Справа № 804/9260/14
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
31 липня 2014 р. Справа № 804/9260/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді
при секретарі судового засідання
представників позивача
представника відповідача
розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Гранд
полімер ЛТД» до Дніпропетровської
митниці Міндоходів про визнання
протиправним та скасування рішення, -
До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Гранд
полімер ЛТД» (далі - ТОВ «Гранд полімер
ЛТД», позивач) до Дніпропетровської
митниці Міндоходів (далі -
Дніпропетровська митниця, відповідач),
в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати
рішення про коригування митної
вартості № 110100000/2014/200080/1 від
21.05.2014 року Дніпропетровської митниці;

- визнати протиправною та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митому оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від
21.05.2014 року № 110100000/2014/00161.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
рішення про коригування митної
вартості №110100000/2014/200080/1 від 21.05.2014 року
та картка відмови в прийнятті митної
декларації, митому оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від
21.05.2014 року № 110100000/2014/00161, прийняті
відповідачем, є протиправними,
оскільки були прийняті з порушенням
визначеного Митним кодексом України
(далі - МК України) порядку, без
дотримання основних принципів митного
регулювання: законності та визнання
рівності та правомірності інтересів
усіх суб'єктів господарювання. Позивач
зазначає, що відповідачем безпідставно
застосовано третій метод - визначення
митної вартості за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів. На
переконання позивача, оскаржуване
рішення не відповідає вимогам п. п. ч. 1
ст. 55 МК України, оскільки
оскаржуване рішення не містить
зрозумілого обґрунтування причин,
через які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано. Позивач
вважає, що автоматизована система
аналізу та управління ризиками з
об'єктивних причин не містить усієї
інформації, що стосується суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності,
товарів і умов їх продажу, такі дані не
можуть мати першочергового значення у
порівнянні з наданими декларантом
первинними документами про товар.
Представник позивача в судовому
засіданні підтримала позовні вимоги в
повному обсязі.

Відповідачем подано до суду
заперечення проти адміністративного
позову, в яких вказано, що при прийнятті
оскаржуваних рішення про коригування
митної вартості №
110100000/2014/200080/1 від 21.05.2014 року та картки
відмови в прийнятті митної декларації
від 21.05.2014 року № 110100000/2014/00161,
відповідач діяв у межах та у спосіб,
встановленими Конституцією та
законами України. Представник
відповідача зазначила, що за
результатами контролю наявності в
підтверджуючих документах усіх
відомостей в кількісному виразі,
використаних при обчисленні митної
вартості, посадовими особами митного
органу встановлено, що документи, які
підтверджують числові значення
складових митної вартості, містять
суттєві розбіжності, у зв'язку з чим
відповідачем прийнято оскаржуване
рішення № 110100000/2014/200080/1. Неможливість
застосування першого методу, як
зазначає представник відповідача,
обумовлена ненаданням позивачем
витребуваних митницею додаткових
документів, а також наявністю
розбіжностей в наданих документах -
подані позивачем документи не вказують
на достовірні числові значення
складових митної вартості за
відповідною поставкою. Відсутність
інформації про продаж ідентичних
товарів унеможливила застосування
митним органом другорядного методу за
ціною договору щодо ідентичних
товарів. Враховуючи вищевказане, на
думку представника відповідача, митним
органом було правомірно застосовано
третій метод визначення митної
вартості, оскільки позивачем не надані
документи, запитувані митницею, які у
розумінні вимог МК України є належними,
а у митниці виникли обґрунтовані
сумніви щодо правильності заявленої
митної вартості товару. Представник
відповідача в судовому засіданні
підтримала заперечення проти позову та
просила у задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Дослідивши письмові докази по справі
та заслухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
суд приходить до висновку, що
адміністративний позов не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ТОВ «Гранд
полімер ЛТД» 20.05.2014 року звернулось до
Дніпропетровської митниці для
здійснення митного оформлення товару:
«полімери етилену у первинних формах,
поліетилен з питомою густиною менш як 0,
94: поліетилен високого тиску в
гранулах, марка LDPE В 21/1-20625. Товар
надійшов на адресу ТОВ «Гранд полімер
ЛТД» від фірми S.C.Rompetrol Rafinare S.A. (Румунія),
контракт був укладений між ТОВ «Гранд
полімер ЛТД» та фірмою ERMANO ENTERPRISE LTD
(Великобританія). Вищевказаний товар
заявлено до митного оформлення шляхом
електронного декларування (митна
декларація № 110100000/2014/221244).

Митна вартість товару була заявлена
позивачем за ціною договору (основний
метод) відповідно до ст. 58 МК України.

Положеннями ст. 53 МК України визначено,
що у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Частиною 3 ст. 335 МК України передбачено,
що разом з митною декларацією митному
органу подаються рахунок або інший
документ, який визначає вартість
товару, та, у випадках, встановлених цим
Кодексом, декларація митної вартості. У
встановленому цим Кодексом порядку в
митній декларації декларантом або
уповноваженою ним особою зазначаються
відомості про:

1) документи, що підтверджують
повноваження особи, яка подає митну
декларацію;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або інші документи, що
підтверджують право володіння,
користування та/або розпорядження
товарами;

3) транспортні (перевізні) документи;

4) комерційні документи, наявні у особи,
яка подає декларацію;

5) у разі необхідності - документи, що
підтверджують дотримання заходів
нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності;

6) документи, що підтверджують
дотримання обмежень, які виникають у
зв'язку із застосуванням захисних,
антидемпінгових та компенсаційних
заходів (за наявності таких обмежень);

7) у випадках, передбачених цим
Кодексом, - документи, що підтверджують
країну походження товару;

8) у разі необхідності - документи, що
підтверджують сплату та/або
забезпечення сплати митних платежів;

9) у разі необхідності - документи, що
підтверджують право на пільги із
сплати митних платежів, на
застосування повного чи часткового
звільнення від сплати митних платежів
відповідно до обраного митного режиму;

10) у разі необхідності - документи, що
підтверджують зміну термінів сплати
митних платежів;

11) у разі необхідності - документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів та обраний метод її визначення
відповідно до статті 53 цього Кодексу.

Для підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товару,
заявлені у митній декларації від 21.05.2014
р. № 110100000/2014/212453, позивачем були надані
до митного органу документи,
перелічені у відповідній декларації.

У відповідності до положень п. 24 ч. 1 ст. 4
МК України, митний контроль -
сукупність заходів, що здійснюються з
метою забезпечення додержання норм
цього Кодексу, законів та інших
нормативно-правових актів з питань
державної митної справи, міжнародних
договорів України, укладених у
встановленому законом порядку.

Відповідно до Угоди про застосування
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року, за митними органами
зберігається право перевіряти
інформацію імпортерів щодо визначення
митної вартості, з точки зору її
повноти і правильності (стаття 17 та
додаток III, параграф 6 Угоди).

Відповідно до статті VII ГАТТ оцінка
ввезеного товару для митних цілей
повинна ґрунтуватися на дійсній
вартості ввезеного товару або вартості
аналогічного товару.

З метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, митний орган,
відповідно до ч. 5 ст. 54 Митного кодексу
України (далі - МК України) має право:

1. упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості;

2. письмово запитувати від декларанта
або уповноваженої ним особи
встановлені ст. 53 МК України
додаткові документи та відомості, якщо
це необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості;

3. здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів;

4. проводити в порядку, визначеному ст.
ст. 345 - 354 МК України, перевірки
правильності визначення митної
вартості товарів після їх випуску;

5. звертатися до митних органів інших
країн із запитами щодо надання
відомостей, необхідних для
підтвердження достовірності заявленої
митної вартості;

6. застосовувати інші передбачені цим
Кодексом форми митного контролю.

Статтею 54 МК України передбачено, що
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 МК України.

За результатами здійснення
контролю правильності
визначеннямитної вартості товарів
митний орган визнає заявлену
декларантом або уповноваженою ним
особою митну вартість чи приймає
письмове рішення про її коригування.

Положеннями ст. 337 МК України
встановлено, що перевірка документів
та відомостей, які відповідно до статті
335 цього Кодексу подаються митним
органам під час переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України, здійснюється візуально, із
застосуванням інформаційних
технологій (шляхом проведення
формато-логічного контролю, контролю
співставлення, контролю із
застосуванням системи управління
ризиками) та в інші способи,
передбачені цим Кодексом.

Посадовою особою
Дніпропетровської митниці Міндоходів
відповідно до п. 4.1 ст. 54 МК
України здійснено контроль наявності в
підтверджуючих документах усіх
відомостей в кількісному виразі,
використаних при обчисленні митної
вартості

В результаті такого контролю
встановлено, що документи, які
підтверджують числові значення
складових митної вартості на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості, містять розбіжності, а саме:

- у п. 3.2 зовнішньоекономічного
контракту № 30-07/2013 від 30.07.2014 року
«умови поставки» зазначено, що
«продавець продав товар за цим
контрактом на умовах CIF Одеса (порт),
Украйна». Однак в наданих для митного
оформлення інвойсах від 13.05.2014 року
№ та від 30.04.2014 року №30.04.2014 року
зазначено умови поставки FCА Наводарі,
Румунія. У наданих для митного
оформлення додаткових угодах № 1 від
30.12.2013 року та № 2 від 17.02.2014 року
будь-які зміни до п. 3.2 вказаного
контракту не внесено.

- у банківському платіжному
документі наявне посилання на рахунок
від 30.04.2014 року № 30/04/2014, який
виставлено на поліетилен двох видів:
В20/03 та В21/2, - на загальну суму 106425
доларів США та загальною вагою 61875 кг.
Таким чином, однозначно ідентифікувати
за наданим банківським платіжним
документом саме оцінювану партію
товару не є можливим.

- рахунок-фактура № 2 від 15.05.2014
року не відповідає вимогам ч. 11 ст. 58 МКУ
у частині виділення з вартості
міжнародних перевезень товарів витрат
на транспортування після ввезення.

- у рахунку-фактурі № СФ-0000276 від
15.05.2014 року не обґрунтовано підстави
для розмежування
«транспортно-експедиційних послуг на
території України» (їх розділено на дві
складові, без зазначення підстав для
такого розмежування).

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України,
у разі якщо документи, зазначені у
частині другій ст. 53 МК України містять
розбіжності та не містять всіх даних
відповідно до обраного декларантом
методу визначення митної вартості,
декларант на письмову вимогу митного
органу зобов'язаний протягом 10
календарних днів надати такі додаткові
документи:

- договір із третіми особами,
пов'язаний з договором про поставку
товару, митна вартість якого
визначається;

- рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором;

- виписку з бухгалтерської
документації;

- каталоги, специфікації,
прейскуранти від виробника товару;

- висновок про вартісні характеристики
товару, підготовлений спеціалізованою
експертною організацією, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару.

Якщо за результатами аналізу,
виявлення та оцінки ризиків посадовою
особою митного органу встановлено
ризик заявления неповних та/або
недостовірних відомостей про митну
вартість, у тому числі невірне
визначення митної вартості, або якщо за
результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів, які підтверджують
митну вартість товарів, встановлені
підстави для запиту документів,
перелік яких визначений частинами
третьою та/або четвертою статті 53 МК
України.

При електронному декларуванні
посадова особа за допомогою
автоматизованої системи митного
оформлення створює та надсилає
декларанту або уповноваженій ним особі
засвідчене електронним цифровим
підписом електронне повідомлення про
необхідність подання документів
відповідно до частин третьої та/або
четвертої статті 53 Кодексу для
підтвердження митної вартості товарів
із складанням їх переліку.

У зв'язку із виявленими розбіжностями
посадовою особою Дніпропетровської
митниці під час здійснення митного
контролю було здійснено відповідно до
ст. 337 МК України повідомлення № 1 від
20.05.2014 року про необхідність надання
додаткових документів для
підтвердження митної вартості товару,
визначені ч. 3 ст. 53 МК України.

Декларантом 20.05.2014 року до
Дніпропетровської митниці надано
наступні документи: додаток № 3 від
18.02.2014 року до зовнішньоекономічного
контракту 30-07/2013 від 30.07.2014
року; рахунок-фактура № 2 від 15.05.2014
року згідно вимогам ч. 11 ст. 58 МК
України; лист № 21/05-14 від 21.05.2014 року від
ERMANO ENTERPRISE LTD; проформу-інвойс №120 від
30.04.2014 року від виробника на
постачальника; виписку з
бухгалтерської документації №21/05 від
21.05.2014 року.

Разом із тим декларантом не було
надано: - договір (угоду, контракт) із
третіми особами, пов'язаний з договором
(угодою, контрактом) про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

У своєму повідомленні № 2 від 21.05.2014
року декларант (позивач) повідомив, що
інших додаткових документів у
визначений органом доходів і зборів
термін надати не має можливості.

В результаті розгляду додатково
наданих документів, відповідачем були
встановлені наступні розбіжності:

- документ, наданий в якості «виписки з
бухгалтерської документації» № 21/05 від
21.04.2014 року, за своїм змістом не
відповідає вимогам Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», зазначена в ній
інформація повною мірою не ідентифікує
господарську операцію та обставини її
здійснення.

- надано рахунок-фактуру № 2 від 15.05.2014
року без зазначення підстав внесення
до нього змінених даних особою, що
склала відповідний документ, що робить
його юридично некоректним.

Отже, подані до митного органу
документи містять суттєві розбіжності.

У зв'язку з цим 21.05.2014 року
уповноваженою особою органу доходів і
зборів прийнято рішення про
коригування митної вартості товарів №
110100000/2014/200080/1, де зазначається про
неподання позивачем до митного
оформлення документів, які
підтверджують складові митної
вартості у відповідності до вимог ч. 2-4
статті 53 МК України. Вказується також,
що метод визначення митної вартості за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються, не може бути прийнятий у
зв'язку з тим, що: використані
декларантом відомості не підтверджені
документально (документи, які
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості, містять розбіжності).

Згідно з ч. 1 ст. 55 МК Украни, рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарі, у тому числі
невірно визначено митну вартість
товарів.

Відповідно до п.2 ч. 6 ст. 54 МК України,
орган доходів і зборів може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

У відповідності до ст. 57 МК України,
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Неможливість застосування першого
методу обумовлена ненаданням
позивачем витребуваних митницею
додаткових документів, а також
наявністю розбіжностей в наданих
документах, а саме:

- у п. 3.2 зовнішньоекономічного
контракту № 30-07/2013 від 30.07.2014 року
«умови поставки» зазначено, що
«продавець продає товар по за цим
контрактом на умовах CIF Одеса (порт),
Україна». Однак, в наданих для митного
оформлення інвойсах від 13.05.2014 року
№ та від 30.04.2014 року № 30/04/2014
зазначено умови поставки FCA, Наводарі,
Румунія.

- у наданих для митного оформлення
додаткових угодах №1 від 30.12.2013 року,
№ 2 від 17.02.2014 року та № 3 від 18.02.2014
року будь-які зміни до п. 3.2 вказаного
контракту не внесено.

За умовами поставки CIF на продавця
покладається обов'язок забезпечення
морського страхування на користь
покупця проти ризику втрати чи
пошкодження товару під час
перевезення.

Таким чином, продавець зобов'язаний
укласти договір страхування та
сплатити страхові внески. Покупець
повинен мати на увазі, що за умовами
терміна CIF від продавця вимагається
забезпечення страхування лише з
мінімальним покриттям. У випадку, якщо
покупець бажає мати страхування з
більшим покриттям, він повинен або
прямо та недвозначно домовитися про це
з продавцем, або самостійно вжити
заходів до забезпечення додаткового
страхування.

Отже, умови поставки безпосередньо
впливають на вартість товару та
розбіжності між інформацією
зазначеною у контракті та в інвойсах є
суттєвими.

У банківському платіжному документі
наявне посилання на рахунок від
30.04.2014 року № 30/04/2014, який виставлено на
поліетилен двох видів: В20/03 та В21/2, - на
загальну суму 106425 доларів США та
загальною вагою 61875 кг. Таким чином,
однозначно ідентифікувати за наданим
банківським платіжним документом саме
оцінювану партію товару є неможливим.
Відповідно до договору від 07.05.2014 року
№ 70501 позивачем укладено договір
транспортного експедирування із ТОВ
«ГРАНД ЛОДЖИСТІКС КАМПАНІ».

Відповідно до рахунку від 15.05.2014 року №
СФ-0000276 від ТОВ «ГРАНД ЛОДЖИСТІКС
КАМПАНІ» до ТОВ «Гранд Полімер ЛТД»
вартість транспортно-експедиційних
послуг складає 6750, 00 грн., де 1680,00 грн. -
транспортно-експедиційні послуги за
маршрутом м. Неводарі (Румунія) - п/п
Рені; 3820, 00 грн. -
транспортно-експедиційні послуги за
маршрутом п/п Рені - м. Дніпропетровськ
(Україна); 1250 грн. -
транспортно-експедиційні послуги по м.
Дніпропетровськ.

Позивачем також надано рахунок-фактури
№ 2 від 15.05.2014 року, в якому вказано
вартість перевезення вантажу на суму
5500, 00 грн., з яких 1680, 00 грн. - маршрут
м. Константа (Румунія) - м/п Рені
(Україна), 3820, 00 грн. - м/п Рені (Україна) -
м. Дніпропетровськ
(Україна).

Декларантом надано довідку № 15/05-2 від
15.05.2014 року з визначеною вартістю
перевезення за маршрутом м. Неводарі
(Румунія) - п/п Рені (Україна) 1680, 00 грн.;
п/п Рені (Україна) - м. Дніпропетровськ
(Україна) - 5320, 00 грн.

Отже, до митного органу були надані
рахунки із різною вартістю за
перевезення товару. Поряд з цим, сума
транспортний витрат до кордону складає
1680, 00 грн, але маршрут різний (рахунок №
СФ 0000276 м. Неводарі (Румунія) - п/п Рені,
рахунок-фактуру № 2 м, Констанца
(Румунія) - м/п Рені (Україна), відстань
між м. Констанца та
м. Неводарі складає 20 км.

Пунктом 2.5. договору визначено, що
транспортне замовлення (заявка) є
невід'ємною частиною даного Договору. У
випадку виникнення розбіжностей у
тлумаченні умов за даним договором,
пріоритетними є умови (відомості),
зазначені в транспортному замовлені
(заявці).

У договорі-заявці на
транспортно-експедиційне
обслуговування № 2105-2 від 13.05.2014 року
вказана фрахтова сума перевезення 5500, 00
грн. Також декларант подав
Контракт-заявку № 13/05-1, де вартість
послуг складає 7000, 00 грн.

Пунктом 3.1.10. договору про
транспортне-експедирування визначено:
«замовник має сплатити узгоджені
сторонами у транспортному замовленні
(заявці): вартість конкретного
перевезення; винагороду виконавцю за
договором з розрахунку за кожне
завершене перевезення, а також
відшкодувати додаткові, узгоджені
сторонами, витрати виконавця».

До митниці не були надані документи,
які підтверджують вартість послуг
експедирування до ціни товару, а також
витрати на навантаження, вивантаження,
які відповідно до ст. 58 МК України є
складовими митної вартості та
безпосередньо впливають на її
обчислення.

У контракті-заявці № 13/05-1 та
договорі-заявці № 2105-2 визначені умови
оплати по факту розвантаження.
Протягом строку гарантійних
зобов'язань декларант платіжних
документів не надавав, що може свідчити
про зміну вартості транспортування.

Отже, під час проведення консультацій,
декларантом надано рахунок-фактуру № 2
від 15.05.2014 року без зазначення підстав
внесення до нього змінених даних
особою, що склала відповідний документ,
що робить його юридично некоректним.

Відповідно до зовнішньоекономічного
контракту від 30.07.2013 року № 30-07/2013
продавцем товару є фірма «ERMANO ENTERPRISE LTD»
(UnitedKingdom, London), покупцем - ТОВ «Гранд
Полімер ЛТД» (Україна).

Відповідно до даних, зазначених
позивачем у графі 2
«Відправник/експортер» МД №
110100000/2014/212244, відправником товару є
S.C.ROMPETROL RAFINARE S.A. (Румунія).

У графі 11 «Торговельна країна/Країна
виробництва» зазначається
місцезнаходження особи, з якою
українським суб'єктом
зовнішньоекономічної діяльності
укладено договір (контракт) або інший
документ, що використовується в
міжнародній практиці замість договору
(контракту).

У графі 11 МД позивачем зазначено
літерний код - GB, який згідно
Класифікації держав світу відповідає
назві держави «Сполучене Королівство».

У графі 15 «Код країни відправлення» та
у графі 34 «Код країни походження»
позивачем визначено літерний код - RO,
який згідно Класифікації держав світу
відповідає назві держави «Румунія».

Таким чином, позивач повинен був надати
до Дніпропетровської митниці договір з
третіми особами, що пов'язаний з
договором (контрактом) про поставку
товарів, однак свого обов'язку не
виконав.

Отже, подані позивачем документи не
вказують на достовірнічислові
значення складових митної вартості за
зазначеною поставкою.

Посадовою особою Дніпропетровської
митниці було послідовно перейдено до
другорядних методів визначення митної
вартості.

Відповідно до ст. 59 МК України, у разі
якщо митна вартість імпортованих
товарів не може бути визначена згідно з
положеннями статті 58 МК України, за
основу для її визначення береться
вартість операції з ідентичними
товарами, що продаються на експорт в
Україну з тієї ж країни і час експорту
яких збігається з часом експорту
оцінюваних товарів або є максимально
наближеним до нього.

При застосуванні цього методу
визначення митної вартості за основу
береться прийнята митним органом
вартість операції з ідентичними
товарами з дотриманням умов,
зазначених у цій статті. При цьому під
ідентичними розуміються товари,
однакові за всіма ознаками з
оцінюваними товарами, у тому числі за
такими, як: фізичні характеристики;
якість та репутація на ринку; країна
виробництва; виробник.

Відсутність інформації про продаж
ідентичних товарів унеможливила
застосування цього методу для
визначення митної вартості товару.

Положеннями ст. 60 МК України визначено,
що у разі якщо митна вартість
оцінюваних товарів не може бути
визначена згідно з положеннями ст. ст. 58
і 59 МК України, за митну вартість
береться прийнята митним органом
вартість операції з подібними
(аналогічними) товарами, які продано на
експорт в Україну і час експорту яких
збігається з часом експорту оцінюваних
товарів або є максимально наближеним
до нього.

Під подібними (аналогічними)
розуміються товари, які хоч і не є
однаковими за всіма ознаками, але мають
схожі характеристики і складаються зі
схожих компонентів, завдяки чому
виконують однакові функції порівняно з
товарами, що оцінюються, та вважаються
комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними
(аналогічними, враховуються якість
товарів, наявність торгової марки та
репутація цих товарів на ринку).

Ціна договору щодо подібних
(аналогічних) товарів береться за
основу для визначення митної вартості
товарів, якщо ці товари ввезено
приблизно в тій же кількості і на тих же
комерційних рівнях, що й оцінювані
товари. Відсутність інформації про
продаж подібних (аналогічних) товарів
унеможливила застосування цього
методу для визначення митної вартості
товару.

За результатами контролю
співставлення відповідно до ст. 337 МК
України встановлено, що рівень
заявленої декларантом митної вартості
товару становить 1, 73
дол.США/кг на умовах поставки FСА м.
Наводарі, рівень митної вартості
подібного з урахуванням якісних
характеристик товару, за попередніми
митними оформленнями, здійсненими за
МД від 19.05.2014 року № 100270001/2014/277847,
становить 1, 78 дол. США/кг.

З урахуванням викладеного, посадовою
особою органу доходів і зборів,
відповідно до ст. 55 МК України, прийнято
рішення про коригування заявленої
митної вартості товару №
110100000/2014/200080/1 від 21.05.2014 року, відповідно
до якого митну вартість скориговано до
1, 78 доларів США/кг на підставі наявних у
митниці відомостей із застосуванням
методу за ціною договору щодо подібних
товарів відповідно до ст. 60 МК України.

Поряд з цим, посадовою особою
Дніпропетровської митниці у графі 33
рішення про коригування заявленої
митної вартості, відповідно до Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів, затверджених
наказом Міністерства фінансів Україні
від 24.05.2012 № 598, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 01.06.2012
року за № 883/21195 зазначено причини,
через які митна вартість імпортованих
товарів не може бути визначена за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції). Також
посадовою особою митниці зазначено про
проведення консультацій з декларантом
та про здійснення коригування митної
вартості товару із застосуванням
другорядного методу 2(г) відповідно до
ст. 60 МК України з урахуванням наявної у
митному органі інформації про вартість
аналогічних товарів.

Зокрема, в оскаржуваному рішенні
відповідача зазначено, що на виконання
вимог ст. 54 МК України під час
проведення митного контролю і митного
оформлення здійснено контроль
правильності визначення митної
вартості товарів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
та перевірки або відсутності
застережень щодо застосування методу
визначення митної вартості за ціною
договору.

Таким чином, суд вважає, що оскаржуване
рішення про коригування митної
вартості товарів прийнято митницею
відповідно до норм чинного
законодавства.

Відповідно до ст. 256 МК України, відмова
у митному оформленні - це письмове
вмотивоване рішення митного органу про
неможливість здійснення митного
оформлення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через невиконання декларантом або
уповноваженою ним особою умов,
визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 264 МК України, у разі
відмови у прийнятті митної декларації
посадовою особою органу доходів і
зборів заповнюється картка відмови у
прийнятті митної декларації за формою,
встановленою центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику. Один
примірник зазначеної картки
невідкладно вручається (надсилається)
декларанту або уповноваженій ним
особі. Інформація про відмову у
прийнятті для оформлення електронної
митної декларації надсилається
декларанту електронним повідомленням,
засвідченим електронним цифровим
підписом посадової особи органу
доходів і зборів.

У зв'язку з прийняттям митницею рішення
про коригування митної вартості товару
за митною декларацією відповідачем
було правомірно відмовлено в митному
оформленні та видано картку відмови
від 21.05.2014 року № 110100000/2014/00161.

Отже, картка відмови прийнята органом
доходів і зборів відповідно до норм
чинного законодавства.

Таким чином, суд вважає, що при
прийнятті рішення про коригування
митної вартості № 110100000/2014/200080/1 від
21.05.2014 року та картки відмови в
прийнятті митної декларації, митому
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 21.05.2014
року № 110100000/2014/00161, Дніпропетровська
митниця діяла відповідно до законів
України, у межах своїх повноважень та у
спосіб визначений законами України.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги ТОВ «Гранд
полімер ЛТД» задоволенню не
підлягають, оскільки є необгрутованими
та не доведеними.

На підставі вищевикладеного, керуючись
статтями 158-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, визначені ст. 186 КАС України та
набирає законної сили відповідно до ст.
254 КАС України.

Повний текст постанови складено 05
серпня 2014 року.

Суддя О.М.
Неклеса