Справа № 802/3160/14-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 вересня 2014 р.
Справа № 802/3160/14-а

Суддя Вінницького окружного
адміністративного суду Яремчук
Костянтин Олександрович, розглянувши в
порядку письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Департаменту соціальної
політики Вінницької обласної
державної адміністрації про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2014 року до Вінницького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом звернулась
ОСОБА_1 до Департаменту соціальної
політики Вінницької обласної
державної адміністрації про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначив, що своїм листом № 04-24-20 від 11
червня 2014 року відповідач відмовив
позивачу у наданні дозволу на сплату
митних платежів за автомобіль "Volkswagen
Passat", який наданий в якості
гуманітарної допомоги її покійному
чоловікові ОСОБА_2. Вказана відмова
мотивована тим, що відповідно до пункту
41 Порядку забезпечення інвалідів
автомобілями, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№999 від 19 липня 2006 року, після смерті
інваліда, дитини - інваліда автомобіль,
визнаний гуманітарною допомогою, яким
інвалід був забезпечений через Головне
управління соціального захисту і
користувався менше ніж 10 років, може
бути переданий у власність одному з
членів сім'ї інваліда за рішенням
Мінсоцполітики за умови сплати
податків і зборів за ставками, діючими
на день здійснення митного оформлення
автомобіля, які повинні бути сплачені
членом сім'ї померлого інваліда, дитини
- інваліда протягом шести місяців з дня
смерті інваліда. Відтак, оскільки з дня
смерті ОСОБА_2 пройшло більше 6 місяців,
тому підстави для надання такого
дозволу відсутні.

Однак, на думку позивача, відповідачем
невірно застосовано положення пункту 41
Порядку забезпечення інвалідів
автомобілями, оскільки на час смерті її
чоловіка ця норма діяла в іншій
редакції, яка не обмежувала сплату
митних платежів жодними строками.

За таких обставин ОСОБА_1 вважає
відмову відповідача у наданні дозволу
на сплату митних платежів
протиправною, а тому, на її думку,
наявні підстави для визнання
протиправними дій відповідача та
зобов'язання його надати дозвіл
позивачу на сплату митних платежів на
автомобіль "Volkswagen Passat".

Позивач в судове засідання не
з'явилася, при цьому від її
представника надійшла до суду заява
про розгляд справи без його участі.
Додатково представник позивача
зазначив, що позовні вимоги підтримує
та просить адміністративний позов
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання також не з'явилася, проте
надала суду заяву, у якій просила
розгляд справи здійснювати за її
відсутності. При цьому заперечувала
проти адміністративного позову та
просила відмовити в його задоволенні.

З урахуванням викладеного, керуючись
положеннями частини 4 статті 122 КАС
України, суд вважає, що наявні підстави
для розгляду справи в порядку
письмового провадження.

Дослідивши адміністративну справу,
оцінивши надані докази, суд встановив
наступне.

ОСОБА_2 (чоловік ОСОБА_1) в якості
гуманітарної допомоги отримав
автомобіль "Volkswagen Passat", 1996 року випуску,
кузов НОМЕР_1.

Вказаний автомобіль ОСОБА_2 отримав у
відповідності до Порядку забезпечення
інвалідів автомобілями, що був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України №999 від 19 липня 2006
року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть.

З метою отримання дозволу на сплату
митних платежів за автомобіль "Volkswagen
Passat" ОСОБА_1 11 червня 2014 року звернулася
до Департаменту соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації.

Проте, відповідач своїм листом вих.
№04-24-20 від 11 червня 2014 року відмовив
ОСОБА_1 у наданні такого дозволу,
посилаючись при цьому на те, що
позивачем з пропущенням
шестимісячного строку подано заяву про
надання згоди на сплату митних
платежів.

Надаючи правову оцінку відмові
відповідача, суд зважає на таке.

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються Законом України
Про гуманітарну допомогу" (надалі -
Закон).

Відповідно до статті 1 Закону
гуманітарна допомога - це цільова
адресна безоплатна допомога в грошовій
або натуральній формі, у вигляді
безповоротної фінансової допомоги або
добровільних пожертвувань, або
допомога у вигляді виконання робіт,
надання послуг, що надається
іноземними та вітчизняними донорами із
гуманних мотивів отримувачам
гуманітарної допомоги в Україні або за
кордоном, які потребують її у зв'язку з
соціальною незахищеністю,
матеріальною незабезпеченістю, важким
фінансовим становищем, виникненням
надзвичайного стану, зокрема внаслідок
стихійного лиха, аварій, епідемій і
епізоотій, екологічних, техногенних та
інших катастроф, які створюють загрозу
для життя і здоров'я населення, або
тяжкою хворобою конкретних фізичних
осіб.

Відповідно до частини 1 статті 11-1
Закону забезпечення інвалідів,
дітей-інвалідів автомобілями,
визнаними гуманітарною допомогою,
здійснюється на умовах, передбачених
законом, та у порядку, що визначається
Кабінетом Міністрів України.

Механізм забезпечення легковими
автомобілями інвалідів, зокрема
дітей-інвалідів, які мають право на їх
отримання безоплатно або на пільгових
умовах, є громадянами України і місце
проживання яких зареєстровано в
Україні в установленому
законодавством порядку врегульовано
Порядком забезпечення інвалідів
автомобілями, затвердженим постановою
№ 999 Кабінету Міністрів України від 19
липня 2006 року (далі - Порядок).

Так, пунктом 41 даного Порядку (в
редакції чинній на момент смерті
ОСОБА_2) передбачалося, що автомобіль,
отриманий Головним управлінням
соціального захисту як гуманітарна
допомога для конкретного інваліда,
який перебуває на обліку, видається
безоплатно такому інваліду (за його
згодою або за згодою законного
представника недієздатного інваліда),
дитині-інваліду (за згодою її законного
представника) незалежно від черговості
на десятирічний строк, визначений з
дати видачі, із зняттям з обліку.

Після смерті інваліда, дитини-інваліда
автомобіль, визнаний гуманітарною
допомогою, яким інвалід був
забезпечений через Головне управління
соціального захисту і користувався
менше ніж 10 років, може бути переданий у
власність одному з членів сім'ї
інваліда за рішенням Комісії з питань
гуманітарної допомоги при Кабінеті
Міністрів України за умови сплати
податків і зборів за ставками, діючими
на день здійснення митного оформлення
автомобіля.

Разом із тим, постановою № 1057 Кабінету
Міністрів України від 31 жовтня 2012 року
"Про внесення змін до Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями"
внесено зміни до пункту 41 Порядку та
передбачено шестимісячний строк з дня
смерті інваліда для сплати членами
його сім'ї митних платежів.

Суд зважає на положення частини 1
статті 58 Конституції України, якими
визначено, що закони та інші
нормативно - правові акти не мають
зворотної дії в часі крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Як випливає з рішення Конституційного
Суду України від 09 лютого 1999 року
№1/99рп, частину 1 статті 58 Конституції
України щодо дії нормативно - правового
акта в часі треба розуміти так, що вона
починається з моменту набрання цим
актом чинності і припиняється з
втратою ним чинності, тобто до події,
факту застосовується той закон або
інший нормативно-правовий акт, під час
дії якого вони настали або мали місце.
Неприпустимість зворотної дії
нормативно-правового акта полягає в
тому, що запроваджені ним нові норми не
можуть застосовуватися до
правовідносин, які існували до
набрання ним чинності.

Суд встановив, що станом на день смерті
ОСОБА_2 чинними були положення пункту 41
Порядку в редакції, які не
встановлювали обов'язку членів сім'ї
інваліда саме у шестимісячний строк з
моменту смерті інваліда сплатити суму
необхідних для викупу автомобіля
митних платежів.

Відтак, застосування відповідачем до
спірних правовідносин положень пункту
41 Порядку із змінами і доповненнями,
внесеними постановою № 1057 Кабінету
Міністрів України від 31 жовтня 2012 року,
є протиправними.

З приводу вимог позивача щодо
зобов'язання Департаменту соціальної
політики Вінницької обласної
державної адміністрації надати дозвіл
на сплату митних платежів
зааавтомобіль "Volkswagen Passat", 1996 року
випуску, кузов НОМЕР_1, то суд зважає на
таке.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті
162 КАС України у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про зобов'язання
відповідача вчинити певні дії.

Тому, враховуючи протиправність
відмови відповідача у наданні дозволу
ОСОБА_1 на сплату митних платежів за
автомобіль "Volkswagen Passat", суд доходить
висновку щодо зобов'язання відповідача
надати дозвіл ОСОБА_1 на сплату митних
платежів за автомобіль "Volkswagen Passat", 1996
року випуску, номер кузова НОМЕР_1,
державний номер НОМЕР_2.

Відтак, адміністративний позов
належить задовольнити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд керується частиною 1 статті
94 КАС України, в силу якої, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову
Департаменту соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації у наданні ОСОБА_1 дозволу
на сплату митних платежів на
автомобіль марки "Volkswagen Passat", 1996 року
випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний
номер НОМЕР_2.

Зобов'язати Департамент соціальної
політики Вінницької обласної
державної адміністрації надати ОСОБА_1
дозвіл на сплату митних платежів на
автомобіль марки "Volkswagen Passat", 1996 року
випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний
номер НОМЕР_2.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_3) кошти у розмірі 73 гривні 08
копійок.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Яремчук Костянтин
Олександрович