Справа № 2а-1909/178/12
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/50088/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В., Маслія В.І.,
Леонтович К.Г., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Кременецького районного суду
Тернопільської області від 02 жовтня 2012
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 17 вересня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до Почаївської міської
ради, третя особа: ОСОБА_5, про визнання
незаконним і скасування рішення,-

у с т а н о в и л а:

В серпні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із позовом до Почаївської міської
ради про визнання незаконним і
скасування рішення 18 сесії шостого
скликання ради від 6 серпня 2012 року «Про
продаж земельної ділянки у власність
для здійснення комерційної діяльності
у АДРЕСА_1, 3-є ФОП ОСОБА_5».

Постановою Кременецького районного
суду Тернопільської області від 02
жовтня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17 вересня
2013 року, в задоволені позову
відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить їх скасувати та справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
колегія суддів приходить до висновку,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції зазначив,
що оскільки у ОСОБА_4 відсутні права на
спірну земельну ділянку, Почаївська
міська рада, приймаючи оскаржуване
рішення, діяла на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України. З цим
висновком погодився і суд апеляційної
інстанції.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з таким висновком суду
апеляційної інстанції, виходячи з
наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_5 на підставі
договору купівлі - продажу від 16.10.2010
року купила у ОСОБА_6 об'єкт малоії
архітектурної форми в м. По чаєві по
вул. Воз'єднання.

Рішенням Почаївської міської Ради від
20.10.2006 року ОСОБА_5 було надано дозвіл на
складання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею
0,003 га для передачі в оренду терміном на
25 років з метою обслуговування
викупленого кіоску в АДРЕСА_1 за
рахунок земель громадського
призначення для використання з
подальшою реконструкцією під
павільйон.

Рішенням Почаївської міської Ради № 311
від 15 червня 2007 року затверджено проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 30 кв.м. по зазначеній
вище адресі по передачі в оренду
терміном на 25 років ОСОБА_5 за рахунок
земель запасу та вирішено передати їй
земельну ділянку площею 30 м.кв. в оренду
терміном на 25 років для комерційного
використання.

02 липня 2007 року між Почаївською міською
радою та ОСОБА_5 укладено договір
оренди землі, за яким Почаївська міська
Рада, як орендодавець, надала
орендареві ОСОБА_5 в строкове платне
користування земельну ділянку
загальною площею 0,003 га для
обслуговування кіоску по торгівлі
продовольчо-промисловими товарами з
подальшою реконструкцією під
павільйон по зазначеній адресі.

Рішенням вісімнадцятої сесії шостого
скликання Почаївської міської ради №
803 від 06 серпня 2012 року «Про продаж
земельної ділянки у власність для
здійснення комерційної діяльності у
АДРЕСА_1, 3-є ФОП ОСОБА_5» продано у
власність ОСОБА_5 земельну ділянку
площею 0,0030 га для здійснення
комерційної діяльності у АДРЕСА_1.

Частиною 3 ст.24 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
визначено, що органи місцевого
самоврядування та їх посадові особи
діють лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, передбачені
Конституцією і законами України, та
керуються у своїй діяльності
Конституцією і законами України,
актами Президента України, Кабінету
Міністрів України. Органи місцевого
самоврядування є відповідальними за
свою діяльність перед територіальною
громадою, державою, юридичними і
фізичними особами у відповідності до
ст.74 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні».

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування» акти
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Зокрема, підставами для визнання акта
органу місцевого самоврядування
недійсним є невідповідність його
вимогам чинного законодавства та/або
визначеній законом компетенції органу,
який видав цей акт. Обов'язковою умовою
визнання акта недійсним є також
порушення у зв'язку з прийняттям
відповідного акта прав та охоронюваних
законом інтересів підприємства чи
організації - позивача у справі.

Відповідно до ст. 6 КАС України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Згідно матеріалів справи, позивач
ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в
якому, посилаючись на неправомірність
прийнятого Почаївською міською радою
рішення щодо продажу земельної ділянки
в власність ОСОБА_5, зазначив, що у 2004
році частина спірної земельної ділянки
перейшла у власність його бабці -ОСОБА_7
за виданим їй міською радою державним
актом

Вирішуючи спір по суті позовних вимог
та підтверджуючи правомірність
оскаржуваного рішення органу
місцевого самоврядування щодо продажу
земельної ділянки у власність для
здіснення комерційної діяльності
ОСОБА_5 судами обґрунтовано вказано на
рішення Кременецького районного суду
від 08.02.2012 року, яким, зокрема, визнано
недійсним Державний акт на право
власності на земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд серії ТР № 063356 від
07.04.2004 року, виданий на ім'я ОСОБА_7, та
скасовано його державну реєстрацію.

Положеннями ст. 72 КАС України
визначено, що обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Оскільки судовим рішенням, яке
вступило в законну силу встановлено, що
ОСОБА_7 не була належним власником
будинковолодіння і користувачем
спірної земельної ділянки і при
оформленні технічної документації на
землю ОСОБА_7 допущені технічні
помилки, є підстави для скасування
держаної реєстрації державного акту та
визнання незаконним і скасування
рішення Почаївської міської Ради від 18
жовтня 2002 року за № 41 «Про надання
громадянам міста в приватну власність
земельних ділянок для обслуговування
житлових будинків, надвірних будівель
і ведення підсобного господарства»,
колегія суддів погоджується з
висновком суддів, що оскаржуване
рішення відповідає вимогам Закону
України «Про місцеве самоврядування»
та положенням Земельного Кодексу
України, а тому відсутні правові
підстави для його скасування.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Постанову Кременецького районного
суду Тернопільської області від 02
жовтня 2012 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 17 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:

з оригіналом згідно: помічник судді
А.О. Кулеша