Справа № 813/2656/14
Суддя: Сеник Р.П.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року
Справа
№ 4735/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Сеника Р.П.,

суддів
Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання
Саламахи О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Львові
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу
Львівського окружного
адміністративного суду від 03.04.2014 року
про залишення позовної заяви без
розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до
Львівської митниці Міндоходів про
стягнення середньомісячного заробітку
за час затримки виконання судового
рішення, -

В С Т А Н О В
И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з
адміністративним позовом до
Львівської митниці Міндоходів про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу з 24.11.2011 року по
07.11.2013 року.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 03.04.2014 року
позов залишено без розгляду.

Ухвалу суду першої інстанції оскаржив
позивач, подавши на неї апеляційну
скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що не погоджується з рішенням суду
першої інстанції, оскільки вважає що
згідно ч.2 ст. 233 КЗпП України у разі
порушення законодавства про оплату
праці працівник має право звернутися
до суду з позовом про стягнення
належної йому заробітної плати без
обмежень будь-яким строком.

Просить скасувати Ухвалу Львівського
окружного адміністративного суду від
03.04.2014 року та направити справу для
подальшого розгляду до суду першої
інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача, дослідивши обставини справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Встанолено, що ОСОБА_1 наказом ДМСУ №
1078-к від 09.08.2013 р. та наказом Львівської
митниці від 22.08.2013 року поновлено на
посаді начальника відділу митного
оформлення №1 митного поста
«Краковець» Львівської митниці з 30.08.2011
року. Зі згаданими наказами ОСОБА_1
ознайомився під розписку у приміщенні
Львівської митниці 08.11.2013 року.

Залишаючи позовну заяву без розгляду,
суд першої інстанції виходив з того, що
згідно з ч. 1 ст.99 КАС України,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що
для захисту прав, свобод та інтересів
особи цим Кодексом та іншими законами
можуть встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для звернення до суду у
справах щодо прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

У позовній заяві, позивач просив
стягнути з відповідача середній
заробіток за час вимушеного прогулу з
24.11.2011 року по 07.11.2013 року, а про
порушення свого права дізнався саме
01.12.2013 року (момент отримання першої
заробітної плати після поновлення).

В той же час, з адміністративним
позовом про захист свого порушеного
права звернувся лише 31.03.2014 року, тобто
з порушенням місячного строку,
встановленого ч.З ст.99 КАС України.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що з
наказом про поновлення на роботі
позивач був ознайомлений 08.11.2013 року,
отже саме цього дня позивач дізнався
про порушення свого права на невиплату
заробітної плати за час затримки
виконання судового рішення про
поновлення на роботі.

Отже із врахуванням місячного строку
звернення до суду позивач мав право
звернутись з позовом до суду до 08.12.2013
року, однак позовна заява судом першої
інстанції була зареєстрована лише
31.03.2014 року, тобто із пропуском строку
звернення до суду.

Із позовної заяви вбачається, що
клопотання про поновлення строку
звернення до суду позивачем не
подавалось, в той же час відповідач
наполягав на застосуванні наслідків
пропуску вказаного строку.

Також слід зазначити, що норми ч.2 ст.233
КЗпП України, які дають право
працівнику на звернення до суду з
позовом про стягнення належної йому
заробітної плати без обмеження
будь-яким строком не підлягають
застосуванню у даній справі, оскільки
приписи вказаної норми застосовуються
до правовідносин, коли право особи на
отримання такої виплати не оспорюється
й спірна виплата була їй нарахована,
проте з якихось підстав не виплачена.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції переконаний, що
судом першої інстанції надано належну
оцінку наявним у справі доказам, а їх
достатня кількість та взаємний зв'язок
у сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для залишення
позовної заяви без розгляду.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції визнає, що судом
першої інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, ухвала суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування ухвали суду
першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1
ст.199, п.4 ч.1 ст.204, п.6 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 211,
254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л
И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Ухвалу Львівського окружного
адміністративного суду від 03.04.2014 року
про залишення позовної заяви без
розгляду в адміністративній справі №
813/2656/14 - залишити без змін.

Стягнути ОСОБА_1 не сплачений судовий
збір за поданою апеляційною скаргою на
ухвалу Львівського окружного
адміністративного суду від 03.04.2014 року
про залишення позовної заяви без
розгляду у справі № 813/2656/14 у розмірі 60
грн. 90 коп.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її оголошення
та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
Р.П. Сеник

Судді :
Я.С. Попко

Р.Б. Хобор