Справа № 826/12902/13-а
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддів при секретарі
за участю: представника позивача
представника відповідачаБорисюк Л.П.,
Петрика І.Й., Собківа Я.М. Чайка О.С.
Радутного О.С. Павліченко К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційними скаргами
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центральний офіс з
обслуговування великих платників
податків та Товариства з обмеженою
відповідальністю «МТІ» на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 04 вересня 2013 року у
справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «МТІ» до
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центральний офіс з
обслуговування великих платників
податків про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2013 року ТОВ «МТІ» звернулося
до Окружного адміністративного суду
міста Києва із позовом до
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центральний офіс з
обслуговування великих платників
податків в якому просило скасувати
податкові повідомлення-рішення від
19.06.2013 № про застосування
штрафних санкцій в сумі 2 380,00 грн. та №
про застосування штрафних
санкцій в сумі 1 185 878,00 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04 вересня 2013 року позов задоволено
частково.

Скасовано частково податкове
повідомлення-рішення Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центральний офіс з обслуговування
великих платників податків від 19.06.2013 №
про застосування штрафних
санкцій в сумі 2 040,00 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду, звернувся з апеляційною
скаргою в якій просить скасувати
постанову суду та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити повністю.

Відповідач, не погоджуючись з
прийнятим рішенням суду, також подав
апеляційну скаргу, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, які з'явилися в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційних
скарг, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «МТІ» слід
задовольнити, а апеляційну скаргу
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих платників
податків - залишити без задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Як вбачається з матеріалів справи,
співробітниками Окружної державної
податкової служби Центрального офісу з
обслуговування великих платників
податків Державної податкової служби
було проведено фактичну перевірку
інтернет-магазину «Проторія», що
знаходиться за адресою: м. Київ, пр.
Московський, 21, який належить ТОВ «МТІ».

В ході проведення перевірки податковим
органом встановлено порушення
позивачем положень п. 2.6 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15.12.2004
№ 637 та п. 9 ст. 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

За результатами проведеної перевірки
відповідачем складено Акт перевірки
від 06.06.2013 на підставі якого
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 19.06.2013 №
, яким позивачу за вищезазначене
порушення нараховану штрафну
фінансову санкцію в розмірі 2 380,00 грн.
та податкове повідомлення-рішення від
19.06.2013 № , яким позивачу за
вищезазначене порушення нараховано
штрафну фінансову санкцію в розмірі 1 185
878,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятими
податковими повідомленнями-рішеннями
позивачем було подано скаргу до
Міндоходів України за результатами
розгляду якої було прийнято рішення
від 29.02.2013 № 7695/6/99/99-1001-15, яким податкові
повідомлення-рішення були залишені без
змін, а скарга - без задоволення.

Обговорюючи питання правомірності
винесення відповідачем податкового
повідомлення-рішення від 19.06.2013 №
, колегія суддів виходить з
наступного.

Як вбачається з акта перевірки від
06.06.2013 перевіркою виявлено, що
позивачем не забезпечено щоденного
друкування фіскальних звітних чеків за
18.10.2012 згідно з КОРО № р/3, за 25.05.2011,
13.07.2011, 17.08.2011, 19.08.2011, 23.09.2011, 29.09.2011 згідно
з КОРО № р/1.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані,
зокрема проводити розрахункові
операції на повну суму покупки (надання
послуги) через зареєстровані,
опломбовані у встановленому порядку та
переведені у фіскальний режим роботи
реєстратори розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок.

Згідно з п. 4 ст. 17 цього Закону, у разі
невиконання щоденного друку
фіскального звітного чеку або його
незберігання в книзі обліку
розрахункових операцій за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України до суб'єктів
підприємницької діяльності
застосовується фінансова санкція у
розмірі двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Аналіз змісту вказаних норм дає
підстави для висновку, що зазначена
фінансова санкція встановлена за
порушення суб'єктами підприємницької
діяльності вимоги закону щоденно
друкувати фіскальний звітний чек та
зберігати його в книзі обліку
розрахункових операцій.

Не виконуючи протягом певного періоду
обов'язок щодня друкувати фіскальний
звітний чек, суб'єкт підприємницької
діяльності вчиняє продовжуване
порушення, а не зберігаючи цей чек у
книзі обліку розрахункових операцій -
триваюче.

Враховуючи, що згідно зі статтею 61
Конституції України, ніхто не може бути
двічі притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення, за дії
(бездіяльність), які у своїй сукупності
складають єдине продовжуване чи
триваюче правопорушення, можливо
притягнути до відповідальності лише
один раз.

Отже, за вчинення порушень, про які
йдеться у п. 4 ст. 17 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», відповідний орган державної
податкової служби України може
застосувати лише одну фінансову
санкцію у розмірі двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян незалежно від кількості
виявлених під час перевірки суб'єкта
підприємницької діяльності, який
здійснює розрахункові операції за
товари (послуги), випадків невиконання
щоденного друку фіскального звітного
чеку та/або його незберігання в книзі
обліку розрахункових операцій.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалах Вищого адміністративного суду
України від 10.02.2014 у справі № К/800/55300/13,
від 09.07.2014 у справі № К/800/57699/13 та
постанові Верховного Суду України від
16.04.2013 у справі № 21-89а13.

Відповідачем не було надано до суду
належних та допустимих доказів
правомірності прийняття ним
податкового повідомлення-рішення від
19.06.2013 № , а відтак, колегія суддів
погоджується з висновком суду про
часткове його скасування в сумі 2 040,00
грн..

Що стосується правомірності прийняття
відповідачем податкового
повідомлення-рішення від 19.06.2013 №
про застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 1 185 878,00
грн. за порушення п. 2.6 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого Постановою Правління
НБУ від 15.12.2004 № 637, колегія суддів
зважає на наступне.

Порядок ведення касових операцій у
національній валюті України
підприємствами (підприємцями)
визначено Положенням про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженим постановою
Правління Національного банку України
від 15.12.2004 № 637 та зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за
№ 40/10320 (далі Положення № 637).

Відповідно до п. 1.2 глави 1 Положення №
637, оприбуткування готівки визначено як
проведення підприємствами і
підприємцями обліку готівки в касі на
суму її фактичних надходжень у касовій
книзі, книзі обліку доходів і витрат,
книзі обліку розрахункових операцій.

Згідно п. 2.6 глави 2 Положення № 637, уся
готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися.

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Відповідно до п. 7.5 розділу 7 Порядку
реєстрації та ведення книг обліку
розрахункових операцій і
розрахункових книжок, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 01.12.2000 № 614 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 05.02.2001 за № 106/5297,
визначено, що використання книги ОРО,
зареєстрованої на РРО, передбачає,
зокрема, щоденне виконання записів про
рух готівки та суми розрахунків.

Виходячи з того, що законодавством під
«оприбуткуванням готівки» в касі
підприємства у разі проведення
готівкових розрахунків із
застосуванням РРО розуміється
своєчасне (у день одержання готівкових
коштів) здійснення обліку таких коштів
у повній сумі їх фактичних надходжень у
книзі обліку розрахункових операцій на
підставі фіскальних звітних чеків РРО,
то не здійснення відповідних записів у
книзі обліку розрахункових операцій
згідно із Z-звітом у день одержання
готівкових коштів у порядку,
встановленому законодавством, не може
вважатися «оприбуткуванням готівки в
касі».

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО
оприбуткуванням готівки в касі є
сукупність дій з фіксації повної суми
фактичних надходжень готівки у
фіскальних звітних чеках РРО (даних
розрахункової книги) та відображення
на їх підставі готівки у книзі обліку
розрахункових операцій. При цьому,
невідображення готівки в книзі обліку
розрахункових операцій після їх
проведення із застосуванням РРО є
порушенням порядку оприбуткування
готівки.

Така позиція узгоджується з позицією
Верховного Суду України, який
неодноразово висловився з цього
питання, зокрема в постановах від 02.04.2013
у справі № 21-76а13 позовом ДП «Клінічний
санаторій «Місхор» ЗАТ
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» до ДПІ у м. Ялті
Автономної Республіки Крим про
визнання протиправним та скасування
рішення, від 02.04.2013 у справі № 21-439а13
позовом ПП «Регіон-Юг» до ДПІ у м.
Євпаторії Автономної Республіки Крим
про визнання протиправним та
скасування рішення, від 12.11.2013 у справі
№ 21-370а13 за позовом ТОВ «Ресурс-Сервіс»
до ДПА в Київській області,
Васильківської ОДПІ Київської області
про визнання дій неправомірними та
скасування рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Вищого адміністративного
суду України від 24.02.2014 у справі №
К/9991/2543/11.

Як зазначено в акті перевірки,
готівкові кошти, що надійшли 13.12.2012 в
сумі 30 979,20 грн. на підставі фіскального
звітного чеку № 1722 від 13.12.2012 (а.с.122)
оприбутковані в КОРО № р/3 в сумі 30
079,20 грн. (а.с.124). Колегією суддів було
оглянуто в судовому засіданні
зазначену КОРО та встановлено
зазначення суми 30 979,20 грн. За таких
обставин, відповідач дійшов
помилкового висновку про неповне
оприбуткування готівкових коштів в
сумі 900,00 грн.

Крім цього, в ході проведення перевірки
відповідачем встановлено, що готівкові
кошти, які надійшли 25.05.2011 в сумі 731 160,00
грн. несвоєчасно оприбутковані 26.05.2011
шляхом обліку в КОРО № 266510559р/1/3/92232 на
підставі фіскального звітного чеку №
1149 від 26.05.2011; готівкові кошти, які
надійшли 13.07.2011 в сумі 30 619,80 грн.
несвоєчасно оприбутковані 14.07.2011
шляхом обліку в КОРО № р/1 на
підставі фіскального звітного чеку №
1198 від 14.07.2011; готівкові кошти, які
надійшли 14.08.2011 в сумі 63 827,90 грн.
несвоєчасно оприбутковані 15.08.2011
шляхом обліку в КОРО № р/1 на
підставі фіскального звітного чеку №
1231 від 15.08.2011; готівкові кошти, які
надійшли 19.08.2011 в сумі 35 030,20 грн.
несвоєчасно оприбутковані 20.08.2011
шляхом обліку в КОРО № р/1 на
підставі фіскального звітного чеку №
1236 від 20.08.2011; готівкові кошти, які
надійшли 20.08.2011 в сумі 29 360,80 грн.
несвоєчасно оприбутковані 21.08.2011
шляхом обліку в КОРО № р/1 на
підставі фіскального звітного чеку №
1237 від 21.08.2011; готівкові кошти, які
надійшли 23.09.2011 в сумі 27 789,60 грн.
несвоєчасно оприбутковані 24.09.2011
шляхом обліку в КОРО № р/1 на
підставі фіскального звітного чеку №
1271 від 24.09.2011; готівкові кошти, які
надійшли 28.09.2011 в сумі 42 275,70 грн.
несвоєчасно оприбутковані 29.09.2011
шляхом обліку в КОРО № р/1 на
підставі фіскального звітного чеку №
1276 від 29.09.2011.

Отже, виявлено несвоєчасне
оприбуткування готівкових коштів в
сумі 236 275,60 грн.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи (а.с.105-120) грошові кошти отримані
позивачем 25.05.2011, 13.07.2011, 14.08.2011, 19.08.2011,
20.08.2011, 23.09.2011 та 29.09.2011 та які, відповідно
до акту перевірки несвоєчасно
оприбутковані позивачем, були
проведені через РРО, отримана
магазином готівка від здійснення
операцій протягом дня була інкасована
до установи банку в кінці робочого дня
в сумах, зазначених у фіскальних
звітних чеках за відповідну дату та
зарахована на поточний рахунок
позивача, що свідчить про фактичне
оприбуткування цих коштів в
установленому законодавством порядку.

Зважаючи на те, що позивачем були
оприбутковані готівкові кошти в сумі 236
275,60 грн. грн. в порядку, передбаченому п.
2.6. глави 2 Положення № 637, тобто
здійснено облік зазначених готівкових
коштів (у день їх одержання) у повній
сумі їх фактичних надходжень у книзі
обліку розрахункових операцій на
підставі фіскальних звітних чеків РРО
шляхом своєчасного внесення
відповідних записів, застосування до
позивача передбачених ст. 1 Указу
Президента України «Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 №
436/95 штрафних (фінансових) санкцій у
п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми є
необґрунтованим, а відтак, податкове
повідомлення-рішення від 19.06.2013 №
є незаконним та підлягає скасуванню.

З огляду на зазначене, колегія суддів
дійшла висновку, що оскаржуване
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню в частині відмови
Товариству з обмеженою
відповідальністю «МТІ» в задоволенні
позовних вимог про визнання незаконним
та скасування податкового
повідомлення-рішення відповідача від
19.06.2013 № .

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центральний офіс з обслуговування
великих платників податків та на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 04 вересня 2013 року -
залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «МТІ»
задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 04 вересня 2013 року -
скасувати в частині відмови в
задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «МТІ» про
визнання незаконним та скасування
податкового повідомлення-рішення
відповідача від 19.06.2013 № .

Прийняти в цій частині нову постанову,
якою позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «МТІ» задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центральний офіс з
обслуговування великих платників
податків від 19.06.2013 № .

В решті постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04 вересня 2013 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання в повному обсязі, шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
суддя суддя Л.П. Борисюк
І.Й. Петрик Я.М. Собків

Повний текст постанови складено та
підписано - 26.09.2014

Головуючий суддя

Борисюк Л.П.

Судді:

Петрик І.Й.

Собків Я.М.