Справа № 802/1883/14-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/1883/14-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Совгира Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П.

при секретарі: Бондаренко С.А.

за участю:

представника позивача: Болтака Д.О.,

представника відповідача: Мавродій Р.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Вінницької митниці Міністерства
доходів і зборів України на постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 02 липня 2014
року у справі за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Домдах" до
Вінницької митниці Міністерства
доходів і зборів про визнання дій
протиправними , -

В С Т А Н О В И В :

В травні 2014 року позивач звернувся до
Вінницького окружного
адміністративного суду з позовом до
Вінницької митниці Міністерства
доходів і зборів про визнання дій
протиправними.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 02.07.2014 року
адміністративний позов задоволено у
повному обсязі.

Не погоджуючись з даною постановою
суду, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального права просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким у задоволені позовних вимог
відмовити.

В судовому засіданні представник
позивача заперечував проти
задоволення апеляційної скарги
відповідача та просив суд залишити її
без задоволення, а постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 02.07.2014 року -
без змін.

Представник відповідача підтримав
доводи апеляційної скарги та просив
суд задовольнити її.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представників сторін, які прибули в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
29.11.2010 року між TOB "Енерготранзит" (як
комісіонером) та TОB "Домдах" (як
комітентом) укладено договір комісії
№29/11-К, за яким комітент доручає
комісіонеру, а комісіонер
зобов'язується від власного імені, в
інтересах та за дорученням комітента
придбати за рахунок останнього товар
та здійснити його митне оформлення. На
підставі чого, між компанією "OSLUN LIMITED",
Великобританія та TOB "Енерготранзит"
01.12.2010 року був укладений
зовнішньоекономічний контракт №5
строком дії до 31.12.2011 року.

На виконання умов зазначених
контрактів 09.12.2010 р. на митну територію
України в зоні діяльності Південної
митниці від компанії "OSLUN LIMITED",
відправник: "WENLING FOREIGN TRADE CORP", Китай на
адресу відповідача на підставі
коносаменту №558769483, інвойсу № FDFAG98778
від 03.12.2010 року були ввезені
електропобутові товари загальною
фактурною вартістю 466759,44 грн.,
загальною вагою згідно коносаменту
№558769483 - 12000 кг.

В ході проведення 15.12.2010 року митного
огляду посадовими особами Південної
митниці виявлено, що вага брутто товару
у контейнері №MKSU110 74 більше на 21840 кг,
ніж зазначено в коносаменті № 558769483,
про що складено відповідний акт 15.12.2010
року № 222.

З наданих до суду доказів вбачається,
що 17.12.2010 року, з метою визначення ваги,
кількості, маркування, пакування,
якісних характеристик товару
декларантом TOB "Енерготранзит" було
проведено ідентифікаційний огляд
товару, яким було підтверджено
відповідність товару даним заявлених у
товаросупровідних документах.

25 грудня 2010 року декларант TOB
"Енерготранзит" подав до Вінницької
митниці ВМД Ш 401000009/2010/0089 і
товаросупровідні документи на 9
найменувань. За наслідками проведеного
митного контролю працівниками
Вінницької митниці виявлено наявність
товару який не відповідає змісту
супровідних документів.

Вказані обставини слугували підставою
для порушення 11.01.2011 року стосовно ТОВ
"Енерготранзит" кримінальної справи по
факту контрабандного ввезення товарів
промислового призначення. В
подальшому, згідно з постановою від
18.01.2012 року вказану кримінальну справу
закрито за відсутністю в діянні складу
злочину.

По факту порушення митних правил
стосовно митного брокера ОСОБА_4
складено протокол №0059/40100001/12 від 27.01.2012
року, оскільки остання не перевірила
точність відомостей про товари, що
містились в товаросупровідних
документах, необхідних для митного
контролю. Постановою Староміського
районного суду м. Вінниці від 15.02.2012
року митного брокера ОСОБА_4 визнано
винною у вчинені правопорушення та
застосовано адміністративне стягнення
у вигляді штрафу в сумі 17000 грн., а
предмет порушення митних правил
електропобутові товари на суму 574945,48
грн. вилучені та передані на зберігання
до Вінницької митниці. Постановою
Апеляційного суду Вінницької області
від 12.03.2012 року, вказане рішення змінено
в частині вартості товару 574 945, 48 грн.
на 2616 407,89 грн., в іншій частині залишено
без змін.

На підставі даних обставин, позивачем
28.05.2012 року на адресу ТОВ
"Енерготранзиту" направлено вимогу №50
про відмову виконання зобов'язань
останнім на користь позивача згідно з
договором комісії № 29/11-К від 29.11.2010
року. За наслідками отриманого листа
від ТОВ "Енерготранзиту" за №12 від
11.06.2012 року, позивач звернувся до
Господарського суду Вінницької
області з позовом. В ході розгляду
якого ухвалою суду у справі №14/69/2012/5003
від 14.08.2012 року заборонено Вінницькій
митниці здійснювати митне оформлення
товару промислового призначення
загальною вагою 31707,35 кг, вартістю 2616407,89
до вирішення спору по суті. Рішенням
Господарського суду Вінницької
області від 10.10.2012 року позов позивача
задоволено, розірвано договір комісії
від 29.11.2010 року № 29/11-к укладений між TOB
"Енерготранзит" та TОB "Домдах", стягнуто
на користь останнього кошти в сумі 144 000
грн., внесені як предоплата за митне
оформлення. У відповідності до
постанови Вищого господарського суду
України від 13.02.2013 року вказане судове
рішення набуло законної сили.

17.06.2013 року позивачем на адресу
Вінницької митниці надіслано заяву з
проханням проінформувати про
процедуру повернення товару власнику,
механізм сплати вартості послуг за
його зберігання, розмір грошової суми
вартості зберігання у разі її
наявності. В судовому засіданні
встановлено, що при реєстрації заяви
допущено виконавцем помилку, а саме,
звернення надійшло за № 5764/13, 26.06.13 року
а не 26.07.13 року, як зазначено.

25.06.2013 року уповноваженою комісією
митного органу майно промислового
призначення загальною вагою 31707,35 кг у
кількості 178 найменувань передано у
власність держави.

В подальшому листом від 12.07.2013 року за
вих.№16/1-3575 про розгляд заяви
Вінницькою митницею проінформовано
ТОВ "Домдах", що повернення власнику
вказаного майна є неможливим, адже
позивач не звернувся з такою заявою до
закінчення терміну зберігання, відтак
його було передано на реалізацію, про
що складено відповідний акт.

23.10.2013 року майно промислового
призначення загальною вагою 31707,35 кг у
кількості 178 найменувань, згідно
протоколу аукціону від 23.10.2013 року,
перейшло у власність ФОП ОСОБА_5, та за
товар в дохід державного бюджету
сплачено 297500 грн.

Розглядаючи даний позов суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
дії Вінницької митниці Міндоходів щодо
звернення у власність держави та
передачі на реалізацію
електропобутових товарів в кількості
178 позицій на підставі акту опису,
оцінки та передачі в реалізацію майна
на аукціонних торгах №65 від 25.06.2013 року
протиправними та незаконними. Колегія
суддів погоджується з таким висновком
суду першої інстанції виходячи з
наступного.

Пунктом 23 частині 1 статті 4 Митного
кодексу України (надалі - МК України)
визначено поняття митного оформлення,
зокрема митне оформлення це виконання
митних формальностей, необхідних для
випуску товарів, транспортних засобів
комерційного призначення.

Метою митного оформлення, згідно з ч.1
ст.246 МК України, є забезпечення
дотримання встановленого
законодавством України порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України, а також
забезпечення статистичного обліку
ввезення на митну територію України,
вивезення за її межі і транзиту через
її територію товарів.

Як зазначено вище, 29.11.2010 року між TOB
"Енерготранзит", як комісіонером, та TОB
"Домдах", як комітентом, укладено
договір комісії №29/11-К, за яким
комітент доручає комісіонеру, а
комісіонер зобов'язується від власного
імені, в інтересах та за дорученням
комітента придбати за рахунок
останнього товар та здійснити його
митне оформлення.

В ході судового розгляду справи
встановлено, що по факту порушення
митних правил митним брокером ОСОБА_4,
яка не перевірила точність відомостей
про товари, що містились в
товаросупровідних документах,
необхідних для митного контролю,
складено відповідний адміністративний
протокол. За наслідками розгляду якого,
Староміським районним судом м. Вінниці
15.02.2012 року винесено постанову про
визнання митного брокера ОСОБА_4 винною
у вчинені правопорушення та
застосовано адміністративне стягнення
у вигляді штрафу в сумі 17000 грн., а
предмет порушення митних правил
електропобутові товари на суму 574945,48
грн. вилучені та передані на зберігання
до Вінницької митниці - повернути
власнику ТОВ "Енерготранзит".
Постановою Апеляційного суду
Вінницької області від 12.03.2012 року,
вказане рішення змінено в частині
вартості товару 574 945, 48 грн. на 2 616 407,89
грн., в іншій частині залишено без змін.

Тобто, згідно з умовами вказаного
судового рішення Вінницьку митницю
визначено як відповідальну особу за
зберігання товару промислового
призначення загальною вагою 31707,35 кг у
кількості 178 найменувань.

Частиною 1 статті 511 МК України
визначено, що товари - безпосередні
предмети порушення митних правил та
відповідні документи, необхідні як
докази у справі про порушення митних
правил, можуть тимчасово вилучатися.
Документи, які перебувають в
електронному вигляді, вилучаються
разом з відповідними носіями.

Частина 5 статті 238 МК України
встановлює, що на складах органів
доходів і зборів можуть також
зберігатися: 1) товари, що знаходяться
на тимчасовому зберіганні під митним
контролем відповідно до глави 29 цього
Кодексу; 2) товари, транспортні засоби
комерційного призначення, що
переміщуються через митний кордон
України, якщо їх митне оформлення не
може бути завершено у день пред'явлення
органу доходів і зборів, а також в інших
випадках на прохання власників таких
товарів, транспортних засобів або
уповноважених ними осіб; 3) товари, що
вивозяться за межі митної території
України та після закінчення митного
оформлення зберігаються під митним
контролем до фактичного їх вивезення; 4)
товари, які перебувають у митному
режимі транзиту відповідно до статті 90
цього Кодексу; 5) товари, які
перебувають у митному режимі митного
складу відповідно до статті 121 цього
Кодексу; 6) товари, транспортні засоби
комерційного призначення, вилучені
відповідно до статті 511 цього Кодексу; 7)
товари, доставлені перевізником до
органу доходів і зборів призначення
відповідно до пункту 4 частини першої
статті 191 цього Кодексу; 8) товари, митне
оформлення яких призупинено
відповідно до статей 399 і 400 цього
Кодексу.

Порядок обліку, зберігання, оцінки
конфіскованого та іншого майна, що
переходить у власність держави, і
розпорядження ним врегульовано
постановою Кабінету Міністрів України
від 25 серпня 1998 р. № 1340 (надалі - ПКМУ
№1340), зокрема вимоги вказаної
постанови розповсюджуються на товари з
обмеженим терміном зберігання,
вилучені правоохоронними органами або
затримані митними органами як предмети
порушення митних правил, у тому числі
товари, затримані у справах про
контрабанду (п.п.4 п.1).

Зі змісту ч.1 ст. 239 МК України
вбачається, що під складами органів
доходів і зборів розуміються складські
приміщення, резервуари, криті та
відкриті майданчики, холодильні чи
морозильні камери, які належать
органам доходів і зборів або
використовуються ними і спеціально
обладнані для зберігання товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення.

Положення ч.4 ст. 240 МК України
встановлюють, що товари, транспортні
засоби комерційного призначення,
зазначені у пункті 6 частини п'ятої
статті 238 цього Кодексу, що підлягають
поверненню власнику, можуть
зберігатися на складах органів доходів
і зборів протягом 90 днів з дня набрання
законної сили відповідним рішенням.

В контексті зазначеного з моменту
набрання законної сили судового
рішення Господарського суду
Вінницької області від 10.10.2012 року, а
саме 13.02.2013 року (винесення постанови
Вищого господарського суду України)
позивач набув право звернення до
митного органу щодо повернення
зазначеного майна.

Так, ч.1 ст. 243 МК України передбачає, що
товари, транспортні засоби
комерційного призначення, що
зберігаються на складах органів
доходів і зборів, за якими власник або
уповноважена ним особа не звернулися
до закінчення строків зберігання,
встановлених цим Кодексом, підлягають
реалізації, а у випадках, передбачених
законодавством, - безоплатній передачі
у володіння і користування або
переробці, утилізації чи знищенню, про
що відповідний орган доходів і зборів
повідомляє власника зазначених
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення або
уповноважену ним особу не пізніш як за
15 днів до закінчення строків
зберігання. Таке повідомлення не
направляється після закінчення
строків зберігання, зазначених у
частинах другій та п'ятій статті 240
цього Кодексу.

Тобто, якщо особа, майно якої перебуває
на зберіганні у митному органі, до
моменту закінчення строку для такого
зберігання не звертається до митного
органу, вказане майно підлягає
подальшій реалізації. Однак варто
відмітити, що вказана норма закріплює
також імперативну поведінку митного
органу, що полягає у повідомленні
власника товару про закінчення строку
тимчасового зберігання не пізніш як за
15 днів до такого закінчення.

В своїх поясненнях представник
відповідача зазначила, що протягом 90
денного строку з моменту набрання
законної сили рішення Господарського
суду Вінницької області від 10.10.2012 року,
а саме 13.02.2013 року (винесення постанови
Вищого господарського суду України)
позивач не звернувся до Вінницької
митниці із відповідною заява, що
слугувало підставою для передачі майна
у власність держави.

Аналізуючи пояснення представника
відповідача в розрізі вказаних норм та
наданих доказів, судом встановлено, що
03.04.12 року ТОВ "Домдах" зверталось на
адресу відповідача із питанням
повернення товару, а своєю відповіддю
Вінницька митниця 13.04.12 року за №5/1-2273
роз'яснила відповідачу про можливість
повернути товар тільки на законних
підставах. Тобто, суд прийшов до
висновку, що відповідачу було відомі
про обставини, які склались навколо
товару ТОВ "Домдах". 17.06.2013 року
позивачем повторно на адресу
Вінницької митниці скеровано заяву з
проханням проінформувати про
процедуру повернення товару власнику,
механізм сплати вартості послуг за
його зберігання, розмір грошової суми
вартості зберігання у разі її
наявності.

В той же час, ніяким чином не
повідомивши ТОВ "Домдах" 25.06.2013 року
відповідач комісією Вінницької
митниці майно позивача загальною
вагою 31707,35 кг (178 найменувань) передав у
власність держави.

В подальшому, листом від 12.07.2013 року за
вих.№16/1-3575 Вінницька митниця
проінформувала ТОВ "Домдах", що
повернення власнику вказаного майна є
неможливим, адже позивач не звернувся з
такою заявою до закінчення терміну
зберігання, відтак його було передано
на реалізацію, про що складено
відповідний акт.

Докази щодо інформування позивача про
закінчення строку тимчасового
зберігання митним органом до суду не
надано, в зв'язку з відсутністю таких.

Таким чином, вказані докази і дії
відповідача свідчать про порушення
процедури Вінницькою митницею щодо
інформування власника майна про
закінчення строку тимчасового
зберігання та наслідків, що наступають
за таким пропущенням.

Також, суд звертає увагу на той факт, що
заяву до Вінницької митниці подано
17.06.2013 року, проте, у відповідності до
відбитку штемпелю фактично
зареєстровано 26.07.2013 року, тоді як
відповідь надано листом від 12.07.2013 року
за вих.№16/1-3575, а в електронних картках
реєстрації заява надійшла 26.06.13 року, у
зв'язку з чим, неможливо встановити
однозначної позиції митного органу
щодо моменту надходження вказаної
заяви. Представник відповідача
стверджує на помилковість у роботі
працівника канцелярії що у подальшому,
керівник митниці помилково написав
резолюцію на цей лист із вказівкою від
26.07.13 року.

Ст. 15 Закону України «Про звернення
громадян» передбачає, що органи
державної влади, місцевого
самоврядування та їх посадові особи,
керівники та посадові особи
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, об'єднань
громадян, до повноважень яких належить
розгляд заяв (клопотань), зобов'язані
об'єктивно і вчасно розглядати їх,
перевіряти викладені в них факти,
приймати рішення відповідно до чинного
законодавства і забезпечувати їх
виконання, повідомляти громадян про
наслідки розгляду заяв (клопотань).

Окрім того, у відповідності до ухвали
суду у справі №14/69/2012/5003 від 14.08.2012 року,
яка чинна, Вінницькій митниці
заборонено здійснювати митне
оформлення товару промислового
призначення загальною вагою 31707,35 кг,
вартістю 2616407,89 грн. до вирішення спору
по суті

Ст.124 Конституції України передбачено,
що судові рішення є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Дослідивши матеріали справи на предмет
дотримання вказаної норми, судом
встановлено, що відповідачем при
формуванні акту опису, оцінки та
передачі в реалізацію майна на
аукціонних торгах №65 від 25.06.2013 року не
надано оцінку усім обставинам, більше
того, не дотримано процедуру щодо
передує винесенню самого акту.

Визначаючись щодо заявлених позовних
вимог судом враховано той факт, що
митний орган фактично здійснив
реалізацію майна лише за наслідками
звернення позивача до митного органу, а
не після закінчення 90-денного строку
для зберігання такого товару з моменту
винесення постанови Вищого
господарського суду України від 13.02.2013
року.

Суд звертає увагу, що положення статті
240 МК України визначають не лише права
позивача щодо отримання майна протягом
90-денного строку, а й обов'язок митного
органу після закінчення вказаного
строку здійснити реалізацію вказаного
майна.

Таким чином, вказані обставини
свідчать про порушення митним органом
обов'язку щодо своєчасної реалізації
майна позивача.

Тому, враховуючи вищезазначене,
колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, тобто прийнята
постанова відповідає матеріалам
справи та вимогам закону і підстав для
її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Вінницької митниці
Міністерства доходів і зборів України,
- залишити без задоволення, а постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 02 липня 2014
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
29 вересня 2014 року .

Головуючий
Совгира Д. І.

Судді
Білоус О.В.

Курко О. П.