Справа № 820/7648/14
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 р.Справа № 820/7648/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання
Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
01.07.2014р. по справі № 820/7648/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Завод "Південкабель"

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України в Харківській області

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Завод
"Південкабель" ( далі по тексту -
позивач, ПАТ "Завод "Південкабель")
звернулось до суду з позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів (далі по тексту - відповідач
- 1, СДПІ), Головного управління
Державної казначейської служби
України в Харківській області (далі по
тексту - відповідач - 2, ГУ ДКСУ), в якому,
з урахуванням уточнених позовних
вимог, просить суд стягнути з
держбюджету пеню в сумі 8048, 03 грн. за
прострочку на 233 дні, а саме - з 05.09.2013 р.
по 25.04.2014 р., з отримання бюджетного
відшкодування по податку на додану
вартість в розмірі 158295, 00 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 01.07.2014 року
зазначений позов задоволено.

Стягнуто з Державного бюджету України
(УДКСУ у м. Харкові, за кодом 14010200
"Бюджетне відшкодування ПДВ грошовими
коштами", символ звітності банку 030, р/р
0002 у банку ГУДКСУ у Харківській
обл., МФО 851011, ) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Завод "Південкабель" (61099, м.
Харків, вул. Автогенна, 7, , п/р в ПАТ "Мегабанк" м.
Харків) пеню в сумі 8048, 03 грн. (вісім
тисяч сорок вісім гривень 03 копійки) за
прострочку на 233 дні, а саме - з 05.09.2013 р.
по 25.04.2014 р., з отримання бюджетного
відшкодування по податку на додану
вартість в розмірі 158295, 00 грн.

Стягнуто з Державного бюджету України
(УДКСУ у Червонозаводському р-ні м.
Харкова, 61010, м. Харків, Червоношкільна
наб. 16, р/р 4011, МФО 851011, ) на користь Публічного
акціонерного товариства "Завод
"Південкабель" (61099, м. Харків, вул.
Автогенна, 7, , п/р в
ПАТ "Мегабанк" м. Харків) судові витрати
зі сплати судового збору в розмірі 182,70
грн. (сто вісімдесят дві гривні 70
копійок).

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, Спеціалізованою
державною податковою інспекцією з
обслуговування великих платників у м.
Харкові Міжрегіонального головного
управління Міндоходів подано
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті оскаржуваної постанови, норм
процесуального та матеріального права,
Спеціалізована державна податкова
інспекція з обслуговування великих
платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів просить апеляційну скаргу
задовольнити, скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 01.07.2014 року
та прийняти нове рішення, яким у
задоволенні адміністративного позову
відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги Спеціалізована державна
податкова інспекція з обслуговування
великих платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів, зокрема, посилається на
порушення судом першої інстанції
приписів п. 200.23 ст. 200 Податкового
кодексу України, ст. ст. 7, 69, 71, 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, представника
позивача та представника відповідача,
перевіривши, в межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції
та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що рішенням Харківського
окружного адміністративного суду від
17.09.13 p. по справі № 820/7965/13-а за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Завод "Південкабель" до Головного
управління державного казначейської
служби України у Харківській області,
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів про стягнення суми,
залишеним без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 05.11.13 p.,
стягнуто з Держаного бюджету України в
особі ГУДКСУ у Харківській області на
користь Публічного акціонерного
товариства "Завод "Південкабель" пеню у
сумі 3387,51 грн. за прострочку з 28.05.2013
року по 04.09.2013 року - 100 днів бюджетного
відшкодування з ПДВ у сумі 158295,00 грн., за
вересень 2012 року.

З 05.09.2013 року залишок заборгованості
бюджетного відшкодування з ПДВ у сумі
158295,00 грн. за вересень 2013 року по 25.04.2014
р. позивачу не перераховано.

На час розгляду справи в суді першої
інстанції, заявлена сума
відшкодування ПДВ за вересень 2013 року
у розмірі 3596904, 00 грн. позивачу
відшкодована 29.04.2013 року частково на
суму 3438609,00 грн. Залишок заборгованості
бюджетного відшкодування з ПДВ у сумі
158295,00 грн. за вересень 2013 року по 25.04.2014
р. позивачу не перераховано.

Приймаючи рішення про задоволення
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що вимоги
стосовно стягнення пені за прострочку
повернення сум бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість, підтверджуються матеріалами
справи.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку, що позовні вимоги
позивача є обгрунтованими, а тому
підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Порядок визначення суми податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
відшкодуванню з Державного бюджету
України (бюджетному відшкодуванню), та
строки проведення розрахунків
визначено ст. 200 Податкового кодексу
України.

Пунктом 200.7 статті 200 Податкового
кодексу України визначено, що платник
податку, який має право на отримання
бюджетного відшкодування та прийняв
рішення про повернення суми бюджетного
відшкодування, подає відповідному
органу державної податкової служби
податкову декларацію та заяву про
повернення суми бюджетного
відшкодування, яка відображається у
податковій декларації.

Відповідно до п. 200.11 ст. 200 Податкового
кодексу України за наявності достатніх
підстав, які свідчать, що розрахунок
суми бюджетного відшкодування було
зроблено з порушенням норм податкового
законодавства, податковий орган має
право провести документальну
позапланову виїзну перевірку платника
для визначення достовірності
нарахування такого бюджетного
відшкодування протягом 30 календарних
днів, що настають за граничним терміном
проведення камеральної перевірки.

Згідно із п. 200.12 ст. 200 Податкового
кодексу України орган державної
податкової служби зобов'язаний у
п'ятиденний строк після закінчення
перевірки подати органу, що здійснює
казначейське обслуговування бюджетних
коштів, висновок із зазначенням суми,
що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до п. 200.13 ст. 200 Податкового
кодексу України на підставі отриманого
висновку відповідного органу
державної податкової служби орган, що
здійснює казначейське обслуговування
бюджетних коштів, видає платнику
податку зазначену в ньому суму
бюджетного відшкодування шляхом
перерахування коштів з бюджетного
рахунка на поточний банківський
рахунок платника податку в
обслуговуючому банку протягом п'яти
операційних днів після отримання
висновку органу державної податкової
служби.

Пунктом 200.17 статті 200 Податкового
кодексу України передбачено, що
джерелом сплати бюджетного
відшкодування (в тому числі
заборгованості бюджету) є доходи
Державного бюджету України.
Забороняється обумовлювати або
обмежувати виплату бюджетного
відшкодування наявністю або
відсутністю доходів, отриманих від
цього податку в окремих регіонах
України.

Статтею 25 Бюджетного Кодексу України
визначено, що центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів,
здійснює безспірне списання коштів
державного бюджету та місцевих
бюджетів на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи, зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до п. 200.23 ст. 200 Податкового
кодексу України суми податку, не
відшкодовані платникам протягом
визначеного цією статтею строку,
вважаються заборгованістю бюджету з
відшкодування податку на додану
вартість. На суму такої заборгованості
нараховується пеня на рівні 120
відсотків облікової ставки
Національного банку України,
встановленої на момент виникнення
пені, протягом строку її дії, включаючи
день погашення.

Письмові докази свідчать, що позивачем
правомірно заявлено позовні вимоги
щодо стягнення пені по заборгованості
бюджету з відшкодування податку на
додану вартість, оскільки
відповідачами порушено строк
бюджетного відшкодування позивачу
підтвердженої суми податку на додану
вартість за вересень 2012 року.

Таким чином, позивачем здійснено
розрахунок пені за 233 днів прострочки з
05.09.2013 року по 25.04.2014 року, а саме: пеня по
заборгованість бюджету з
відшкодування ПДВ у сумі 158295,00 грн. (не
відшкодована частина заборгованості)
склала 8048, 03 грн. за ставкою НБУ 6,5 % - до
14.04.2014 року та 9,5% з 15.04.2014 р. по 25.04.2014
року.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 К Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що
тягар доказування в спорі покладається
на відповідача, який повинен надати
докази, що свідчать про правомірність
його дій.

Отже, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
відповідач, в порушення приписів ч.2 ст.
71 Кодексу адміністративного
судочинства України, не надав належних
та допустимих доказів на підтвердження
обґрунтованості заперечень проти
позову.

Таких доказів не надано апелянтом і до
суду апеляційної інстанції.

Натомість позивач, на виконання
приписів ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надав належні докази на
підтвердження обґрунтованості
заявлених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що позовні
вимоги є обгрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Харкові Міжрегіонального головного
управління Міндоходів залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 01.07.2014р. по
справі № 820/7648/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Жигилій
С.П.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Перцова Т.С. Повний текст ухвали
виготовлений 22.09.2014 р.