Справа № 408/2443/12 (2а/408/597/12)
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/26022/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів
Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

за участю:

секретаря
Левіної А.А.

представника позивача
неприбуття

представника відповідача
Яблонської Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Дзержинському районі м. Кривого Рогу на
постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 22 січня 2014 року

у справі № 408/2443/12

за позовом ОСОБА_3

до Управління Пенсійного фонду
України в Дзержинському районі м.
Кривого Рогу

про визнання дій
незаконними та зобов'язання вчинити
дії

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
Дзержинського районного суду м.
Кривого Рогу з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Дзержинському районі м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області (далі - Управління ПФУ) про
зобов'язання призначити, нарахувати та
виплатити пільгову пенсію за вислугу
років відповідно до пункту «д» статті 55
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» з 29.11.2011 і надалі
нараховувати та виплачувати пенсію
відповідно до діючого законодавства.

Постановою Дзержинського районного
суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 22.05.2012 у позові відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 22.01.2014 рішення суду першої
інстанції скасовано та прийнято нове -
про часткове задоволення позову.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Дзержинському районі м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області нарахувати та виплатити
позивачу пільгову пенсію за вислугу
років відповідно до пункту «д» статті 55
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» з 29.11.2011.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням
суду апеляційної інстанції, Управління
ПФУ оскаржило його у касаційному
порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказаний судовий акт суду
апеляційної інстанції з мотивів
порушення названим судом норм
матеріального та процесуального права,
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

У своїх запереченнях на касаційну
скаргу ОСОБА_3 просив залишити рішення
суду апеляційної інстанції без змін, а
скаргу - без задоволення.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
присутніх у судовому засіданні
представників сторін, розглянувши та
обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи і
правильність застосування судами норм
матеріального права, судова колегія
дійшла висновку про те, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з огляду
на таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_3 в обґрунтування
позову посилається на ті обставини, що
у нього 36 років стажу роботи, з яких
протягом 1974-1985 років він працював на
посаді помічника капітана у Судоходній
компанії «Востокрыбхолодфлот».
Зазначена посада входить до Списку
професій і посад плавскладу окремих
видів суден морського, річкового флоту
і флоту рибної промисловості, які мають
право на пенсію за вислугу років. Право
на таку пенсію передбачене пунктом «д»
статті 55 Закону України «Про пенсійне
забезпечення». Крім того, відповідно до
статті 61 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» робота на водному
транспорті протягом повного
навігаційного періоду зараховується
за рік роботи.

Оскільки у 1974, 1978 та 1980 роках позивач
працював на водному транспорті, як він
вважає, протягом двох навігаційних
періодів, то трудовий стаж за кожен
такий рік зараховується як за два роки,
тобто календарно його стаж за 1974-1985
роки складає 10 років і 6 місяців, а з
урахуванням двох навігаційних
періодів на рік протягом 1974, 1978 та 1980
років додається ще 3 роки і таким чином,
трудовий стаж, який був набутий ним під
час роботи на морфлоті, складає 13 років
і 6 місяців.

29.11.20011 ОСОБА_3 звернувся до Управління
ПФУ із заявою про призначення йому
пенсії за вислугу років, але йому було
відмовлено в цьому за відсутністю
підстав. 27.01.2012 позивач повторно
звернувся до Управління ПФУ в
Дзержинському районі м. Кривого Рогу з
питанням призначення пенсії за вислугу
років, додавши до заяви копії трудової
книжки та алфавітної картки на
підтвердження трудового стажу, але
20.03.2012 відповідачем йому повторно було
відмовлено у призначенні пенсії за
вислугу років через відсутність 12,5
років трудового стажу у плавскладі
морського флоту.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що у
наданих позивачем доказах не
міститься даних про навігаційні
періоди, а саме їх тривалість (з якого
та по який період тривав навігаційний
період в пароплавстві та з якого порту
виходили судна, на яких працював
позивач у зазначені у трудовій книжці
та архівних довідках періоди).
Навігаційний період не є постійною та
однаковою величиною для всіх портів,
оскільки можливість здійснювати
судноплавство залежить від
кліматичних умов (є порти, де
навігаційний період триває цілий рік, а
в інших тільки частину року).

Без наявності уточнюючої довідки
підприємства, наказів, відомостей про
тривалість навігаційного періоду, тощо
суд першої інстанції дійшов висновку
про відсутність можливості встановити,
чи повний навігаційний період позивач
відпрацював у кожному році в період з
1974 по 1985 рік.

У той же час, суд першої інстанції
вказав на помилковість думки позивача
про те, що якщо він у одному році зробив
два рейси, то це є підтвердженням його
роботи у двох навігаційних періодах та
слугує підставою для зарахування до
стажу роботи одразу двох років, не
базується на діючому законодавстві.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позов, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що кількість діб, проведених у плаванні
певним судном, дорівнює тривалості
навігаційного періоду.

Крім того, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що дослідженими
письмовими доказами встановлено
перебування позивача у плаванні
протягом двох навігаційних періодів
впродовж 1974, 1978, 1980 років і це
підтверджується архівною довідкою,
алфавітною карткою № 12747,
розрахунковими відомостями. Отже,
кожен з навігаційних періодів у 1974, 1978,
1980 роках зараховується за рік роботи і
до загального стажу позивача на
морфлоті додається ще три роки.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
погоджується зі вказаним висновком
суду апеляційної інстанції та вважає
його помилковим з огляду на таке.

Відповідно до пункту «д» статті 55
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» право на пенсію за
вислугу років мають плавсклад
морського, річкового флоту і флоту
рибної промисловості (крім суден
портових, що постійно працюють на
акваторії порту, службово-допоміжних,
роз'їзних, приміського і
внутріміського сполучення): чоловіки -
після досягнення 55 років і при
загальному стажі роботи не менше 25
років, з них не менше 12 років 6 місяців
на зазначеній роботі.

Частиною першою статті 61 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
визначено, що робота на водному
транспорті протягом повного
навігаційного періоду зараховується
за рік роботи.

Згідно з положеннями статті 62 цього
Закону Основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка. Порядок підтвердження наявного
трудового стажу при відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній встановлюється Кабінетом
Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.08.1993 № 637, визначено, що у тих
випадках, коли в трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсії на пільгових умовах або
за вислугу років, установлені для
окремих категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників (додаток N 5).

У довідці має бути вказано: періоди
роботи, що зараховуються до
спеціального стажу; професія або
посада; характер виконуваної роботи;
розділ, підрозділ, пункт, найменування
списків або їх номери, до якого
включається цей період роботи;
первинні документи за час виконання
роботи, на підставі яких видана
зазначена довідка.

Наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 13.06.2007 № 492
встановлено, що навігаційний період -
частина року (кількість діб), упродовж
якої здійснюється судноплавство.

Аналізуючи зміст викладених норм
права, суд касаційної інстанції дійшов
висновку, що без передбаченої
законодавством уточнюючої довідки про
кількість відпрацьованих позивачем
навігаційних періодів у відповідача та
суду відсутні підстави для призначення
ОСОБА_3 пільгової пенсії на підставі
пункту «д» статті 55 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Крім того, суд касаційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції стосовно відсутності
правових підстав для зарахування
позивачу роботи у 1974, 1978, 1980 роках за
шість років спеціального стажу,
оскільки факт здійснення в одному році
двох рейсів не є тотожним
відпрацюванню двох навігаційних
періодів.

Зважаючи на викладене, доводи
касаційної скарги заслуговують на
увагу, підтверджуються викладеними
нормами права та встановленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
оскаржуване рішення суду апеляційної
інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 226
КАС України суд касаційної інстанції
скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишає в
силі рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено відповідно до закону і
скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Дзержинському районі м. Кривого Рогу
задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 22 січня 2014 року в цій справі
скасувати, залишити в силі постанову
Дзержинського районного суду м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 22 травня 2012 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України у строк та у
порядку, визначеними статтями 237 - 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.