Справа № 9101/2749/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2013-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

"06" серпня 2013 р. справа №
2а-0870/5028/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чабаненко С.В.,
Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання
Чепурко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Запоріжжі
(правонаступник - Спеціалізована
державна податкова інспекція з
обслуговування великих платників у м.
Запоріжжі Міжрегіонального головного
управління Міндоходів)

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 31.08.2011 р.

у справі № 2а-0870/5028/11

за позовом Концерну «Міські теплові
мережі» (далі - позивач)

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у м.
Запоріжжі (далі - відповідач)

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом, в
якому просив визнати скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 15.06.2011 року в повному обсязі.

Постановою суду першої інстанції
позовні вимоги задоволено в повному
обсязі. Скасовано податкове
повідомлення-рішення № від 15.06.2011
року.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач оскаржив
її в апеляційному порядку, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права.

Просить скасувати постанову суду та
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

В обґрунтування своєї апеляційної
скарги апелянт посилається на те, що
суд першої інстанції невірно
застосовував норми матеріального
права та не надав належної оцінки
фактичним обставинам справи.
Відповідач наполягає на тому, що
здійснюючи документальну невиїзну
перевірку, податковий орган діяв у
межах законодавства, а отже податкове
повідомлення-рішення є законним та
підлягає виконанню.

У судовому засіданні представник
відповідача - Крошка В.В. підтримав
доводи апеляційної скарги та просив
скасувати рішення суду.

Заслухавши пояснення представника
відповідача та дослідивши докази,
наявні в матеріалах справи,
перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги дотримання судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції було
встановлено та знайшло своє
підтвердження під час розгляду
апеляційної скарги, що у період з 25.05.2011
року по 27.05.2011 року відповідачем
проведено документальну невиїзну
перевірку позивача з питань дотримання
податкового законодавства по
взаємовідносинам з контрагентом НВО
«АВІА» ТОВ за період з 01.12.2010 року по
31.12.2010 року.

За результатами перевірки 30.05.2011 року
складено Акт № 137/08-05/32121458 за висновками
якого з боку позивача встановлено
порушення пп. 7.4.1, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» № 168/97-ВР від 03.04.1997 року зі
змінами та доповненнями, в результаті
чого занижено податок на додану
вартість по взаємовідносинах з НВО
«АВІА» ТОВ в податковому періоді -
грудень 2010 року на загальну суму 132 812
грн.

На підставі Акта перевірки податковою
службою прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 15.06.2011
року, яким визначено суму податкового
зобов'язання з ПДВ в розмірі 166 015 грн.,
де за основним платежем 132 812 грн. та
штрафні (фінансові) санкції (штраф) - 33 203
грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
податковий орган при складанні Акту
перевірки порушив вимоги ст. 19
Конституції України, а отже
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення є незаконним.

Колегія суддів, виходячи з фактичних
обставин справи, норм діючого
законодавства, що регулюють спірні
правовідносини, погоджується з
висновком суду першої інстанції,
зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи між
НВО «АВІА» ТОВ (далі Постачальник) та
позивачем (далі Покупець) 27.07.2010 було
укладено договір поставки № 27/07-1, яким
передбачено, що Постачальник
зобов'язується передавати у власність
Покупцеві товар, а саме комплектація
аварійно-ремонтних автомобілів
(кількість та перелік зазначені у
Додатку № 1). Покупець зобов'язаний
прийняти товар та оплатити його на
умовах даного договору. Товар
купується Покупцем для комплектації
автомобілів спеціалізованих
аварійно-ремонтних майстерень моделі
«КРТМ-1-03» на шасі ГАЗ-3309, поставлених
Покупцеві третьою стороною на підставі
договору № 5332-1 від 27.07.2010 року (а.с. 60-61).

Відповідно до Додатку № 1 сума товару в
т.ч. з ПДВ 20 % складає 796 874,40 грн., з яких
ПДВ в сумі 132 812,40 грн. Строк поставки
товару 21-35 календарних днів з дня
отримання авансового платежу у повному
розмірі (а.с. 62).

Отже позивач мав господарські
взаємовідносини з НВО «АВІА» ТОВ,
предметом яких було постачання товару.

На виконання вимог вищезазначеного
договору НВО «АВІА» ТОВ позивачу
видано податкові накладні № 228 від
01.12.2010 року на суму 398 437,20 в т.ч. ПДВ 66 406,20
грн. та № 255 від 24.12.2010 року на
суму 398 437,20, в т.ч. ПДВ в сумі 66 406,20 грн.
(а.с 57-58).

Суми податку на додану вартість за
зазначеними податковими накладними
позивачем були включені до податкового
кредиту за грудень 2010 року в сумі 132 812,40
грн., відображених у реєстрі отриманих
податкових накладних, які відповідають
даним додатку 5 до податкової
декларації з податку на додану
вартість на даним декларації з ПДВ за
грудень 2010 року. Розбіжності між сумою
податкового кредиту позивача та
податковими зобов'язаннями НВО «АВІА»
ТОВ - відсутні.

Розрахунки між позивачем та НВО «АВІА»
ТОВ проводились у безготівковій формі
платіжними дорученнями № 19646 від 01.12.2010
року на суму 398 437,20 грн. та № 21255 від
24.12.2010 року на суму 398 437,20 грн.,
призначення платежу: оплата за
обладнання згідно договору № 27/07-1 від
27.07.2010 року.

Вищезазначені обставини
підтверджуються відповідачем в Акті
перевірки із зазначенням платіжних
доручень.

Як вбачається з матеріалів справи на
підтвердження передачі товару від
Постачальника до Покупця 28.12.2010 року
складено Акт прийому-передачі до
договору № 27/07-1 від 27.07.2010 року (а.с. 59).

Відповідачем встановлено, що станом на
31.12.210 року заборгованість позивача
перед НВО «АВІА» ТОВ за поставку товару
відсутня.

Судом першої інстанції встановлено, що
придбаний позивачем товар знаходиться
на об'єктах позивача, тобто є в
наявності та використовується в
господарській діяльності.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
документи, які містяться в матеріалах
справи підтверджують факт виконання
умов договору укладеного між позивачем
та НВО «АВІА» ТОВ в повному обсязі.

З огляду на вищевикладене колегія
суддів доходить висновку, що
господарські операції здійсненні
позивачем мали реальних характер,
оскільки вони підтверджуються
первинним бухгалтерськими
документами, при дослідження яких
встановлено, що вони відповідають
вимогам ч. 2 ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність" та Наказу ДПА України «Про
затвердження форми податкової
накладної та порядку її заповнення»
від 30.05.1997 п. № 165.

Позивачем до складу податкового
кредиту Декларації з ПДВ за грудень 2010
року було включено суму 132 812,20 грн.

Відповідно до п. 7.5.1 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається:

- дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг),

- дата виписки відповідного
рахунку (товарного чека) - в разі
розрахунків з використанням кредитних
дебетових карток або комерційних
чеків;

- дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до матеріалів справи у позивача
виникло право на податковий кредит у
грудні 2010 року.

Водночас, апеляційний суд
зазначає, що якщо контрагент позивача
не виконав свого зобов'язання зі сплати
ПДВ до бюджету, настає
відповідальність та відповідні
негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на формування
податкового кредиту у разі, якщо ним
виконані усі передбачені законом умови
щодо формування податкового кредиту та
має документальні підтвердження
здійснених господарських операцій.
Сама по собі несплата податку
контрагентом (у тому числі внаслідок
ухилення від сплати) в разі фактичного
здійснення господарської операції не
впливає на право формування
податкового кредиту позивача.

Також колегія суддів звертає увагу на
наступне.

Неприпустимість притягнення до
відповідальності одного суб'єкта
господарювання за неправомірні дії
іншого підтверджується також
практикою Європейського Суду з прав
людини. Так, в пункті 7.1 рішення у справі
"Булвес" АД проти Болгарії"
Європейський Суд з прав людини дійшов
такого висновку: "...Суд вважає, що
компанія-заявник не повинна нести
відповідальність за наслідки
невиконання постачальником його
обов'язків щодо своєчасного
декларування ПДВ і, як наслідок,
сплачувати ПДВ повторно разом із пенею.
Суд вважає, що такі вимоги
прирівнюються до надзвичайного
обтяження для компанії-заявника, що
порушило справедливий баланс, який
повинен був підтримуватися між
вимогами загальних інтересів та
вимогами захисту права власності".

Вищенаведений висновок
Європейський Суд з прав людини
повторно підтвердив у рішенні по
справі "Бізнес Сепорт Сентре проти
Болгарії", пунктом 23 якого зазначено, що
у разі виявлення податковими органами
невиконання постачальником своїх
обов'язків як платника ПДВ, вони могли б
розпочати податкову перевірку цього
постачальника, з тим щоб стягнути з
нього належні платежі та штрафні
санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого
впливу на оподаткування
організації-заявника (Бізнес Сепорт
Сентре) це не мало б.

Отже, Європейський Суд з прав
людини чітко визначає правило
індивідуальної відповідальності
платника податків. Тобто,
добросовісний платник податків не має.
зазнавати негативних наслідків через
порушення законодавства його
контрагентом.

Рішення Європейського Суду з прав
людини згідно з статтею 17 Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
Суду з прав людини" мають в Україні
значення джерела права. Більше того,
частина друга статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
вимагає врахування практики
Європейського Суду з прав людини при
вирішенні адміністративних справ.

Більш того, у разі наявності у
державних органів інформації про
зловживання в системі оподаткування
конкретною компанією, вони повинні
застосовувати відповідні заходи саме
до цього суб'єкта, а не розповсюджувати
негативні наслідки на інших осіб при
відсутності зловживання з їх боку
(Рішення Європейського суду з прав
людини від 09.01.2007 року у справі
"Інтерсплав проти України").

Податковим кодексом України або ж
іншим нормативно-правовим актом не
встановлено будь-яких обмежень, ніж
наявність належним чином оформленої
податкової накладної, щодо включення
до податкового кредиту суми сплаченого
податку, не встановлено обов'язку для
позивача здійснювати контроль за
веденням господарської діяльності та
зобов'язань сплати податку до бюджету
контрагентами.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної
норми процесуального права, при
розгляді судом спору щодо
правомірності рішення органу
державної податкової служби, яким
платнику податків донараховані
грошові зобов'язання, презюмується
добросовісність платника податків,
якщо зазначеним органом не доведено
інше.

Отже, наявність підтверджуючих
документів та належним чином
оформлених податкових накладних
свідчать про правомірність включення
сум ПДВ до податкового кредиту.
Оподаткована господарська операція,
визначена в акті перевірки позивача
належним чином оформлена, а саме
первинні документи оформлені належним
чином та відповідають встановленим
законодавством вимогам.

Отже оскаржуване податкове
повідомлення-рішення є протиправними
та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

З огляду на викладене, суд
доходить висновку, що суд першої
інстанції об'єктивно, повно, всебічно
дослідив обставини, які мають суттєве
значення для вирішення справи, та
ухвалив судове рішення без порушення
норм матеріального права, тому
постанову суду у даній
адміністративній справі необхідно
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Запоріжжі (правонаступник -
Спеціалізована державна податкова
інспекція з обслуговування великих
платників у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів) залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 31.08.2011 р. у
справі № 2а-0870/5028/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України в
порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
С.В. Чабаненко

Суддя:
А.О. Коршун