17.11.2010 року по 29.09.2011 року
відповідачеві виплачено допомогу по
безробіттю в сумі 5435,30 грн. (а.с.16)

В результаті опрацювання даних між
Державною службою зайнятості України
та Пенсійним фондом України, виявлено,
що відповідач зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності та
одночасно зареєстрована в
Тернопільському міськрайонному центрі
зайнятості як безробітна з виплатою
допомоги по безробіттю.

15 липня 2014 року Тернопільським МРЦЗ
видано наказ №172"Д" про проведення
розслідування страхових випадків, в
тому числі по ОСОБА_2 (а.с.18)

За результатами проведеного
розслідування встановлено, що ОСОБА_2
перебуваючи на обліку як безробітна з 17
листопада 2010 року була зареєстрована
як суб'єкт підприємницької діяльності
фізична особа-підприємець з 04 липня 2003
року, про що складено акт від 28.07.2014.
(а.с.11).

05 серпня 2014 року центром зайнятості
видано наказ № 193 "Д" "про повернення
коштів", яким зобов'язано ОСОБА_2
протягом 15-ти календарних днів
повернути виплачену за період з 17.11.2010
по 29.09.2011 допомогу по безробіттю в сумі
5435,30 грн. (а.с.17)

06 серпня 2014 року відповідачу надіслано
повідомлення про повернення коштів,
яке відповідно до рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення отримано ОСОБА_2 09.08.2014.
(а.с.8)

18 серпня 2014 року відповідачу надіслано
претензію про повернення коштів, яка
відповідно до рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення отримано ОСОБА_2 23.08.2014.
(а.с.7).

Проте, в добровільному порядку
відповідач вказані кошти не повернула.

Визначаючись щодо позовних вимог суд
виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України
«Про зайнятість населення» від 01
березня 1991 року №803-XII (який був чинний
на момент виникнення спірних відносин -
17.11.2010 відповідачеві надано статус
безробітного), надалі - Закон №803-XII,
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

Відповідач вважає що у зв'язку з
відсутністю доходів від
підприємницької діяльності на час
звернення до центру зайнятості та
надання їй статусу безробітного (17.11.2010)
вона не належала до зайнятого
населення. При цьому, відповідач
посилається на норми ч.1 ст.4 Закону
України «Про зайнятість населення» від
5 липня 2012 року №5067-VI.

Проте, слід зазначити, що Закон України
«Про зайнятість населення» від 5 липня
2012 року №5067-VI не підлягає застосуванню
до спірних правовідносин при
визначенні наявності підстав для
надання відповідачеві 17.11.2010 статусу
безробітного, оскільки даний закон
набрав законної сили лише 01.01.2013.

Натомість, пунктом 3 ст.1 Закону України
«Про зайнятість населення» від 01
березня 1991 року №803-XII (чинного на
момент виникнення спірних відносин)
було чітко визначено категорії
громадян, які належать до зайнятого
населення.

Зокрема, згідно підпункту б) пункту 3
ст.1 Закону №803-XII до зайнятого
населення віднесено громадян, які
самостійно забезпечують себе роботою,
включаючи підприємців, осіб, зайнятих
індивідуальною трудовою діяльністю,
творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві, а
також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України "Про особисте селянське
господарство".

При цьому, враховуючи положення Закону
№803-XII, отримання доходу від такої
діяльності не є обов'язковою умовою ні
при віднесенні громадян до зайнятого
населення, ні при вирішенні питання
щодо надання особі статусу
безробітного.

Як встановлено судом, підтверджується
матеріалами справи та не
заперечувалось відповідачем в
судовому засіданні, ОСОБА_2 з 04 липня 2003
року зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності фізична
особа-підприємець. Постановою
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 29 травня 2014
року підприємницьку діяльність
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
припинено, а запис про державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності внесено до Єдиного реєстру
06 серпня 2014 року.

Отже, з 04 липня 2003 року по 06 серпня 2014
року ОСОБА_2 була зареєстрована як
суб'єкт підприємницької діяльності
фізична особа-підприємець.

Таким чином, 17.11.2010 на час звернення до
Тернопільського міськрайонного центру
зайнятості із заявою про надання
статусу безробітного з виплатою
допомоги і під час перебування на
обліку як безробітна, відповідач була
зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності
(підприємець) та відповідно до положень
пп.б) п.3 ст.1 Закону №803-XII належала до
зайнятого населення.

При цьому, відомості про вказані
обставини ОСОБА_2 в заяві не вказала,
зазначивши, що як суб'єкт
підприємницької діяльності, засновник
(співзасновник) юридичних осіб вона не
зареєстрована.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.36 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття", застраховані
особи, зареєстровані в установленому
порядку як безробітні, зобов'язані
своєчасно подавати відомості про
обставини, що впливають на умови
виплати їм забезпечення та надання
соціальних послуг. Сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Відповідно до п. 6 «Порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення безробітним»
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 12.03.2009 за № 232/16248, у разі
встановлення центром зайнятості
відповідно до цього Порядку належності
безробітної особи до категорії
зайнятих, така особа знімається з
обліку як безробітна в установленому
законодавством порядку та повертає
суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Згідно п.6.14 розділу 6 Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 20 листопада 2000 р.
№307 та зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 14 грудня 2000 р. за №915/5136:

Якщо під час одержання допомоги по
безробіттю безробітний своєчасно не
подав відомості про обставини, що
впливають на умови її виплати, у тому
числі встановлені під час
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення, з безробітного
стягується сума виплаченої допомоги по
безробіттю з моменту виникнення цих
обставин. Якщо безробітний відмовився
добровільно повернути зазначені кошти,
то питання щодо їх повернення
вирішується у судовому порядку. Сума
виплаченої допомоги по безробіттю
підтверджується відповідною довідкою
центру зайнятості, що підписується
керівником, головним бухгалтером та
скріплюється печаткою.

Згідно довідки Тернопільського МРЦЗ
від 05.08.2014 №1764, за період з 17.11.2010 року по
29.09.2011 року відповідачеві виплачено
допомогу по безробіттю в сумі 5435,30 грн.
(а.с.16)

Оскільки під час отримання статусу
безробітного та одержання допомоги по
безробіттю ОСОБА_2 не подала відомостей
про обставини, що впливають на умови її
виплати, виплачена допомога по
безробіттю підлягає стягненню з
відповідача.

Докази добровільного повернення
відповідачем вказаних коштів в
матеріалах справи відсутні.

За вказаних обставин, суд приходить до
висновку, що вимоги позивача є
обґрунтованими, відповідають дійсним
обставинам справи, ґрунтуються на
вимогах чинного законодавства, а отже,
підлягають до задоволення в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд
-

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Стягнути з ОСОБА_2 (і.н.НОМЕР_1) на
користь Тернопільського
міськрайонного центру зайнятості
кошти в сумі 5435,30 грн. (п'ять тисяч
чотириста тридцять п'ять гривень
тридцять копійок), виплачені як
допомога по безробіттю.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд в порядку і
строки, передбачені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

В повному обсязі постанова складена 30
вересня 2014 року.

Головуючий суддя
Баб'юк П.М.

копія вірна:

Суддя
Баб'юк П.М.