Справа № 2213/1697/12
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2014 року
м. Київ К/800/33781/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в Полонському районі
Хмельницької області про перерахунок
пенсії, касаційне провадження в якій
відкрито за касаційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України в
Полонському районі Хмельницької
області на постанову Полонського
районного суду Хмельницької області
від 06 липня 2012 року та ухвалу
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 04 червня 2013
року, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Полонському
районі Хмельницької області, у якому
просив зобов'язати відповідача
здійснювати виплату щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці ОСОБА_3 у відповідності до ч. 3
ст. 138 Закону України «Про судоустрій та
статус суддів» від 07 липня 2010 року
відповідно до нових умов оплати праці
суддів, працюючих на відповідних
посадах з 01 січня 2012 року, з урахуванням
виплачених сум.

Постановою Полонського районного суду
Хмельницької області від 06 липня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 04 червня 2013
року, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, Управління Пенсійного фонду
України в Полонському районі
Хмельницької області звернулося з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій скасувати, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3 є суддею у
відставці, що підтверджується
посвідченням судді у відставці НОМЕР_1.

З березня 2005 року позивачу у
відповідності до вимог ст. 43 Закону
України «Про статус суддів»
призначено довічне грошове утримання.

Відповідно до відомостей, що містяться
в довідці Територіального управління
ДСА України у Хмельницькій області №
959/12 від 25 червня 2012 року, суддівська
винагорода на посаді судді Полонського
районного суду Хмельницької області
понад 20 років станом на 01 січня 2012 року
склала 12876 грн.

У зв'язку з набранням чинності ст. 138
Закону України «Про судоустрій та
статус суддів» ОСОБА_3, вважаючи, що має
право на менше, ніж 80% грошового
утримання працюючого судді, звернувся
до Управління Пенсійного фонду України
в Полонському районі Хмельницької
області із заявою про перерахунок
довічного грошового утримання.

Листами № 09-08/Б-7 від 16 лютого 2012 року та
№ 18/Б-7 від 16 березня 2012 року Управління
Пенсійного фонду України в Полонському
районі Хмельницької області відмовило
позивачу у перерахунку раніше
призначеного довічного грошового
утримання з підстав що такий
перерахунок не передбачено ст. 138
Закону України «Про судоустрій та
статус суддів».

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився і суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що позивач має право на
перерахунок довічного грошового
утримання відповідно до частини 3
статті 138 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів».

Колегія суддів погоджується з таким
висновком судів попередніх інстанцій
виходячи з наступного.

Відповідно до частини 4 статті 43
Закону України «Про статус суддів» (в
редакції чинній на час призначення
позивачу щомісячного довічного
грошового утримання) судді, який вийшов
у відставку, при наявності
відповідного віку і стажу роботи
виплачується пенсія на умовах,
передбачених статтею 37 Закону України
«Про державну службу». Судді у
відставці, який має стаж роботи на
посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання. Судді у відставці, який має
стаж роботи на посаді судді менше 20
років і досяг 55-річного віку (для жінок -
50 років), розмір щомісячного грошового
утримання обчислюється пропорційно
кількості повних років роботи на
посаді судді. При досягненні таким
суддею пенсійного віку за ним
зберігається право на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання в зазначеному розмірі, або,
за його вибором, призначається пенсія
на умовах, передбачених статтею 37
Закону України «Про державну службу».

Частиною 3 статті 138 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів»
встановлено, що щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Разом з тим, Законом України від 8 липня
2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи», який
набрав чинності з 1 жовтня 2011 року,
частини третю і п'яту статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» викладено в новій редакції,
згідно з якою щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, з якого було сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а до 1
січня 2011 року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді (частина третя
статті 138 Закону). Максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність (частина п'ята статті 138
Закону).

Аналізуючи зазначені норми, суд
касаційної інстанції погоджується з
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій та вважає що розрахунок
розміру довічного грошового утримання
позивача слід здійснювати з заробітної
плати судді, який працює на відповідній
посаді, відповідно до частини третьої
статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів».

Крім того, суд касаційної інстанції
зазначає, що положення частини третьої
статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» в редакції
Закону України від 8 липня 2011 року №
3668-VI визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 3
червня 2013 року № 3-рп/2013, тобто з цього
часу визнані неконституційними
положення частини 3 статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів».

Відповідно до статті 152 Конституції
України закони та інші правові акти за
рішенням Конституційного Суду України
визнаються неконституційними повністю
чи в окремій частині, якщо вони не
відповідають Конституції України або
якщо була порушена встановлена
Конституцією України процедура їх
розгляду, ухвалення або набрання ними
чинності.

Закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Оскільки, предметом цього спору є
перерахунок довічного грошового
утримання судді з 1 січня 2012 року, а отже
на момент виникнення спірних відносин
їх правове регулювання здійснювалося
відповідно до частини третьої статті 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» в редакції Закону
України від 8 липня 2011 року № 3668-VI.

Відповідно до частини третьою статті
2201 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
касаційну скаргу слід відхилити,
оскільки судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Полонському
районі Хмельницької області відхилити,
а постанову Полонського районного суду
Хмельницької області від 06 липня 2012
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 04 червня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: