Справа № 2а-2919/11
Суддя: Кушнерик М.П.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року
Справа № 119304/12

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Кушнерика М.П.

суддів
Мікули О.І., Курильця А.Р.

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Міжгірському районі
Закарпатської області на постанову
Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 17 серпня 2011
року у адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської
області про перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

21.07.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом, у якому
просив, визнати неправомірною
бездіяльність відповідача, стягнути з
відповідача підвищення щомісячної
державної соціальної допомоги в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
як дитині війни за період з 01 червня 2011
року по січень 2011 року та проводити
надалі з урахуванням проживання в
гірському населеному пункті з
надбавкою 20%.

Постановою Міжгірського районного
суду Закарпатської області від 17
серпня 2011 року заявлений позов
задоволено частково. Позовні вимоги за
періоди з 01 червня 2010 року по 20 січня 2011
року залишено без розгляду. Визнано
неправомірними дії відповідача.
Зобов'язано нарахувати та виплатити
позивачу підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
починаючи з 21 січня 2011 року по 22 липня
2011 року, із урахуванням ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
виплачених сум і ст.6 п.2 Закону України
«Про статус гірських населених
пунктів». В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено. Постанову звернено
до негайного виконання в повному
обсязі.

Не погодившись із постановою суду, її
оскаржив відповідач, який
покликаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову
постанову по справі про відмову в
позові.

Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що встановлений ч.1
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсії за віком застосовується
виключно для визначення розміру
пенсій, призначених відповідно до
зазначеного Закону, і не може
використовуватися для обчислення
надбавок або підвищень інших пенсій;
приписами Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
передбачено проведення фінансування з
Державного бюджету України, а не з
коштів Пенсійного фонду України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки апеляційну
скаргу подано на рішення суду першої
інстанції, яке прийнято у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього
Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
виходив з того, що позивач належить до
категорії громадян, на яких
поширюються державні соціальні
гарантії дітей війни, а тому має право
на встановлене ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
підвищення до пенсії.

Безспірно встановлено, що позивач є
дитиною війни та відповідно до ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" (у редакції, що була чинною
на час виникнення спірних
правовідносин) мав право на отримання
підвищення виплачуваної йому пенсії за
віком. Проживає в гріському населеному
пункті.

Позивач перебуває на обліку у
відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України
передбачено шестимісячний строк
звернення до суду.

Відповідно до ст.100 КАС України (в
редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин) -
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.
Враховуючи вищевикладене,
приймаючи до уваги дату звернення
позивача до суду із розглядуваним
позовом, колегія суддів приходить до
висновку про те, що позовні вимоги за
період з 01 червня 2010 року по 20 січня 2011
року включно слід залишити без
розгляду.

Стосовно позовних вимог щодо
здійснення позивачу нарахування та
виплати недоплаченого підвищення до
пенсії, колегія суддів вважає, що такі
підлягають задоволенню, так як Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2011рік" дію ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей" не зупинено.
Відповідно до Закону України "Про
Державний бюджет України" розміри
державних соціальних гарантій, що
визначаються залежно від прожиткового
мінімуму, встановлюються відповідними
законами України, цим Законом, та
нормативно-правовими актами Кабінету
Міністрів України. Таким чином,
відповідач, повинен діяти у
відповідності з приписами діючої норми
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни".

Пунктом 7 частини першої Закону
України від 17 серпня 2011 року № 3491 - VI
«Про внесення змін до Закону України
«Про державний бюджет України на 2011
рік» Прикінцеві положення Закону
України «Про державний бюджет України
на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким
установлено, що у 2011 році норми і
положення статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Таким чином визначення порядку та
розмірів виплат указаним категоріям
громадян делеговано Кабінету
Міністрів України.

На виконання вимог цього Закону
Кабінетом Міністрів прийнято
постанову від 6 липня 2011 року № 745 «Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України», яка
набрала чинності 23 липня 2011 року.

У зв'язку з тим, що функції з
призначення, нарахування та виплати
пенсії позивача здійснює Пенсійний
фонд України в особі Управління
Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської
області, а також виходячи з вимог п.15
Положення про Пенсійний фонду України,
затв. постановою КМ України № 1261 від
24.10.2007р., відповідний обов'язок слід
покласти на відповідача у справі.

У відповідності до частини 2 статті 6
Закону України «Про статус гірських
населених пунктів в Україні» розмір
державних пенсій, стипендій, всіх
передбачених чинним законодавством
видів державної матеріальної допомоги
громадянам, які одержали статус особи,
що працює, проживає або навчається на
території населеного пункту, якому
надано статус гірського, збільшується
на 20 відсотків.

Разом з тим, вирішивши правильно спір,
суд першої інстанції неправильно
застосував п.1 ч.1 ст.256 КАС України, якою
передбачено, що негайно виконуються
постанови суду про присудження виплат
пенсій, інших періодичних платежів з
Державного бюджету України або
позабюджетних державних фондів - у
межах суми стягнення за один місяць, а
тому в цій частині постанова підлягає
зміні.

Керуючись ст.ст. 100, 160, 195,197, п.1, 2 ч.1 ст.198,
200, п.1 ст.201, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И
Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської
області залишити без задоволення.

Постанову Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 17 серпня 2011
року у справі №2а-2919/11 - змінити в
частині негайного виконання.

Звернути зазначену постанову до
негайного виконання - у межах суми
стягнення за один місяць.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
М.П.Кушнерик

Судді
О.І. Мікула

А.Р.Курилець