Справа № 826/12109/14
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 вересня 2014 року 14:20
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Кармазіна О.А., розглянув в порядку
скороченого провадження
адміністративну справу, провадження в
якій відкрито відповідно до ухвали
суду від 20.08.2014 року,
за позовомУправління Пенсійного фонду
України в Солом'янському районі міста
Києвадо Приватного акціонерного
товариства «Київпромзв'язокбуд»про
стягнення заборгованості з
відшкодування витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за Списком №
2 у розмірі 3 599,66 грн.,вимога про що у
позовній заяві ґрунтується на:
викладених у позові обставинах;
наявних в матеріалах справи
розрахунках фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за Списком № 2 за січень-травень 2014 року
з доказами їх вручення відповідачу, які
є формою рішень на підставі яких
заявлено вимогу про стягнення грошових
коштів; картці особового рахунку
відповідача станом на 01.09.2014; витязі з
Керуючись положеннями статті 46
Конституції України, статей 1, 3, 14 (п.1), 15,
17, 23, 58, 73, пунктом 2 Розділу XV
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»; п/п. «б»-«з»
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» (щодо списку № 2); абзацом
1 ст. 1, абзацом 4 п. 1 ст. 2, абзацом 3 п. 1 ст.
4 та статтею 3 Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування», розділом 6 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затв.
постановою правління ПФУ від 19.12.2003 №
21-1 (далі - Інструкція); Положення про
Пенсійний фонд України, затвердженого
Указом Президента України від 6 квітня
2011 року № 384/2011,
а також п. 7 Розділу VIII «Прикінцеві та
перехідні положення» Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування»,
розглянувши виходячи з вищенаведених
приписів законодавства подані
позивачем документи і матеріали,
з'ясувавши фактичні обставини,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, дослідивши та оцінивши
заперечення відповідача,
суд прийшов до висновку, що позовні
вимоги є обґрунтованими та законними, у
зв'язку з чим надані позивачем докази
та повідомлені ним обставини є
достатніми для прийняття рішення по
справі в порядку скороченого
провадження про задоволення
адміністративного позову.
З приводу поданих відповідачем
заперечень проти позову, згідно яких
відповідач не погоджується із сумою
заборгованості та зазначає, що його
працівник, стосовно якого позивачем
нараховану спірну суму заборгованості
по відшкодуванню витрат на виплату та
доставку пенсії, а саме ОСОБА_1, набув
стаж, який дає право на призначення
пенсії за віком на пільгових умовах, до
1 січня 1992 року, а тому пенсія цій особі
мала б призначатися за нормами статті
100 Закону N 1788-XII і відповідач не повинен
в такому випадку відшкодовувати
витрати на виплату і доставку пенсії
цій особі, суд зазначає наступне.
Так, в даному випадку відсутні докази
щодо оскарження відповідачем підстав
призначення пенсії вказаній особі за
Окрім того, слід зазначити, що за
змістом пункту 2 Прикінцевих положень
Закону N 1058-IV пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, роботах
з особливо шкідливими й важкими
умовами праці за списком N 1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком N 2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через такі
фонди особам, зазначеним в абзаці
першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом N 1788-XII. У цьому
випадку розміри пенсій визначаються
відповідно до статті 27 та з урахуванням
норм статті 28 Закону N 1058-IV. При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.
На момент набрання чинності Законом N
1058-IV питання щодо відшкодування витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до пункту "б"
статті 13 Закону N 1788-XII було
врегульовано Законом України від 26
червня 1997 року N 400/97-ВР "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - Закон N 400/97-ВР),
відповідно до положень якого
відповідач входив до переліку
платників збору на обов'язкове
державне пенсійне забезпечення.
Згідно ж з абзацом четвертим пункту 1
статті 2 Закону N 400/97-ВР для платників
збору, визначених пунктами 1 та 2 статті
1 цього Закону, об'єктом оподаткування є
також фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 12 Закону України
"Про пенсійне забезпечення".
Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону N
400/97-ВР встановлено ставку на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 100 відсотків від
об'єкта оподаткування, визначеного
абзацом четвертим пункту 1 статті 2
Відповідно до абзацу четвертого
підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих
положень Закону N 1058-IV підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до Пенсійного
фонду плату, що покриває фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
особам, які були зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком N 1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.
Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку про те, що витрати на
виплату та доставку пенсій,
призначених особам, відповідно до
пунктів "а", "б" частини першої статті 13
Закону N 1788-XII за списком N 1 та списком N 2,
покриваються підприємствами та
організаціями. При цьому обов'язок
підприємств та організацій з
відшкодування цих витрат, понесених
ПФУ після 1 січня 2004 року, не пов'язаний
із датою призначення такої пенсії чи
часом набуття необхідного для цього
пільгового стажу (до чи після набрання
чинності Законом N 1058-IV).
Винятком із цього правила є лише
відшкодування витрат на виплату та
доставку пенсій особам, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України,
призначених з урахуванням вимог статті
14 Закону N 1788-XII.
Аналогічна правова позиція висловлена
у постановах Верховного Суду України,
зокрема від 25 вересня 2012 року NN 21-251а12,
21-293а12, від 17 грудня 2013 року № 21-453а13, а
також в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від
11.03.2014 року N К/800/1319/14.
Таким чином, доводи відповідача про те,
що його працівник (ОСОБА_1.) набув стаж,
який дає право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах, до 1 січня 1992
року, а тому пенсія цій особі мала
призначатися за нормами статті 100
Закону N 1788-XII і відповідач не повинен в
такому випадку відшкодовувати витрати
на виплату і доставку пенсії цій особі,
не ґрунтуються на вищенаведених
положеннях законодавства.
В даному випадку, суд прийшов до
висновку про обов'язок ПАТ
«Київпромзв'язокбуд» відшкодовувати
управлінню ПФУ витрати на виплату та
доставку пенсії ОСОБА_1, які згідно з
розрахунками, складеними УПФУ
відповідно до Інструкції, призначені
працівникові цього підприємства
згідно пунктів "б" - "з" частини першої
статті 13 Закону N 1788-XII.
Відтак, дослідивши вищенаведені
докази, які залучені до матеріалів
справи, враховуючи інформацію з картки
особового рахунку відповідача, суд
прийшов до висновку про наявність
несплаченої суми заборгованості
відповідача за січень-травень 2014 року у
розмірі 3 599,66 грн. При цьому, в
матеріалах справи відсутні
документально підтверджені відомості
про оскарження та скасування
розрахунків фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
на підставі яких заявлені вимоги про
На підставі вищенаведених норм
законодавства та керуючись вимогами,
ст.ст. 69-71, 94, 160-162, ст.ст. 183-2, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В:
1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Київпромзв'язокбуд» (код
Мішина, буд. 39) на користь Управління
Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі міста Києва (код
Керченська, 5-А) заборгованість по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за списком № 2 за січень-травень 2014 року
у розмірі 3 599,66 грн. (три тисячі п'ятсот
дев'яносто дев'ять гривень 66 коп.).
3. Постанова підлягає негайному
виконанню на підставі ч. 1 ст. 256 та п. 8. ч.
6 ст. 1832 КАС України.
Постанова може бути оскаржена за
правилами, встановленими ч 8 ст. 183-2, ст.
ст. 185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постанова, прийнята у скороченому
провадженні, крім випадків її
оскарження в апеляційному порядку, є
остаточною.

У разі оскарження в апеляційному
порядку постанови, прийнятої у
скороченому провадженні, судове
рішення апеляційної інстанції по такій
справі є остаточним і оскарженню не
підлягає.

Суддя

О.А.Кармазін