Справа № 2а-627/11/2014
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 р.Справа № 2а-627/11/2014Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Краснокутського районного суду
Харківської області від 02.04.2014р. по
справі № 2а-627/11/2014

за позовом ОСОБА_1

до Реєстраційної служби
Краснокутського районного управління
юстиції Харківської області

про визнання недійсним реєстраційного
посвідчення,

ВСТАНОВИЛА:

20.02.2014 року позивач, ОСОБА_1, звернувся
до суду з позовом до Реєстраційної
служби Краснокутського районного
управління юстиції Харківської
області, в якому просив:

- визнати незаконними рішення
комунального підприємства
"Краснокутське бюро технічної
інвентаризації" від 31 липня 2001 року про
реєстрацію права власності за
відкритим акціонерним товариством
"Державний ощадний банк України";

- визнати недійсним реєстраційне
посвідчення про право власності на
нерухоме майно, а саме на житловий
будинок, що розташований в смт.
Краснокутськ по вул. Радянської
міліції, 8, видане "Державний ощадний
банк України";

- скасувати запис № 225 в книзі № 3 в
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно про реєстрацію права власності
на житловий будинок, розташований в
смт. Краснокутськ, вул. Радянської
міліції, 8.

Ухвалою Краснокутського районного
суду Харківської області від 02.04.2014
року по справі № 2а-627/11/2014 відмовлено
ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про
поновлення пропущеного строку
звернення до суду .

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
реєстраційної служби Краснокутського
районного управління юстиції
Харківської області про визнання
недійсним реєстраційного посвідчення
про право власності на нерухоме майно
та скасування державної реєстрації
права власності на житловий будинок -
залишено без розгляду.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу, в якій просить суд апеляційної
інстанції скасувати оскаржувану
ухвалу.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що ухвалу винесено з
порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України дана
справа розглядається в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

В клопотанні про поважність причин
пропуску процесуального строку до суду
позивач посилається на те, що на його
думку колишній начальник
Краснокутського БТІ Федоренко П.І.
зловживав службовим становищем та
підробив реєстраційне посвідчення.
Однак позивач не надав переконливих
доказів, які б свідчили про
неможливість звернення до суду
своєчасно.

Як вбачається з матеріалів спрапви, про
реєстраційне посвідчення, видане
начальником БТІ Федоренко П.І. 31.07.2001
року, позивачу відомо давно. Інших
поважних причин пропуску строку
позивач суду не зазначив та підстав
вважати поважними причини пропущення
строку звернення до суду не
встановлено.

Також судовим першої інстанції
встановлено, що позивачу було
своєчасно відомо про ухвалу
Краснокутського районного суду від
22.03.2001 року по цивільній справі за
поданням відділу ДВС Краснокутського
РУЮ Харківської області про визнання
права власності , якою подання
задоволено та визнано право власності
на житловий будинок за ВАТ " Державний
ощадний банк України" . Вказана ухвала
суду набрала законної сили та на
підставі вказаного рішення суду
начальником Краснокутського БТІ,
31.07.2001 року видано реєстраційне
посвідчення .

Приймаючи рішення про залишення
позовної заяви без розгляду, суд першої
інстанції виходив з пропуску позивачем
строку звернення до суду, що зумовило
застосування судом наслідків
пропущення строку звернення до суду,
визначених ст.100 КАС України.

При цьому суд першої інстанції
посилається на те, що позивачем при
поданні позову пропущено
шестимісячний строк звернення до суду,
встановлений положеннями ч.2 ст.99 КАС
України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом 20.02.2014 року із
вимогами щодо захисту його порушених
прав, що мали місце у 2001 році.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлювався шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Колегія суддів, виходячи з наведеного,
вважає необхідним застосувати до
спірних правовідносин ч.2 ст.99 КАС
України.

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду, шестимісячний строк
на звернення до суду з позовом, колегія
суддів приходить до висновку, що права
позивача підлягають захисту з 20.08.2013
року.

При цьому колегія суддів зауважує, що у
відповідності до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод і
інтересів фізичних осіб, прав і
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Зазначені положення кореспондуються з
нормами ст. 162 КАС України, які
визначають повноваження суду при
вирішенні справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Тобто чинне законодавство обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це насамперед
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав
людини також свідчить про те, що право
на звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків на звернення до
суду за захистом порушених прав (справа
"Стаббігс на інші проти
Великобританії", справа "Девеер проти
Бельгії").

Як вбачається з приписів частин 2, 3 ст. 99
КАС України строк звернення до суду,
якщо не встановлено інше, обчислюється
з дня, коли особа дізналась або повинна
була дізнатись про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Таким чином для вирішення питання про
правильність застосування судом
першої інстанції строку звернення до
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи необхідно з'ясувати,
яким саме рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені права цієї особи,
коли розпочався перебіг цього строку.

При цьому колегія суддів зауважує, що
як вбачається з матеріалів справи,
позивачу було своєчасно відомо про
ухвалу Краснокутського районного
суду від 22.03.2001 року по цивільній
справі за поданням відділу ДВС
Краснокутського РУЮ Харківської
області про визнання права власності,
якою подання задоволено та визнано
право власності на житловий будинок за
ВАТ " Державний ощадний банк України".
Вказана ухвала суду набрала законної
сили та на підставі вказаного рішення
суду начальником Краснокутського БТІ,
31.07.2001 року видано реєстраційне
посвідчення, а тому позивач мав змогу
звернутись до суду за захистом своїх
прав, починаючи з 2001 року.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Пропущений з поважних причин
процесуальний строк, встановлений
законом, може бути поновлений судом за
наявності поважних причин його
пропуску (ч.1 ст.102 КАС України).

Згідно ч.1 ст.11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

При цьому в силу приписів ч.4 ст.11 КАС
України суд вживає передбачені законом
заходи, необхідні для з'ясування всіх
обставин у справі, у тому числі щодо
виявлення та витребування доказів з
власної ініціативи.

Однак позивачем до суду першої
інстанції не було надано доказів
поважності пропуску строку для
звернення до адміністративного суду з
позовом щодо визнання незаконними
рішення комунального підприємства
"Краснокутське бюро технічної
інвентарізації" від 31 липня 2001 року про
реєстрацію права власності за
відкритим акцірнерним товариством
"Державний ощадний банк України" та
скасування запису № 225 в книзі № 3 в
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно про реєстрацію права власності
на житловий будинок, розташований в
смт. Краснокутськ, вул. Радянської
міліції, 8.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для поновлення позивачеві
строку звернення до суду за захистом
своїх прав, що мали місце у 2001 році, а
тому обґрунтованість висновків суду
першої інстанції про залишення позову
в зазначеній частині без розгляду є
законною.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що ухвала
Краснокутського районного суду
Харківської області від 02.04.2014 року по
справі № 2а-627/11/2014 відповідає вимогам
ст. 159 КАС України, а тому відсутні
підстави для її скасування та
задоволення апеляційних вимог
апелянта - позивача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 199, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Ухвалу Краснокутського районного суду
Харківської області від 02.04.2014р. по
справі № 2а-627/11/2014 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Зеленський В.В.Судді
П’янова Я.В. Чалий І.С.