Справа № 875/165/14
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 875/165/14
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Саприкіної І.В.,

суддів
Безименної Н.В., Карпушової О.В.,

при секретарі:
Погорілій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Центральної виборчої комісії про
скасування постанови, зобов'язання
вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

01.10.2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до Центральної виборчої
комісії про скасування постанови від
28.09.2014 року № 1290 «Про відмову в
реєстрації кандидата у народні
депутати України ОСОБА_2»; зобов'язання
зареєструвати його кандидатом у
народні депутати України по
одномандатному виборчому округу № 40.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на
безпідставність прийняття спірної
постанови, оскільки, на його думку,
подані документи і матеріали щодо
реєстрації кандидатом у народні
депутати України повністю
відповідають вимогам виборчого
законодавства України.

Представник відповідача надав
письмові заперечення про відсутність
будь-яких порушень прав позивача з боку
Центральної виборчої комісії при
прийнятті спірної постанови, а тому
просив суд відмовити в задоволенні
позовних вимог повністю.

Перевіривши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини, якими
позивач обґрунтовує свої вимоги,
оцінивши докази, що мають юридичне
значення для вирішення даного спору,
суд знаходить, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають з огляду на
наступне:

В судовому засіданні встановлено,
що 23 вересня 2014 року ОСОБА_2 подав до
Центральної виборчої комісії заяву про
самовисування разом з іншими
документами, необхідними для
реєстрації кандидатом у народні
депутати України в одномандатному
виборчому окрузі № 40 на позачергових
виборах народних депутатів України 26
жовтня 2014 року.

28.09.2014 року відповідачем прийнято
спірну постанову № 1290 «Про відмову в
реєстрації кандидата у народні
депутати України ОСОБА_2».

Спірна постанова обґрунтована тим, що:

- заява ОСОБА_2 про самовисування
не містить зобов'язання у разі обрання
депутатом припинити діяльність, яка
відповідно до Конституції України та
законів України несумісна з мандатом
народного депутата;

- в автобіографії не зазначено
відомостей про час проживання на
території України та контактних
номерів телефонів, тому даний документ
не є автобіографією в розумінні п. 2 ч. 2
ст. 55 Закону України «Про вибори
народних депутатів України» (далі
Закон).

Вирішуючи питання щодо правомірності
спірної постанови, судова колегія
виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 76 Конституції України
народним депутатом України може бути
обрано громадянина України, який на
день виборів досяг двадцяти одного
року, має право голосу і проживає в
Україні протягом останніх п'яти років.
Зазначені приписи повністю
кореспондуються з вимогами ч.ч. 1 та 2 ст.
9 Закону.

Відповідно ч. 1 ст. 55 Закону Центральна
виборча комісія реєструє кандидата у
депутати у відповідному окрузі за
умови отримання нею визначених
документів.

Основною підставою для відмови в
реєстрації слугувало те, що в
автобіографії позивача не було вказано
часу проживання на території України
та контактних номерів телефонів.

Отже, визначальним для вирішення даної
справи є встановлення ступеню
суттєвості недоліків автобіографії,
поданої позивачем до Центральної
виборчої комісії, з огляду на те, що
відповідач вважає вказаний документ (з
точки зору його інформативності)
неподаним взагалі.

Так, п. 2 ч. 2 ст. 55 Закону передбачає, що
автобіографія кандидата в депутати
обов'язково повинна містити: прізвище,
власне ім'я (всі власні імена) та по
батькові (за наявності), число, місяць,
рік і місце народження, громадянство із
зазначенням часу проживання на
території України, відомості про
освіту, трудову діяльність, посаду
(заняття), місце роботи, громадську
роботу (в тому числі на виборних
посадах), партійність, склад сім'ї,
адресу місця проживання, контактний
номер телефону, відомості про
наявність чи відсутність судимості.

Проаналізувавши зазначені приписи ст.
55 Закону, судова колегія приходить, до
висновку, що вказана правова норма є
імперативною, а тому підлягає
виконанню кандидатами у народні
депутати України в повному обсязі.

Одночасно суд зазначає, що відсутність
відомостей щодо часу проживання на
території України та контактних
номерів телефонів є грубим порушенням
вимог п. 2 ч. 2 ст. 55 Закону.

В даному випадку не підлягає
застосуванню ч. 3 ст. 60 Закону, оскільки
жодним чином зазначені вище недоліки
автобіографії позивача, як кандидата в
народні депутати, не можна
ототожнювати з помилкою або
неточністю, які підлягають виправленню
і не являються підставами для відмови в
реєстрації.

Частиною 1 ст. 60 Закону чітко
встановлено випадки, за яких
Центральна виборча комісія відмовляє в
реєстрації кандидата (кандидатів) у
депутати. Даний перелік є вичерпним і
розширеному тлумаченню не підлягає.

Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 60 Закону
Центральна виборча комісія відмовляє в
реєстрації кандидата (кандидатів) у
депутати в разі відсутності
документів, зазначених у частині
першій статті 54 чи частинах першій або
другій статті 55 цього Закону.

За таких обставин Центральна виборча
комісія правомірно відмовила ОСОБА_2 в
реєстрації кандидатом у народні
депутати України у одномандатному
виборчому окрузі № 40 на позачергових
виборах народних депутатів України 26
жовтня 2014 року з підстави неподання
автобіографії у відповідності до вимог
п. 2 ч. 2 ст. 55 Закону.

Отже, у своїй сукупності добуті
докази не спростовують легітимність
спірної постанови ЦВК від 28.09.2014 року №
1290, відповідач, відмовляючи позивачу в
реєстрації, діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 12 Закону України
«Про Центральну виборчу комісію» за
результатами розгляду на засіданні
Комісії питання порядку денного
Комісія ухвалює рішення у формі
постанови.

Оскільки ЦВК відмовили позивачу в
реєстрації, і це рішення судом
визнається законним та обґрунтованим,
вимоги про зобов'язання зареєструвати
його кандидатом у народні депутати
України по одномандатному виборчому
округу № 40 не можуть бути задоволені.

Крім того, виходячи з вимог ч. 9 ст.
172 КАС України, суд приймає до розгляду
позовну заяву щодо рішення виборчої
комісії незалежно від сплати судового
збору. У разі несплати судового збору
на момент вирішення справи суд
одночасно вирішує питання про
стягнення судового збору відповідно до
правил розподілу судових витрат,
встановлених цим Кодексом.

Зважаючи на те, що судовий збір на
час вирішення спору так і не сплачено,
колегія суддів приходить до висновку
про необхідність стягнення з позивача
на користь держави 73 грн. 08 коп., як того
вимагає ч. 2 ст. 4 Закон України «Про
судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись
ст. 77 Конституції України, ст.ст. 52 - 56
Закону України «Про вибори народних
депутатів», ч. 2 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір», ст.ст. 122, 158-163, 167, 172 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 73
(сімдесят три) грн. 08 коп. судового
збору.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку у дводенний строк
з дня її проголошення шляхом подачі
апеляційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Саприкіна І.В.

Судді:
Безименна Н.В.

Карпушова О.В.

Головуючий суддя
Саприкіна І.В.

Судді:
Безименна Н.В.

Карпушова О.В.