Справа № 286/3324/14-а
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"22" вересня 2014 р.
Справа № 286/3324/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Охрімчук І.Г.

суддів:
Зарудяної Л.О.

Кузьменко Л.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Овруцькому
районі Житомирської області на
постанову Овруцького районного суду
Житомирської області від "14" липня 2014 р.
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Овруцькому районі Житомирської
області про зобов'язання вчинити дії
,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Овруцького районного суду
Житомирської області від 14 липня 2014
року зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Овруцькому районі
провести ОСОБА_3 донарахування та
виплату за період з 1 січня 2014 року по 31
травня 2014 року:

- доплати до пенсії як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає на території
радіоактивного забруднення щомісячно
у відповідності до ст.39 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
розміру 1-ї мінімальної заробітної
плати, встановленій законом про
Державний бюджет України на
відповідний рік, щомісячно;

- додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю у відповідності до ст. 50 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
розміру 75% мінімальної пенсії за віком,
яка дорівнює прожитковому мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом про Державний
бюджет України на відповідний рік,
щомісячно;

- пенсії, як інваліду ІІ-ї групи, щодо
якого встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, виходячи
із розміру, встановленого ст. 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
розміру 8-ми мінімальних пенсій за
віком, яка дорівнює прожитковому
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом
про Державний бюджет України на
відповідний рік, щомісячно;

- підвищення до пенсії як дитині війни у
відповідності до ст.6 Закону України
„Про соціальний захист дітей війни",
виходячи з розміру 30% мінімальної
пенсії за віком, яка дорівнює
прожитковому мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом про Державний бюджет України
на відповідний рік, щомісячно.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Овруцькому районі
виконати постанову негайно у межах
суми платежу за один місяць та подати
звіт про виконання судового рішення
протягом 1 місяця з дня набрання
постановою законної сили.

В апеляційній скарзі апелянт,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Розглянувши справу в порядку,
визначеному п.3 ч.1 ст. 197 КАС України,
колегія суддів приходить до висновку,
що скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Встановлено, що позивач є пенсіонером,
має статус дитини війни, перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в Овруцькому районі, є
потерпілим від наслідків
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
що підтверджується посвідченням серії
А №070127 та проживає в зоні посиленого
радіоекологічного контролю, що
підтверджується довідками управління
Пенсійного фонду України в Овруцькому
районі та паспортом.

Позивач отримує виплати згідно зі
ст.ст. 39, 50, 54 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", але у
меншому розмірі, ніж визначено Законом.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" до пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
провадиться доплата - у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - однієї
мінімальної заробітної плати.

Згідно положень ст.50 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", особам,
віднесеним до першої категорії,
інвалідам ІІ групи, додаткова пенсія за
шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається у розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком.

Згідно положень ст.54 Закону - розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими по
ІІ групі інвалідності - 8 мінімальних
пенсій за віком.

Відповідно до ст.6 ЗУ „Про соціальний
захист дітей війни", у відповідній
редакції, дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищується на 30% мінімальної пенсії
за віком.

Кабінетом Міністрів України на
виконання вказаного положення ст. 39, 50,
54 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" 23.11.2011
року прийнято постанову № 1210 "Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи". У
відповідності до вказаної постанови КМ
України, позивачу провадиться
нарахування і виплата підвищення до
пенсії як непрацюючому пенсіонеру,
який проживає на території
радіоактивного забруднення та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю.

Суд першої інстанції, надаючи правову
оцінку правовідносинам, які виникли
між сторонами, прийшов до висновку, що
виплата позивачу коштів передбачених
ст. ст. 39, 50, 54 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" у
розмірах визначених постановою КМУ, є
протиправними.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком, виходячи з наступного.

Положення п.28 розділу II Закону України
„Про державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" №107-VI, яким були внесені
зміни до ст.39 та ст.50, 54 Закону України
„Про статус і соціальний захист
громадян, постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" і які обмежували права
громадян, щодо виплати підвищення до
пенсії як непрацюючому пенсіонеру,
який проживає на території
радіоактивного забруднення та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, Рішенням Конституційного
суду України у справі №10-рп/2008 від
22.05.2008 року, визнано неконституційними.

Таким чином, з 22 травня 2008 року по 22
липня 2011 року спірні відносини
регулювалися відповідно до ст. 39 та ст.
50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" .

Пунктом 4 Прикінцевих положень ЗУ "Про
Державний бюджет України на 2013 рік"
встановлено, що у 2013 році норми і
положення, зокрема, ст. 39, 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Згідно ст. 3 Бюджетного Кодексу України
бюджетний період для всіх бюджетів, що
складають бюджетну систему України,
становить один календарний рік, який
починається 1 січня кожного року і
закінчується 31 грудня того ж року.

Тобто положення п.4 Прикінцевих
положень ЗУ "Про Державний бюджет
України на 2013 рік" діяли протягом
бюджетного року та закінчилися 31.12.2013
року.

На час розгляду даної справи, Законом
України "Про Державний бюджет на 2014 рік"
від 16 січня 2014 року №719-VII, що набрав
чинності з 1 січня 2014 року (п.1
Прикінцевих положень Закону) такі
обмеження встановленні не були.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України, закони, інші правові акти або
їхні окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
із дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, в період, за який
зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплату зазначених
коштів, є чинними і підлягають
застосуванню: ст.39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи", в редакції, відповідно до
якої підвищення до пенсії як
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення не може
бути нижчим ніж одна мінімальна
заробітна плата та ст.50 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" відповідно
до якої, особам, віднесеним до першої
категорії, інвалідам ІІ групи,
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком, ст.54
Закону відповідно до якої - розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими по
ІІ групі інвалідності - 8 мінімальних
пенсій за віком, а також ст.6 ЗУ „Про
соціальний захист дітей війни",
відповідно до якої дітям війни пенсії
або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищується на 30% мінімальної
пенсії за віком..

Доводи відповідача щодо правомірності
своїх дій з посиланням на відсутність
бюджетних коштів на фінансування
виплат в порядку статей 39, 50, 54 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
та ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" обґрунтовано не
взяті судом до уваги, оскільки питання
фінансування цих видатків не виступає
предметом даного спору. Питання
надання бюджетних коштів Управлінню
для виконання покладених на нього
обов'язків у справах цієї категорії
виходять за межі заявлених вимог і
судом не розглядалися.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції вірно встановив
фактичні обставини справи, дослідив
наявні докази, надав їм належну оцінку
та прийняв законне та обґрунтоване
рішення, підстави для скасування якого
відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Овруцькому
районі Житомирської області залишити
без задоволення, а постанову
Овруцького районного суду
Житомирської області від "14" липня 2014 р.
без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
постановляння і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
І.Г. Охрімчук

судді:
Л.О. Зарудяна

Л.В. Кузьменко

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
Овруцькому районі Житомирської
області вул.Леніна, 12,м.Овруч,Овруцький
район, Житомирська область,11100

4-третій особі: - ,