Справа № 2а-5628/11/1370
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/55662/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Львівської
митниці Міністерства доходів і зборів
України на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 31
липня 2013 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 17 жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Міністерства доходів і
зборів України, Львівської митниці
Міністерства доходів і зборів України
про визнання протиправними та
скасування наказів, поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу, відшкодування
моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У травні 2011 року позивачка звернулася
до суду із зазначеним позовом до
відповідачів. Просила визнати
протиправним та скасувати наказ
Державної митної служби України від 24
листопада 2010 року № 2189-к та наказ
Львівської митниці № 1080-к від 25
листопада 2010 року в частині припинення
перебування її на державній службі в
митних органах України з 25 листопада 2010
року, поновити її на посаді інспектора
відділу митного оформлення № 3 митного
поста «Рава-Руська» Львівської
митниці, стягнути з Державної митної
служби України середній заробіток за
час вимушеного прогулу та моральну
шкоду в розмірі 5000 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 31 липня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17
жовтня 2013 року, позов задоволено
частково. Визнано протиправними та
скасовано наказ Державної митної
служби України від 24 листопада 2010 року
№ 2189-к та наказ Львівської митниці №
1080-к від 25 листопада 2010 року в частині
припинення перебування її на державній
службі в митних органах України з 25
листопада 2010 року, поновлено ОСОБА_4 на
посаді інспектора відділу митного
оформлення № 3 митного поста
«Рава-Руська» Львівської митниці,
стягнуто з Львівської митниці на
користь позивачки середній заробіток
за час вимушеного прогулу у розмірі 51981
грн. 08 коп. Постанову суду в частині
поновлення ОСОБА_4 на посаді та
стягнення середнього заробітку у межах
суми стягнення за 1 місяць допущено до
негайного виконання. У задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання
про скасування судових рішень судів
першої та апеляційної інстанцій з
підстав порушення норм матеріального
та процесуального права та ухвалення
нового судового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі у межах, встановлених статтею 220
КАС України, колегія суддів приходить
до висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що згідно наказу
Державної митної служби України від 24
листопада 2010 року № 2189-к припинено
перебування на державній службі в
митних органах України ОСОБА_4
відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону
України «Про державну службу» за
порушення Присяги державного
службовця.

На підставі вказаного наказу 25
листопада 2010 року Львівська митниця
видала наказ № 1080-к про припинення
перебування на державній службі в
митних органах України позивачки
відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону
України «Про державну службу» за
порушення Присяги державного
службовця з 25 листопада 2010 року.

Підставою для звільнення стали
результати перевірки, проведеної
відповідно до наказу Державної митної
служби України від 16 листопада 2010 року
№ 311-в, за наслідками якої встановлено,
що за період з 1 листопада 2010 року по 9
листопада 2010 року з митної території
Республіки Польща виїхало 8
транспортних засобів з вантажем, а
відповідно до контрольних талонів для
проходження по «зеленому коридору»
транспортного засобу без причепа та
без товарів, що підлягають
обов'язковому письмовому декларуванню
та (або) оподаткуванню, позивачка
здійснила митний контроль та митне
оформлення двох транспортних засобів
із вказаних восьми, як таких, що
слідували без вантажу.

За висновками комісії ОСОБА_4 порушила
пункти 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 2.5, 2.6, 2.10, 2.12, 2.14, 2.18, 2.21,
2.32 посадової інструкції інспектора
відділу митного оформлення № 3 митного
поста «Рава-Руська» Львівської
митниці, що призвело до переміщення
через митний кордон України з
уникненням від оподаткування,
незаконним звільненням від митного
контролю та порушенням встановленого
порядку ввезення в Україну, митного
оформлення й оподаткування особистих
речей, товарів та транспортних засобів,
що ввозяться громадянами на митну
територію України.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що звільнення позивачки відбулося з
порушенням встановленого порядку, без
дотримання обов'язкової процедури, яка
передує звільненню, тобто
відповідачами не було встановлено у
передбаченому законом порядку факт
порушення позивачкою службової
дисципліни, не зазначено, які саме дії
чи бездіяльність позивачки є
порушенням Присяги державного
службовця.

Порядок, умови проходження і
припинення державної служби в митних
органах встановлено Законом України
«Про державну службу» та
Дисциплінарним статутом митної служби
України (далі - Дисциплінарний статут).

Дисциплінарний статут визначає суть
службової дисципліни, права та
обов'язки посадових осіб митної служби
України, яким присвоєно спеціальні
звання, у тому числі керівників митних
органів, спеціалізованих митних
установ та організацій, щодо
забезпечення та додержання дисципліни,
а також види та порядок застосування
заохочень і дисциплінарних стягнень.
Регулювання правового становища
державних службовців, що працюють у
митних органах, здійснюється з
урахуванням вимог Закону України «Про
державну службу».

Відповідно до статті 21 Дисциплінарного
статуту порушення службової
дисципліни - це протиправне, винне
(умисне чи необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема, невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій, які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

До діянь, які є порушеннями службової
дисципліни, належать: 1) порушення вимог
законів та інших нормативно-правових
актів України з питань митної справи,
державної служби, а також наказів та
розпоряджень безпосередніх та/або
прямих керівників; 2)
порушення порядку здійснення митного
контролю та митного оформлення
предметів, що переміщуються через
митний кордон України (стаття 22
Дисциплінарного статуту).

Розділом 4 Дисциплінарного статуту
визначено види дисциплінарних
стягнень та порядок їх застосування,
чітко врегульована процедура їх
застосування, внаслідок чого
забезпечується належний захист
законних прав та інтересів працівників
при вирішенні питань їх дисциплінарної
відповідальності.

Статтею 413 Митного кодексу України
встановлено, що посадові особи митної
служби України, вперше прийняті на
службу до митних органів, приймають
Присягу.

Складаючи Присягу, державний
службовець покладає на себе не тільки
певні службові зобов'язання, але й
моральну відповідальність за їх
виконання.

Отже, під порушенням Присяги слід
розуміти скоєння державним службовцем
проступку (вчинку) проти інтересів
служби, який суперечить покладеним на
нього обов'язкам, підриває довіру до
нього як носія влади, що призводить до
приниження авторитету державного
органу та унеможливлює подальше
виконання ним своїх обов'язків.

Пунктом 6 частини 1 статті 30 Закону
України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII
«Про державну службу» (далі - Закон №
3723-XII) визначено, що державна служба
припиняється у разі відмови державного
службовця від прийняття або порушення
Присяги, передбаченої у статті 17 цього
Закону.

Цією нормою визначено не окремий вид
відповідальності державних службовців
за порушення Присяги, а спеціальну
підставу для припинення державної
служби. Саме ж припинення державної
служби відбувається у формі
звільнення.

Таким чином, недотримання, порушення
державним службовцем як правових, так і
етичних (моральних) норм може бути як
порушенням Присяги так і
дисциплінарним правопорушенням, проте
дисциплінарне правопорушення
пов'язується лише з порушенням
правових вимог щодо проходження
публічної служби.

Системний аналіз наведених
спеціальних і загальних норм, свідчить,
що за вчинення посадовими особами
митної служби України порушень
службової дисципліни, дисциплінарних
правопорушень допускається
застосування дисциплінарних стягнень,
визначених у частині другій статті 22
Дисциплінарного статуту та Законом №
3723-XII, найбільш суворим з яких є
звільнення.

При цьому необхідно враховувати, що у
разі вчинення дисциплінарного
правопорушення, наслідком якого може
бути припинення державної служби за
порушення Присяги або звільнення з
митного органу є санкціями різних
рівнів відповідальності, які не можуть
застосовуватися як альтернативні.
Звільнення за порушення Присяги може
мати місце лише тоді, коли державний
службовець скоїв проступок проти
інтересів служби, який суперечить
покладеним на нього обов'язкам,
підриває довіру до нього як до носія
влади, що призводить до приниження
державного органу та унеможливлює
подальше виконання ним своїх
обов'язків.

Припинення державної служби за
порушення Присяги є найсуворішою
санкцією відповідальності державного
службовця, який вчинив діяння,
несумісне з посадою. Тому рівень
юридичних гарантій захисту прав
зазначеної особи в процедурах
вирішення питань застосування такої
відповідальності повинен бути не
меншим, ніж під час звільнення з
митного органу за вчинення
дисциплінарного правопорушення, з
дотриманням строків притягнення до
дисциплінарної відповідальності.

З метою з'ясування всіх обставин
вчинення посадовою особою митної
служби дисциплінарного правопорушення
керівник митного органу має право
призначити службове розслідування.
Порядок проведення службового
розслідування визначається спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади в галузі митної
справи. Застосуванню дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення передує
обов'язкове службове розслідування
(стаття 31 Дисциплінарного статуту).

Отже, звільненню державного службовця
за вчинення дисциплінарного
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності, з
підстав припинення державної служби за
порушення Присяги, має передувати
службове розслідування, яке
регулюється Інструкцією і висновки
якого є передумовою звільнення.

Зазначені висновки узгоджуються з
правовою позицією Верховного Суду
України, викладеною в постанові від 22
жовтня 2013 року (справа № 21-274а13).

Враховуючи викладене, суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку про часткове задоволення
позовних вимог, оскільки відповідачем
не доведено, що позивачка як державний
службовець скоїла проступок проти
інтересів служби, який суперечить
покладеним на неї обов'язкам, підриває
довіру до неї як носія влади, що
призводить до приниження державного
органу та унеможливлює подальше
виконання нею своїх обов'язків.

Крім того, відповідачем не проведено
службового розслідування, яке повинно
передувати звільненню державного
службовця за вчинення дисциплінарного
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності, з
підстав припинення державної служби за
порушення Присяги. А відтак, суди
правомірно визнали протиправними та
скасували накази про звільнення
позивачки, поновили її на раніше
займаній посаді та стягнули середній
заробіток за час вимушеного прогулу.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Доводи касаційних скарг про порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права безпідставні, не ґрунтуються на
доказах та спростовуються висновками
судів.

Тому колегія суддів, перевіривши у
межах доводів касаційних скарг
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційні
скарги необхідно залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Львівської митниці
Міністерства доходів і зборів України
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 31 липня 2013
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 17 жовтня 2013 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк