Справа № 826/20078/13-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Соколов
Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

25 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Беспалова О.О.

при секретарі судового засідання
Нечай Ю.О.

за участю:

представника позивача
Подпругіна О.О.

представника відповідача
Кириченко О.О.

розглянувши у порядку письмового
провадження в місті Києві апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "АДМ Україна" на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 17 лютого 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АДМ Україна" до
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центральний офіс з
обслуговування великих платників
податків, за участю третіх осіб -
Фермерського господарства "Антар" та
Фермерського господарства "Амфіра" про
скасування податкових
повідомлень-рішень від 14.10.2013 № та
№, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих платників
податків (далі - відповідач або
податковий орган), за участі третіх
осіб, з позовом про скасування
податкових повідомлень-рішень від
14.10.2013р. № та №.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
17 лютого 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, а також
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими та
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, просив його
скасувати та ухвалити нову постанову,
якою позов задовольнити.

В судове засідання з'явився
представник позивача, апеляційну
скаргу підтримав та просив її
задовольнити з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Представник відповідача до суду
з'явився, проти апеляційної скарги
заперечував та просив відмовити в її
задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача, представника
відповідача, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, постанова суду - без змін з
таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
відповідачем проведено документальну
позапланову виїзну перевірку позивача
щодо правомірності нарахування
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту та бюджетного
відшкодування податку по додану на
додану вартість на рахунок платника у
банку за червень 2013 року, за
результатами якої складено акт №
1155/40-50/3720/33546533 від 20.09.2013, згідно з
висновками якого, встановлено
порушення позивачем вимог податкового
законодавства: п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1
п.200.3 ст.200 Податкового кодексу України,
що призвело до завищення суми
податкового кредиту та від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту на суму 1 072 684,00 грн.; п.п. 14.1.18
п.14.1 ст.14, п.200.4, ст.200 Податкового
кодексу України, що призвело до
завищення суми бюджетного
відшкодування на суму 1 743 783 грн.

На підставі даного акту відповідачем
14.10.2013 прийнято податкові
повідомлення-рішення:

№, яким позивачу зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 84 274,00 грн.;

№, яким позивачу зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у розмірі 1 743 783,00 грн., а
також застосовано штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 871 891,00 грн.

Вважаючи, що спірні податкові
повідомлення-рішення прийнято
відповідачем незаконно та
необґрунтовано, позивач звернувся до
суду з позовом про їх скасування.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що доводи позивача не
підтверджуються достатніми доказами,
що свідчить про не обґрунтованість
позовних вимог, в той же час, податковим
органом обґрунтовано зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість та суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість.

Позивач в обґрунтування апеляційної
скарги посилається на хибність
висновків суду першої інстанції про
відсутність реального здійснення
господарських операцій із ФГ «Антар»,
ФГ «Амфора» та СК ім.. Шевченко,
оскільки, на його думку, товарність
операцій із зазначеними контрагентами
в повній мірі підтверджується наданими
ним доказами.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, висновкам суду першої
інстанції та доводам апеляційної
скарги, враховуючи пояснення
представників сторін, колегія суддів
зазначає наступне.

За змістом пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних

Згідно з пунктом 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 Податкового
кодексу України) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 Податкового кодексу України.

Виходячи з аналізу наведених вище
положень, для підтвердження включення
витрат на придбання товарів (робіт,
послуг) до складу валових витрат
підприємства, а також для
підтвердження включення сум
сплаченого податку на додану вартість
у складі ціни за придбаний товар
(роботи, послуги) до складу податкового
кредиту, підставою є первинні
документи, оформлені відповідно до
вимог Закону України «Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні».

При цьому як відомості, що містяться у
податкових накладних, так і дані
первинних документів, що складаються
при здійсненні господарської операції
та подаються платником до
контролюючого органу, мають
відповідати установленим вимогам та
містить достовірну інформацію про
обставини, з якими законодавство
пов'язує реалізацію права платника на
податкову вигоду.

Отже, для встановлення правильності
відображення у податковому обліку
господарських операцій платника
податку з'ясуванню підлягають:
реальність задекларованих
господарських операцій; наявність
ділової мети у розглядуваних
операціях; об'єктивний зміст вчинених
операцій у порівнянні із
задекларованим; добросовісність
позивача, якщо його контрагент має
дефекти правового статусу; дотримання
учасниками господарської операції
норм податкового законодавства щодо
змісту та наслідків для податкового
обліку відповідної операції.

При цьому, судова колегія виходить з
того, що порушення вимог податкового
законодавства на будь-якому з
наведених етапів є достатнім для
висновку про невідповідність
фактичних і задекларованих платником
податку наслідків господарських
операцій для податкового обліку.

Також варто наголосити, що обов'язок
підтвердити правомірність та
обґрунтованість витрат (у тому числі і
по сплаті ПДВ) первинними документами
покладається на платника, адже саме він
виступає суб'єктом, що використовує
включену постачальником до ціни товару
суму ПДВ при обчисленні суми податку,
яка підлягає перерахуванню до бюджету,
а також зменшує об'єкт оподаткування
податку на прибуток за фактом
понесення витрат.

Частинами 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року № 88 первинні документи
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: найменування підприємства,
установи, від імені яких складений
документ, назва документа (форми), дата
і місце складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у натуральному
та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що
сама по собі наявність належним чином
оформлених первинних документів не
може бути єдиною і достатньою
підставою для підтвердження
правомірності формування валових
витрат підприємства чи правомірність
включення сум сплаченого податку на
додану вартість у складі ціни за
придбаний товар (роботи, послуги) до
складу податкового кредиту,
дослідженню в такому випадку підлягає
реальність здійснення господарських
операцій позивача із контрагентами.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
у період щодо якого здійснювалася
податкова перевірка, позивачем
задекларовано господарські операції з
ФГ "Антар", ФГ "Амфіра" та СК ім. Шевченка.

З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем (покупець) і вказаними
контрагентами (продавці) було укладено
ряд аналогічних за змістом договорів
купівлі продажу насіння соняшнику,
зокрема, із ФГ „Амфіра" від 29.04.2013 № 10038,
із ФГ «Антар» від 23.05.2013 № 10080, від 22.05.2013
№ 10078, від 20.05.2013 №10067, від 17.05.2013 № 10060,
від 14.05.2013 № 10048, від 30.04.2013 № 10042, із СК
імені Шевченка від 06.06.2013 № 10097.

Відповідно до умов зазначених
договорів, продавець поставляє та
передає у власність, а покупець приймає
та проводить розрахунок за насіння
соняшнику (товар) на умовах, що
передбачені договором (п. 1.1).

Продавець поставляє товар
автомобільним транспортом в повному
обсязі на ПрАТ «АДМ Іллічівськ», яке
розташоване за адресою: Одеська
область, м. Іллічівськ, вул..
Транспортна, 26 (п. 2.1).

Період поставки:

за договором із ФГ «Амфіра» від 29.04.2013 №
10038 - по 07.05.2013.

за договором із ФГ «Антар» від 30.04.2013 №
10042 - по 07.05.2013

за договором із ФГ «Антар» від 22.05.2013 №
10078 - по 27.05.2013

за договором із ФГ «Антар» від 20.05.2013 №
10067 - по 27.05.2013

за договором із ФГ «Антар» від 23.05.2013 №
10080 - по 24.05.2013

за договором із ФГ «Антар» від 17.05.2013 №
10060 - по 22.05.2013

за договором із ФГ «Антар» від 14.05.2013 №
10048 - по 20.05.2013

за договором із СК імені Шевченка від
06.06.2013 № 10097 - по 07.06.2013

За змістом п. 2.3 Договорів датою
поставки є дата приймання товару ПрАТ
«АДМ Іллічівськ», що відображається у
складених ПрАТ «АДМ Іллічівськ»
реєстрах про приймання товару.

Відповідно до п. 3.2 Кінцева кількість
(вага) товару визначається під час
зважування транспортних засобів ПрАТ
«АДМ Іллічівськ» та зазначається в
реєстрах про приймання товару.

Визначення кінцевої якості товару
здійснюється лабораторією ПрАТ «АДМ
Іллічівськ» на кожну транспортну
одиницю та зазначається в реєстрах про
приймання товару (п. 3.5).

Пунктом 5.1 встановлено, що покупець
здійснює оплату 100% вартості товару,
поставленого на ПрАТ «АДМ Іллічівськ»,
шляхом перерахування коштів на
банківський рахунок продавця протягом
3-х банківських днів з моменту
отримання копій документів:
рахунку-фактури, видаткової та
податкової накладних, копію квитанції
про внесення податкової накладної до
Єдиного реєстру податкових накладних.

На підтвердження реального здійснення
операцій із зазначеними контрагентами,
позивачем надано копії наведених
договорів та додаткових угод, копії
видаткових та податкових накладних,
копії товарно-транспортних накладних,
копії виписок по рахунку, реєстри
прийнятого вантажу та висновок
фітосанітарної експертизи.

Проте, досліджуючи надані позивачем
документи, колегія суддів зауважує, що
вони не підтверджують в повній мірі рух
активів за цими операціями
безпосередньо між позивачем та його
контрагентами.

Також, в матеріалах справи відсутні
докази визначення лабораторією ТОВ
«АДМ Іллічівськ» якості товару, що
передбачено безпосередньо договорами,
зі змісту переважної більшості
товарно-транспортних накладних
неможливо встановити особу, яка
перевозила товару. Так, частина ТТН в
графі "автопідприємство" містить
написи "частное", "чп", а в частині
накладних зазначена графа не заповнена
взагалі.

Крім того, в ТТН відсутні відмітки ТОВ
"АДМ Іллічівськ", які б підтверджували
приймання товару від контрагентів
позивача. Натомість у місці,
призначеному для зазначення посади,
прізвища, імені та по-батькові. підпису
і реквізитів довіреності одержувача
(номер, дата та видавник довіреності),
міститься штамп із зазначенням
весовщик ОСОБА_4 (а також ОСОБА_5, ОСОБА_6
та ін.).

З висновків фітосанітарної експертизи
також неможливо встановити тієї
обставини, що продукція отримана саме
від контрагентів позивача. Крім того,
позивачем не підтверджено того, що
лабораторія пройшла атестацію у
встановленому порядку.

Разом з тим, апеляційний суд враховує,
що необґрунтованість податкової
вигоди можуть також свідчити
підтверджені доказами доводи
податкового органу, зокрема, про
наявність таких обставин: неможливість
реального здійснення платником
податків зазначених операцій з
урахуванням часу, місця знаходження
майна або обсягу матеріальних
ресурсів, економічно необхідних для
виробництва товарів, виконання робіт
або послуг, нездійснення особою, яка
значиться виробником товару,
підприємницької діяльності;
відсутність необхідних умов для
досягнення результатів відповідної
підприємницької, економічної
діяльності у зв'язку з відсутністю
управлінського або технічного
персоналу, основних коштів, виробничих
активів, складських приміщень,
транспортних засобів; облік для цілей
оподаткування тільки тих
господарських операцій, які
безпосередньо пов'язані з виникненням
податкової вигоди, якщо для такого виду
діяльності також потрібне здійснення й
облік інших господарських
операцій;здійснення операцій з
товаром, що не вироблявся або не міг
бути вироблений в обсязі, зазначеному
платником податків у документах
обліку; відсутність первинних
документів обліку.

Так, колегія суддів враховує наступні
обставини, які позивачем не
спростовані.

Зокрема, згідно з дослідженою
відповідачем інформацією, ФГ «Амфіра»
не подано статистичну звітність за
формою №29-сх «Підсумки збору врожаю
сільськогосподарських культур, плодів,
ягід та винограду станом на 01.12.12».
Листом від 26.02.2013 №06/75-02-28/13 Веселівська
рада повідомила щодо наданих в оренду
земельних ділянок ФГ «Амфіра» а саме:
55,5638 га - пасовища, дата укладеного
договору 10.05.2011 р. № 00176: 96,0112га ,
які перебувають в стадії
меліоративного будівництва: в примітці
зазначено, що на даних земельних
ділянках в 2012 році
сільськогосподарські культури не
вирощувалися. Згідно листа відділу
держземагенства у Бериславському
районі ( від 25.02.2013№01-42/13-669) площа
земель, які використовує ФГ «Амфіра» на
підставі зареєстрованих договорів
оренди на території Веселівської
сільської ради становить 151,575 га., а
саме: згідно договорів оренди на землях
державної та комунальної власності
площею - 55,5638 га, в тому числі пасовища -
55,5638 га.; згідно договорів з громадянами
- власниками державних актів на право
власності на земельні ділянки площею
96,0112га,в тому числі землі, які
перебувають в стадії меліоративного
будівництва 96,0112 га.

Управлінням агропромислового розвитку
надано інформацію про засіяні площі та
види культур в розрізі підприємств
району, але інформація по ФГ «Амфіра»
відсутня. ВРЕР ДАІ м.Нова Каховка
повідомлено, що згідно бази
Державтоінспекції за ФГ «Амфіра», код
37557135, транспортні засоби не
зареєстровані. Державна інспекція
сільського господарства в Херсонській
обл. Листом № 05-11/2376/3045 від 28.03.2013
повідомлено, що за ФГ «Амфіра»
сільськогосподарської техніки не
зареєстровано.

З огляду вищевикладеного, у
квітні-травні 2013 року здійснено
реалізацію продукції невласного
виробництва, а тому ФГ «Амфіра» не
могло на той час підпадати під
визначення сільгоспвиробника та
суб'єкта спеціального режиму
оподаткування податком на додану
вартість.

У зв'язку з вищевикладеним, у TOB "АДМ
Україна" відсутній об'єкт
оподаткування податком на додану
вартість операцій з ФГ «Амфіра», в
розумінні ст. 185 Податкового кодексу
України.

Стосовно господарських взаємовідносин
позивача із ФГ "Антар", то, відповідачем
також вказано на наявність обставин,
які об'єктивно свідчать про
неможливість реального здійснення
платником податків зазначених
операцій з урахуванням обсягу
матеріальних ресурсів, економічно
необхідних для виробництва вказаних
товарів.

Так, згідно листа відділу
держземагентства у Бериславському
районі від 25.02.13 «№01-42/13-668 станом на
01.01.13 згідно державної статистичної
звітності форми 6-Зем ФГ «Антар» на
території Веселівської сільської ради
використовує земельні ділянки
загальною площею 212,0094 га, а саме: згідно
договорів оренди з громадянами
-власниками державних актів площею
76,6366га, в тому числі ріллі 9,1321 га та
землі, які знаходяться в стані
меліоративного будівництва 67,5045 га
(дата реєстрації договорів оренди
16.03.12); згідно договорів суборенди у ФГ
«Амфіра» площею 96,0112га, в тому числі
землі, які знаходяться в стані
меліоративного будівництва 96,0112 га
(договори були зареєстровані 14.11.2012
терміном на 3 місяці, тобто строк
закінчився 14.02.13); згідно договорів
оренди на землях державної та
комунальної власності площею 39,3616га , в
тому числі пасовища 39,3616 га (дата
реєстрації договорів оренди 06.05.11).
Додатково надана інформація про те, що
132 договори на загальну площу 1798,21111 га
на території Томаринської сільської
ради було подані на реєстрацію, але
повернені підприємству на
дооформлення та доопрацювання.

Також відповідач зазначає, що
Томаринською сільською радою на запит
Бериславської МДПІ №183/10/15-205 від 29.01.13
надано інформацію про те, що на
території ради земля не реєструвалась
та не використовувалась ФГ «Антар».

Статистичної звітності за формою №29-сх
«Підсумки збору врожаю
сільськогосподарських культур, плодів,
ягід та винограду станом на 01.12.12» не
подавав.

За наведених обставин, обставини щодо
продажу вказаним контрагентом
позивачу насіння соняшника власного
виробництва, не підтверджуються з
урахуванням обсягу матеріальних
ресурсів, економічно необхідних для
виробництва вказаних товарів,
наявність яких у вказаного контрагента
спростовано відповідачем.

Аналогічні обставини стосуються і СК
ім.. Шевченка, у якого у 2013 році взагалі
відсутні будь-які земельні ділянки.

Апеляційний суд в даному випадку
враховує позицію Вищого
адміністративного суду України у
справі К/9991/26540/11, згідно з якою платник
податку повинен бути розумним та
обачливим при виборі контрагента.
Перевірка наявності у постачальника
державної реєстрації та реєстрації у
податковому органі не характеризує
підприємство як добросовісного
платника, що має ділову репутацію, як
конкурентоспроможну особу на ринку
відповідних товарів, що діє через
уповноважену особу, яка представляє
інтереси підприємства. Отже, заходи,
спрямовані на отримання витягу з
Єдиного державного реєстру та інших
документів реєстраиійного характеру,
не є достатніми, позаяк отримані
платником відомості не дозволяють
кваліфікувати контрагента як
добросовісного партнера, що гарантує
виконання своїх зобов'язань через
уповноважених представників.
Позивачем під час розгляду справи не
представлено будь-яких доказів на
підтвердження того, що він перевірив
повноваження осіб, які діяли від імені
його контрагента, ідентифікував осіб,
що підписували документи від імені
контрагента.

Несприятливі наслідки недостатньої
обережності у підприємницькій
діяльності покладаються на особу, якою
укладено відповідні правочини, та не
можуть бути перенесені на бюджет
шляхом зменшення податкових
зобов'язань та провадження
необгрунтованих виплат. У випадку
недобросовісності контрагентів
покупець несе ризик своєї
бездіяльності не лише по виконанню
господарсько-правових зобов'язань, але
і в рамках податкових правовідносин,
позаяк в силу вимог податкового
законодавства позбавляється
можливості скористатися пільговим
порядком обчислення бази
оподаткування у зв'язку з відсутністю
належним чином оформлених первинних
документів.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що податковим органом
обґрунтовано зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість та суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість, а отже підстави для
скасування спірних податкових
повідомлень-рішень - відсутні.

На думку судової колегії, доводи
відповідача свідчать про об'єктивну
неможливість здійснення зазначених
вище господарських операцій,
враховуючи відсутність у контрагентів
необхідних умов для досягнення
результатів відповідної економічної
діяльності.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, колегія суддів
дійшла висновку, що доводи, викладені в
апеляційній скарзі, не знайшли свого
підтвердження, оскаржувана постанова
прийнята судом відповідно до норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "АДМ
Україна" на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
17 лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "АДМ
Україна" до Міжрегіонального головного
управління Міндоходів - Центральний
офіс з обслуговування великих
платників податків, за участю третіх
осіб - Фермерського господарства
"Антар" та Фермерського господарства
"Амфіра" про скасування податкових
повідомлень-рішень від 14.10.2013 № та
№ - залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 17 лютого 2014 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.А. Губська

Суддя
А.Б. Парінов

Суддя
О.О. Беспалов

Повний текст ухвали виготовлено 29
вересня 2014 року.

Головуючий суддя
Губська О.А.

Судді:
Парінов А.Б.

Беспалов О.О.