Справа № 826/5329/14
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2014-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 вересня 2014 року № 826/5329/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Огурцова О.П., розглянувши в письмовому
провадженні адміністративну справу

за позовомДержавного підприємства
"Національна енергетична компанія
"Укренерго"доМіжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центрального офісу з обслуговування
великих платниківпровизнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення
№ від 04.02.2014

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Національна
енергетична компанія "Укренерго"
звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих платників про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення
№ від 04.02.2014.

У судовому засіданні 21.07.2014 був
допитаний свідок ОСОБА_1, яка в
порядку статті 141 Кодексу
адміністративного судочинства України
була приведена до присяги, зі змістом
статей 384, 385 Кримінального кодексу
України була ознайомлена.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
договори укладені між
заводом-виробником, ТОВ «Фешин-Мобайл»,
ТОВ «Чед-Насад» та ДП «НЕК «Укренерго»
та проведена тендерна процедура з
закупівлі трансформаторів ДП «НЕК
«Укренерго» є дійсними. Також позивач
посилався на те, що в порушення вимог
пункту 39.11 статті 39 Податкового кодексу
України в акті перевірки не наведено
доказів використання офіційних джерел
інформації для визначення звичайних
цін за господарською операцією з
поставки трансформаторів від ТОВ
«Чед-Насад» до ДП «НЕК «Укренерго» за
договором № 240/0-11 від 15.09.2011.

Представники позивача у судових
засіданнях підтримали позовні вимоги
та просили суд задовольнити позов у
повному обсязі.

Відповідач проти позовних вимог
заперечив, в обґрунтування заперечень
зазначив про те, що податковим органом
витребовувалась тендерна документація
та письмові пояснення відносно
придбання автотрансформаторів у ТОВ
«Чед-Насад» по ціні вище за звичайну,
проте, позивачем станом на 08.01.2014
пояснень надано не було.

Представник відповідача у судових
засіданнях заперечив проти позовних
вимог в повному обсязі.

Суд, відповідно до частини четвертої
статті 122 Кодексу адміністративного
судочинства України, заслухавши у
судовому засіданні представників
позивача, ухвалив продовжити розгляд
справи у письмовому провадженні.

Підчас судового розгляду справи, суд,

В С Т А Н О В И В:

Співробітниками Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центрального офісу з обслуговування
великих платників на підставі
підпунктів 20.1.4, 20.1.8 пункту 20.1 статті 20
Податкового кодексу України,
враховуючи підпункт 78.1.11 пункту 78.1
статті 78 Податкового кодексу України,
на підставі наказу Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центральний офіс з обслуговування
великих платників № 783 від 28.11.2013 було
проведено виїзну позапланову
документальну перевірку Державного
підприємства "Національна енергетична
компанія "Укренерго" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
договірних взаємовідносин з ТОВ
"Чед-Насад" за період з 01.06.2011 по 31.10.2013.

За результатами перевірки складено акт
№3/41-10/00100227 від 21.01.2014, яким встановлено
порушення пункту 39.2 статті 39, пунктів
198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.4,
201.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу
України в результаті чого занижено
суму податку на додану вартість, яка
підлягає нарахуванню та сплаті в
бюджет всього на 9 095 994,34 грн., у тому
числі: за вересень 2011 року в розмірі 4 411
999,00грн за серпень 2012 року в розмірі 2 310
067,00 грн. за вересень 2012 року в розмірі
2 373 928,34 грн.

25.01.2014 Державним підприємством
"Національна енергетична компанія
"Укренерго" подав до Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центрального офісу з обслуговування
великих платників були подані
заперечення на акт та додаткові
пояснення 30.01.2014 до заперечень, за
результатами розгляду яких листом
№2466/10/28-10-41-1-15 від 31.01.2011 повідомлено про
те, що заперечення є необґрунтованими,
а висновки акту перевірки такими, що
відповідають вимогам діючого
законодавства та залишено без змін.

На підставі акту №3/41-10/00100227 від 21.01.2014
прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 04.02.2014,
яким збільшено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість 13643991 грн., у тому числі за
основним платежем 9095994 грн. та
штрафними (фінансовими) санкціями в
розмірі 4547997 грн.

Не погоджуючись з податковим
повідомленням-рішенням № від
04.02.2014, позивач звернувся зі скаргою до
Міністерства доходів і зборів України,
за результатами розгляду якої було
прийнято рішення № 6298/6/НОМЕР_1 від
08.04.2014, яким податкове
повідомлення-рішення було залишене без
змін, а скарга - без задоволення.

Державне підприємство "Національна
енергетична компанія "Укренерго" не
погоджуючись з податковим
повідомленням-рішенням № від
04.02.2014, вважаючи його протиправним та
таким, що підлягає скасуванню
звернулось з відповідним позовом до
суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд вважає позов таким, що
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Суть офіційного з'ясування всіх
обставин у справі визначена в частинах
четвертій та п'ятій статті 11 цього
Кодексу, якими встановлено, що суд
вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

Принцип офіційного з'ясування всіх
обставин справи зобов'язує суд
встановити обставини справи для
забезпечення прийняття правосудного
рішення, в тому числі незалежно від
посилань чи доводів сторін.

Пунктом 138.6 статті 138 Податкового
кодексу України встановлено, що
собівартість придбаних та
реалізованих товарів формується
відповідно до ціни їх придбання з
урахуванням ввізного мита і витрат на
доставку та доведення до стану,
придатного для продажу.

Згідно з підпунктом 14.1.71 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
звичайна ціна - ціна товарів (робіт,
послуг), визначена сторонами договору,
якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Якщо не доведено зворотне, вважається,
що така звичайна ціна відповідає рівню
ринкових цін.

Відповідно до пунктів 39.1 та 39.2 статті 39
Податкового кодексу України звичайна
ціна на товари (роботи, послуги)
збігається з договірною ціною, якщо
інше не встановлено цим Кодексом і не
доведено зворотне, в тому числі в
результаті неможливості визначення
звичайної ціни із застосуванням
положень пунктів 39.3 - 39.4 цієї статті.
Звичайна ціна застосовується у разі
здійснення платником податків:
бартерних операцій; операцій з
пов'язаними особами; операцій з
платниками податків, що застосовують
спеціальні режими оподаткування або
інші ставки, ніж основна ставка податку
на прибуток, або не є платником цього
податку, крім фізичних осіб, які не є
суб'єктами підприємницької діяльності;
в інших випадках, визначених цим
Кодексом. Визначення звичайної ціни у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснюється за одним з методів,
вказаних в цьому пункті.
Встановлюються такі методи визначення
звичайної ціни: порівняльної
неконтрольованої ціни (аналогів
продажу); ціни перепродажу; "витрати
плюс"; розподілення прибутку; чистого
прибутку. При визначенні звичайної
ціни згідно з методами, встановленими
цим пунктом, використовується
інформація про ціни в операціях між
непов'язаними особам у співставних
умовах на відповідному ринку товарів
(робіт, послуг). При цьому умови
визнаються співставними, якщо
відмінність між такими умовами істотно
не впливає на ціни, які отримуються в
результаті застосування методів,
встановлених цим пунктом.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною. Для операцій із
ввезення на митну територію України
товарів датою виникнення права на
віднесення сум податку до податкового
кредиту є дата сплати (нарахування)
податку за податковими зобов'язаннями
згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього
Кодексу, а для операцій з постачання
послуг нерезидентом на митній
території України - дата сплати
(нарахування) податку за податковими
зобов'язаннями, що були включені
отримувачем таких послуг до податкової
декларації попереднього періоду.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу. У разі якщо платник
податку не включив у відповідному
звітному періоді до податкового
кредиту суму податку на додану
вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках
такі обов'язкові реквізити: порядковий
номер податкової накладної; дата
виписування податкової накладної;
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку;
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг;
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; ціна постачання
без урахування податку; ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; вид цивільно-правового
договору; код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Пунктами 201.4 та 201.6 статті 201
Податкового кодексу України
встановлено, що податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Оригінал податкової
накладної видається покупцю, копія
залишається у продавця товарів/послуг.
Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Органи державної
податкової служби за даними реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних, наданих в електронному
вигляді, повідомляють платника податку
про наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до акту № 3/41-10/00100227 від
21.01.2014 за результатами проведеної
перевірки позивача встановлено, що
відповідно до листа №03/32-3748 від 06.10.2011
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості, розглянуто лист №
02/04-03/11786 від 29.09.2011 позивача щодо
погодження проекту договору з ТОВ «Чед-
Насад» на поставку трансформаторів
струму напругою 330 Кв на загальну суму
21085300,0 грн., та погодило зазначити
проект договору за умови його
виконання із дотриманням вимог чинного
законодавства в сфері державних
закупівель.

Також відповідно до зазначеного акту
встановлено наступне: "Міжрегіональним
головним управлінням Міндоходів -
Центральний офіс з обслуговування
великих платників отримано Постанову
старшого слідчого в ОВС Головного
слідчого управління СБ України
капітана юстиції Талалай Д.В., від 07.11.2013
року (вх.. ЦО 20.11.2013 №3359/8), в матеріалах
досудового слідства встановлено, що
15.09.2011 року між ДП НЕК «Укренерго»,
особі директора Ходаківського A.M., та
ТОВ «Чед -Насад», в особі директора
Гвоздьова, укладено Договір №240/01-11 на
загальну суму 99 984 000,0 грн. у тому числі
ПДВ 16 664 000,0 гри., відповідно до умов
якого ТОВ «Чед -Насад» зобов'язався у 2012
році поставити до відокремлених
підрозділів ДП НЕК "Укренерго» (ПС 750кВ
«Західноукраїнська» та ПС 750кВ
«Дніпровська» автотрансформатори у
кількості 2-х штук.

24.04.2012 року між ДП НЕК «Укренерго», в
особі директора Ходаківського A.M., та
ТОВ «Чед -Насад», в особі директора
Мастерова О.С., укладено додаткову
угоду до Договору №240/04-11 від 15.03.2011р.,
відповідно до умов якої погодили
відстрочку платежу до 80 банківських
днів.

19.09.2011 року ТОВ «Чед - Насад» отримано
перерахування коштів від ДП НЕК
«Укренерго» згідно рахунку - фактури
№СФ 2 від 15.09.2011 року з призначенням
платежу «аванс за автотрансформатори»,
20.09.2012 року відповідно до рахунку -
фактури СФ000001 від 03.09.2012 року з
призначенням платежу
автотрансформатори на суму 32 200 416
грн., 28.09.2012 року перераховано 32 583 584
грн., на підставі рахунку №РФ0001.

Також, за матеріалами досудового
слідства встановлено, що ТОВ «Чед -
Насад» за юридичною адресою: м.
Сімферополь, вул.. Некрасова,9 не
знаходиться і не знаходилось ніколи,
засновники та будь - які представники
вказаного підприємства за вказаною
адресою не з'являлися.

Опитаний ОСОБА_4 (мешканець м. Харків)
повідомив, що він являється
номінальним директором ТОВ «Чед -
Насад» і фактично не здійснював
керівництво вказаним підприємством.
ТОВ «Чед -Насад» було зареєстровано на
нього за грошову винагороду, яку
отримав від мешканців м. Харків. Також
за щомісячну грошову винагороду у
розмірі 3000 грн. він підписував
документи господарської діяльності
вказаного підприємства.

04.12.2013 року листом №213160/7/41-118
Центральний офіс надіслано запит до
ДПІ у м. Сімферополі ГУ Міндоходів
«Щодо проведення зустрічної звірки ТОВ
«Чед -Насад» за період 01.06.2011 року по
31.10.2013 року. Станом на 08.01.2014 року
відповідь не отримано."

З аналізу наявних в матеріалах справи
копії договору №240/01-11 від 15.09.2011 та
складених до нього первинних
документів вбачається, що відповідні
документи були складені та підписані
від імені ТОВ "Чед - Насад" ОСОБА_4, який
на момент укладання зазначеного
договору був директором ТОВ "Чед -
Насад".

Позивач, як на підтвердження
відсутності факту допущення порушення
вимог податкового законодавства при
укладанні та виконанні договору з ТОВ
"Чед - Насад" посилається на нотаріально
засвідчену заяву ОСОБА_4 від 31.01.2014
адресовану до компетентних органів, в
якій він зазначає про те, що в період з
24.09.2010 по 09.11.2011 був директором ТОВ "Чед -
Насад" та в зазначений період ним, як
директором укладались та
підписувались усі угоди, первинні та
звітні документи. Також в зазначеній
заяві він зазначив про те, що пояснення
про те, що він не є директором ТОВ "Чед -
Насад" та не має відношення до
зазначеного підприємства він надавав
під психічним тиском співробітників
правоохоронних органів.

Суд звертає увагу на той факт, що
нотаріально засвідчені пояснення
фізичної особи не можуть бути прийняті
судом у якості належного доказу в
адміністративній справі, оскільки у
випадку необхідності для повного
з'ясування обставин справи отримання
пояснень від фізичної особи вона можу
бути допитана судом у якості свідка.

Водночас суд звертає увагу на той факт,
що в заяві ОСОБА_4 від 31.01.2014 не
міститься жодних відомостей щодо
правовідносин між позивачем та ТОВ
"Чед - Насад" за договором №240/01-11 від
15.09.2011.

Судом на адресу ОСОБА_6, який відповідно
до відомостей з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців є засновником ТОВ
"Чед - Насад" було направлено запит щодо
надання письмових пояснень щодо
правовідносин ТОВ "Чед-Насад" з
Державним підприємством "Національна
енергетична компанія "Укренерго" за
період з 01.06.2011 по 31.10.2013, водночас
відповіді на зазначений запит до суду
не надійшло.

Відповідно до акту довідки №314/25-00/00213428
від 27.12.2013 встановлено, що між ПАТ
"Запоріжтрансформатор" та ТОВ «Фешин
Мобайл» укладено договори поставки:
№РР003995 від 27.09.2011 на поставку
автотрансформатора АОДЦТН-33000/750/330-У1 у
кількості 1 штука на загальну суму 26 200
020,00 грн., у т.ч. ПДВ - 4 366 670,00 грн.; №РР003998
від 27.09.2011 на поставку
автотрансформатора АОДЦТН-33000/750/330-У1 у
кількості 1 штука на загальну суму 26 200
020,00 грн., у т.ч. ПДВ - 4 366 670,00 грн. А також
встановлено, що між ПАТ
"Запоріжтрансформатор", ТОВ «Фешин
Мобайл» та ТОВ «Чед-Насад» укладені
угоди про зміну особи у зобов'язаннях:
б/н від 24.04.2012, згідно якої у договорі
поставки № РР003995 від 27.09.2011 змінено
покупця, у зв'язку з чим усі права та
зобов'язання по автотрансформатору
АОДЦТН-33000/75О/330-У1, які виникли на дату
підписання цієї угоди переходять до
Нового покупця; б/н від 24.04.2012, згідно
якого у договорі поставки № РР003998 від
27.09.2011 змінено покупця, у зв'язку з чим
усі права та зобов'язання по
автотрансформатору АОДЦТН-3300О/75О/330-У1,
які виникли на дату підписання цієї
угоди переходять до Нового покупця.

Позивачем доказів та обґрунтувань на
спростування факту того, що за
договором №240/01-11 від 15.09.2011 були
придбані у ТОВ "Чед - Насад"
автотрансформатори, які були отримані
останнім від ПАТ
"Запоріжтрансформатор" за договорами №
РР003995 від 27.09.2011 та № РР003998 від 27.09.2011
суду надано не було.

Допитана у судовому засіданні у якості
свідка ОСОБА_1 зазначила про те, що за
договором №240/01-11 від 15.09.2011 позивачем
були придбані ті самі
автотрансформатори, які були придбані
ТОВ "Чед - Насад" у ПАТ
"Запоріжтрансформатор" за договорами
№РР003995 від 27.09.2011 та № РР003998 від 27.09.2011.

Позивачем крім посилань на факт того,
що ТОВ "Чед - Насад" мало отримати певний
прибуток за операцією проведеною за
договором №240/01-11 від 15.09.2011 та з метою
виконання своїх зобов'язань за
зазначеним договором понесло інші
витрати крім безпосередньої вартості
автотрансформаторів, які і були
включені до складу їх вартості, інших
обґрунтувань на підтвердження факту
того, що за договором №240/01-11 від 15.09.2011
автотрансформатори за ціною, яка не
відрізняється від звичайної ціни суду
надано не було.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, встановлено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних
повноважень, у випадку, якщо він є
відповідачем в адміністративній
справі, покладено обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом
адміністративного судочинства України
на кожну сторону, в не залежності від
того чи є вона суб'єктом владних
повноважень, покладено обов'язок щодо
доведення обставин на яких ґрунтуються
її вимоги та заперечення.

З огляду на викладене, враховуючи те, що
вартість автотрансформаторів, які були
придбані позивачем за договором №240/01-11
від 15.09.2011, є значно вищою за вартість їх
придбання у заводу -виробника, у той
час, як позивачем не надано суду
належних доказів та обґрунтувань на
підтвердження того, що ціна за
договором №240/01-11 від 15.09.2011 не
відрізняється від звичайної ціни, суд
дійшов висновку про відсутність
підстав вважати необґрунтованими
висновки відповідача про допущення
позивачем порушення пункту 39.2 статті
39, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів
201.1, 201.4, 201.6, 201.10 статті 201 Податкового
кодексу України, з огляду на що позовні
вимоги є необґрунтованими та не
підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, керуючись
вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова набирає законної сили після
закінчення строку для її апеляційного
оскарження. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Апеляційна скарга подається
до адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
О.П. Огурцов

справа №826/5329/14