Справа № 818/1606/14
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 р.Справа № 818/1606/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у м.Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
10.07.2014р. по справі № 818/1606/14

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у
м.Сумах Головного управління
Міндоходів у Сумській області ,
Головного управління Державного
казначейства України в Сумській
області

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі
по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_1)
звернувся до Сумського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області (далі по тексту - ДПІ
у м. Сумах), Головного управління
Державної казначейської служби
України у Сумській області (далі по
тексту - ГУ ДКСУ у Сумській області) про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 29.05.2013 р.
№/29090 та стягнення бюджетної
заборгованості з податку на додану
вартість у розмірі 4544, 00 грн. Свої
вимоги позивач мотивує тим, що рішення
у частині зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у сумі 4544,00 грн., нарахування
штрафних санкцій у розмірі 2272,00 грн. не
відповідає вимогам діючого
законодавства та повинно бути
скасовано, оскільки не відповідають
дійсності висновки відповідача щодо
завищення суми податкового кредиту за
липень 2012 року на суму 4544,00 грн. по
взаємовідносинах з ТОВ "НТ-Сталь".

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 10.07.2014 року
адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Сумській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення та стягнення
бюджетної заборгованості з податку на
додану вартість - задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.
Сумах №/29090 від 29.05.2014. В
задоволенні інших позовних вимог -
відмовлено. Стягнуто з Державного
бюджету України на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
витрати зі сплати судового збору в сумі
91,35 грн.

Державна податкова інспекція у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області, не погоджуючись з
вказаним рішенням суду, в апеляційній
скарзі вказує, що рішення суду першої
інстанції є незаконним, прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та з неповним
з`ясуванням обставин справи, просить
суд апеляційної інстанції скасувати
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 10.07.2014 року
та прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні адміністративного позову
в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не
з'явились, були повідомлені належним
чином.

Враховуючи неявку в судове засідання
всіх осіб, які приймають участь у
справі, фіксування судового засідання
по справі за допомогою
звукозаписувального пристрою згідно
ст. 41 КАС України не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, правильність застосування
судом першої інстанції норм чинного
законодавства, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Задовольняючи частково позов суд
першої інстанції виходив з того, що
позовні вимоги є частково
обґрунтованими, доведеними, а тому
підлягають задоволенню частково.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком суду першої інстанції,
виходячи з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що посадовими особами ДПІ у
м. Сумах проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку ФОП
ОСОБА_1 з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період липень 2012 року.

В результаті вказаної перевірки
складено акт №1705/18-19-17-01-17//51 від
12.05.2014 (а.с.14-32).

В ході проведення невиїзної
позапланової перевірки ФОП ОСОБА_1 було
встановлено порушення вимог:

-пп. 198.1,пп. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п.200.1, п.200.2
ст.200 Податкового Кодексу України від
02.12.2010 р. № 2755-УІ, в результаті чого
збільшено суму грошового зобов'язання
по податку на додану вартість в
періоді, що перевірявся, на загальну
суму 6 816,00 грн. за липень 2012 року.

На підставі вказаного акту перевірки
ДПІ у м. Сумах було винесене податкове
повідомлення-рішення від 29.05.2013 за
№/29090 (а.с.33).

Завищення податкового кредиту за
липень 2012 року на суму ПДВ - 4 544,00 грн., на
думку посадових осіб податкового
органу, відбулося в результаті
включення до складу податкового
кредиту податкових накладних,
виписаних від ТОВ "НТ-Сталь".

Погоджуючись із задоволенням позовних
вимог в частині скасування податкового
повідомлення-рішення ДПІ у м. Сумах
№/29090 від 29.05.2014, колегія суддів
виходить з наступного.

Платіжними дорученнями від 26.07.2012 за №
444 та від 27.07.2012 за № 445 підтверджується,
що податковий кредит за липень 2012 року
у розмірі 4544,00 грн. виник у ФОП ОСОБА_1 у
зв'язку з передплатою на користь ТОВ
"НТ-Сталь" вартості труб у липні 2012 року
на суму 27263,50 грн.. (а.с.49).

Також факт здійснення господарської
операції позивачем та зазначеними вище
контрагентом підтверджується наявними
в матеріалах справи:

- рахунками від 31.07.2012 за № 310712-01 (а.с.34),
від 25.07.2012 за № 250712-01 (а.с.36), від 01.08.2012 за
№ 010812-01 (а.с.38);

- видатковими накладними від 02.08.2012 за №
310712-01 (а.с.35), від 25.07.2012 за № 250712-01 (а.с.37),
від 02.08.2012 за № 010812-01 (а.с.39);

- податковими накладними від 27.07.2012 за №
245 (а.с.43), від 30.07.2012 за № 246 (а.с.40), від
01.08.2012 за № 247 (а.с.41), від 02.08.2012 за № 248
(а.с.42);

- рахунком-фактурою від 02.08.2012 за №
СФ-0000065 за транспортні послуги
Суми-Дніпропетровськ-Суми (а.с.45);

- актом здачі-прийняття робіт (надання
послуг) від 02.08.2012 за № ОУ-0000015 (а.с.46);

- податковою накладною від 15.08.2012 за № 8
(а.с.48);

- товарно-транспортною накладною від
02.08.2012 01СВА № 004238 (а.с.47).

Крім того, відповідно до договору №2
оренди частини нежилого приміщення від
01.04.2012 (а.с.50-52), складеного між ЧКФ
"Максимум" (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_1
(Орендатор), а також акту
приймання-передачі від 01.04.2012 (а.с.53),
Орендодавець передав Орендатору (ФОП
ОСОБА_1) у тимчасове користування
нежиле приміщення, що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1, загальна площа 120 кв.
м. Дане приміщення передавалося з метою
здійснення комерційної діяльності для
офісу та збереження металопродукції.

З акта перевірки випливає, що всі
необхідні первинні документи, які
підтверджують фактичне виконання
правочину з постачання товару були
досліджені в ході перевірок.

Данні документів платника податків
належними доказами не спростовані.

Згідно з п.п. 14.1.181. п. 14.1. ст. 14
Податкового кодексу України,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Положеннями п. 198.1. ст. 198 Податкового
кодексу визначено, що право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає, зокрема, у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2. ст. 198 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше;

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Положеннями п. 198.3. ст. 198 ПКУ визначено,
що податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з, зокрема,
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

З огляду на викладені норми
Податкового кодексу України можна
дійти висновку про існування
декількох підстав для формування
податкового кредиту з ПДВ, а саме:
наявність у платника податку - покупця
належно оформленої податкової
накладної, використання придбаного
товару (послуги) у власній
господарській діяльності, а також
фактичне виконання господарської
операції за наслідками якої виникає
право на податковий кредит з ПДВ.

Крім того, для віднесення відповідних
сум податків, сплачених в ціні товару
до податкового кредиту, в розумінні
Податкового кодексу України, не
передбачається обов'язкова умова про
сплату цих сум до бюджету
контрагентами. Якщо контрагент не
виконав своїх зобов'язань по належному
формуванню первинних документів для
підтвердження податкового кредиту або
зобов'язання з ПДВ, то це не може
тягнути відповідальності та
негативних наслідків саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість у разі, якщо останній
виконав усі передбачені законом умови
щодо формування податкового кредиту з
ПДВ та має всі документальні
підтвердження його розміру.

Даний висновок також узгоджується із
практикою Європейського Суду з прав
людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти
Болгарії" (заява № 3991/03). Європейський
Суд з прав людини у своєму рішенні від 22
січня 2009 року зазначив, що "платник
податку не повинен нести наслідків
невиконання постачальником його
зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати ПДВ другий раз, а
також сплачувати пеню. На думку Суду,
такі вимоги стали надмірним тягарем
для платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності".

Враховуючи наведені норми, а також те,
що було підтверджено правомірність
формування позивачем податкового
кредиту по господарським операціям з
контрагентом ТОВ "НТ-Сталь", суд дійшов
висновку про неправомірність
висновків посадових осіб податкового
органу про заниження податку на додану
вартість на загальну суму 6816,00 грн. за
липень 2012 року, у тому числі за основним
платежем - 4544,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 2272,00 грн.

З огляду на викладені вище обставини,
суд дійшов висновку, що податкове
повідомлення-рішення №/29090 від
29.05.2014 не відповідає вимогам ч. 3 ст. 2 КАС
України, у зв'язку з чим воно підлягає
визнанню протиправним та скасуванню.

Щодо позовних вимог про стягнення
бюджетної заборгованості з податку на
додану вартість, варто зазначити
наступне.

Порядок визначення суми податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
відшкодуванню з Державного бюджету
України (бюджетному відшкодуванню
визначений статтею 200 ПК України.

Відповідно до вимог п. 200.1. ст. 200 ПК
України, сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Пункт 200.2. ст.. 200 ПК України передбачає,
що при позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

Згідно вимог п. 200.3. ст. 200 ПК України, при
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така
сума враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Відповідно до вимог п. 200.4. ст.. 200 ПК
України, якщо в наступному податковому
періоді сума, розрахована згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне
значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Враховуючи положення наведених норм ПК
України, а також те, що за наслідками
проведення перевірки посадовими
особами податкового органу прийняте
податкове повідомлення-рішення про
визначення суми грошового зобов'язання
з ПДВ через завищення ФОП ОСОБА_1
податкового кредиту, а позивач, в свою
чергу, не подавав заяви про
відшкодування ПДВ з Державного
бюджету, то вимога про стягнення
бюджетної заборгованості з податку на
додану вартість є передчасною та
необґрунтованою.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо часткового задоволення
позову та зазначає, що доводи
апеляційної скарги не впливають на
правомірність висновків суду. Підстави
для скасування рішення суду першої
інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200,
ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 10.07.2014р. по
справі № 818/1606/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Григоров
А.М.Судді(підпис) (підпис) Подобайло З.Г.
Тацій Л.В. Повний текст ухвали
виготовлений 22.09.2014 р.