Справа № 872/7410/13
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2014 рокусправа № 804/2046/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Шлай А.В.

суддів: Іванова
С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Криворізької південної міжрайонної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2013 року у справі №804/2046/13-а за позовом
Криворізької південної міжрайонної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби до Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Нахімова 26» про накладення
арешту коштів на розрахункові рахунки
платника податків,-

В С Т А Н О В И В:

Криворізька південна міжрайонна
державна податкова інспекція
Дніпропетровської області Державної
податкової служби звернулась до суду з
адміністративним позовом, в якому
просила накласти арешт на кошти
платника Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Нахімова
26», що знаходяться у банківських
установах. В обґрунтування позовних
вимог позивач зазначив, що у
відповідача утворився податковий борг
перед бюджетом у розмірі 341,00 грн. В
добровільному порядку суму
податкового боргу відповідач не
сплачує. Враховуючи факт відсутності
майна, яке може бути джерелом погашення
боргу, та на підставі підпункту 20.1.17
пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу
України позивач звернувся до суду із
зазначеним адміністративним позовом.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 25
березня 2013 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.
Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що позивачем не були
застосовані всі заходи для
встановлення майна, яке може слугувати
джерелом погашення податкового боргу,
у зв'язку з чим звернення до
адміністративного суду із позовними
вимогами про накладення арешту на
кошти платника податків є
необґрунтованим та передчасним.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, Криворізька південна
міжрайонна державна податкова
інспекція Дніпропетровської області
Державна податкова служба звернулась з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просила скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нове рішення про
задоволення адміністративного позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
судом безпідставно залишено поза
увагою той факт, що позивачем при
зверненні до суду не ставилось питання
про застосування арешту коштів на
рахунках платника податків як
різновиду адміністративного арешту
майна відповідно до приписів п.94.1, 94.2
ст. 94 Податкового кодексу України, а
зміст позовних вимог полягав у
накладенні адміністративного арешту
на кошти та інші цінності платника
податків, що знаходяться у банку
відповідно до приписів п.п.20.1.17 п. 20.1
ст.20 Податкового кодексу України, які в
даному випадку підлягають задоволенню
з огляду на доведеність відсутності у
відповідача іншого майна.

Сторони, належним чином повідомлені
про день, місце і час розгляду
апеляційної скарги, доказом чого є
повідомлення про вручення
рекомендованих поштових відправлень, у
судове засідання не прибули, про
причини неприбуття не повідомили.

Відповідно до частини 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

У відповідності до статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених позовних вимог, дійшла
висновку про відсутність підстав для
її задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
на підставі письмових доказів, що
містяться в матеріалах справи, згідно
довідки з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "Нахімова-26" зареєстровано у
якості юридичної особи, взято на облік
у Криворізькій південній міжрайонній
державній податковій інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби як платника
податків. У відповідача утворився
податковий борг перед бюджетом у
розмірі 341,00 грн. В добровільному
порядку суму податкового боргу
відповідач не сплачує.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову суд першої
інстанції виходив із того, що позовні
вимоги, заявлені в порядку підпункту
20.1.17. пункту 20.1. статті 20 Податкового
кодексу України, відповідно до якого
органи податкової служби мають право
звертатися до суду щодо накладення
арешту на кошти та інші цінності такого
платника податків, що знаходяться в
банку, у разі, якщо у платника податків,
який має податковий борг, відсутнє
майно та/або його балансова вартість
менша суми податкового боргу, та/або
таке майно не може бути джерелом
погашення податкового боргу.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції та
вважає за необхідне зазначити
наступне.

При цьому, відповідно до п.7.3 Порядку
застосування адміністративного арешту
майна платника податків визначено, що
для застосування арешту коштів на
рахунках платника податків податковий
орган подає до суду позовну заяву у
порядку, визначеному Кодексом
адміністративного судочинства
України, у день прийняття рішення про
застосування адміністративного арешту
майна платника податку.

В той же час, відповідно до п. 94.1 ст. 94
Податкового кодексу України
адміністративний арешт майна платника
податків є винятковим способом
забезпечення виконання платником
податків його обов'язків, визначених
законом.

Пунктом 94.2 статті 94 Податкового
кодексу України визначено, що арешт
майна може бути застосовано, якщо
з'ясовується одна з таких обставин:

94.2.1. платник податків порушує правила
відчуження майна, що перебуває у
податковій заставі;

94.2.2. фізична особа, яка має податковий
борг, виїжджає за кордон;

94.2.3. платник податків відмовляється
від проведення документальної
перевірки за наявності законних
підстав для її проведення або від
допуску посадових осіб органу
державної податкової служби;

94.2.4. відсутні дозволи (ліцензії) на
здійснення господарської діяльності,
торгові патенти, а також у разі
відсутності реєстраторів
розрахункових операцій,
зареєстрованих у встановленому
законодавством порядку, крім випадків,
визначених законодавством;

94.2.5. відсутня реєстрація особи як
платника податків в органі державної
податкової служби, якщо така
реєстрація є обов'язковою відповідно
до цього Кодексу, або коли платник
податків, що отримав податкове
повідомлення або має податковий борг,
вчиняє дії з переведення майна за межі
України, його приховування або
передачі іншим особам;

94.2.6. платник податків відмовляється
від проведення перевірки стану
збереження майна, яке перебуває у
податковій заставі;

94.2.7. платник податків не допускає
податкового керуючого до складення
акта опису майна, яке передається в
податкову заставу.

Аналіз зазначених норм права свідчить
про те, що окрім права податкового
органу звертатись із зазначеним
позовом до суду, у податкового органу
існує і певний обов'язок по дотриманню
порядку, як то звернення до суду саме у
день прийняття рішення про
застосування адміністративного арешту
майна платника податків та надання
належних і допустимих доказів того, що
у платника податків відсутнє майно
таабо його балансова вартість менша
суми податкового боргу, таабо таке
майно не може бути джерелом погашення
податкового боргу. Таким чином, сама по
собі наявність у відповідача
податкового боргу не є безумовною
підставою для застосування арешту
коштів платника податків.

За таких обставин у межах доводів
апеляційної інстанції підстави для
зміни чи скасування судового рішення
відсутні.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої
інстанції при ухваленні оскарженого
рішення не допущено порушень норм
матеріального і процесуального права,
а викладені в ньому висновки
відповідають обставинам справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, постанова суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Криворізької
південної міжрайонної державної
податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 25
березня 2013 року у справі №804/2046/13-а -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
складення у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
А.В. Шлай

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко