Справа № 150/711/14-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 150/711/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Суперсон С.П.
Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду у
Чернівецькому районі Вінницької
області на постанову Чернівецького
районного суду Вінницької області від
30 липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду у
Чернівецькому районі Вінницької
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В :

В липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в
суд з позовом до управління Пенсійного
фонду України у Чернівецькому районі
Вінницької області про визнання
протиправними дій відповідача щодо
відмови в призначенні пенсії на
пільгових умовах та зобов'язання
відповідача призначити пенсію.

Постановою Чернівецького районного
суду Вінницької області від 30 липня 2014
року позов задоволено.

Не погоджуючись з даною постановою
суду, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Сторони в судове засідання не зявилися,
хоча належним чином повідомлялися про
дату, час і місце судового засідання.
Від позивача, через відділ реєстрації
та інформації Вінницького
апеляційного адміністративного суду
надійшла заява про розгляд справи в
порядку письмового провадження.

Відповідно до ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції
розглядає справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
основним документом, що підтверджує
трудовий стаж роботи є трудова книжка,
а відповідальність за своєчасне та
якісне проведення атестації
покладається на керівника
підприємства, організації, а тому її
непроведення не може бути підставою
для не включення періоду роботи до
пільгового стажу.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції із
наступних підстав.

Відповідно до п.2 Прикінцевих положень
закону України "Про
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування" особам, які працювали на
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці та мали або матимуть
право на пенсію відповідно до ст.100
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", пенсії призначатимуться
за нормами цього Закону виходячи з
вимог віку, стажу, встановлених раніше
діючим законодавством.

За змістом пункту "а"ст.13 Закону України
від 05.11.1991, № 1788-XII "Про пенсійне
забезпечення"на пільгових умовах мають
право на пенсію за віком, незалежно від
місця останньої роботи працівники,
зайняті повний робочий день на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці, - за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць чоловіки -
після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше 10
років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з шкідливими і
важкими умовами праці, пенсії на
пільгових умовах призначаються із
зменшенням віку, передбаченого статтею
12 цього Закону, на 1 рік за кожний
повний рік такої роботи чоловікам.

Відповідно до ст.62 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 серпня 1993 року № 637, основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка.

Пунктом 18 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній", затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№637 від 12 серпня 1993 року встановлено, що
за відсутності документів про наявний
стаж роботи і неможливості одержання
їх внаслідок ліквідації підприємства,
установи, організації або відсутності
архівних даних з інших причин, ніж ті,
що зазначені в пункті 17 цього Порядку,
трудовий стаж установлюється на
підставі показань не менше двох
свідків, які б знали заявника по
спільній з ним роботі на одному
підприємстві, в установі, організації
(в тому числі колгоспі) або в одній
системі і мали документи про свою
роботу за час, стосовно якого вони
підтверджують роботу заявника.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, на момент
звернення до відповідача з заявою, про
призначення йому пенсії на пільгових
умовах, досяг 50 річного віку, його
загальний трудовий стаж становить
понад 23 роки, пільговий стаж за Списком
№1 -понад 16 років.

Даний факт підтверджується записами в
трудовій книжці позивача, з якої
встановлено що він працював ковалем з
21.09.1988 року по 12.03.1996 рік в Моївському
цукрокомбінаті, та з 14.03.1996 року по
01.11.2014 рік в КСП «Росія» (СТОВ «Росія»).

Також, як вбачається з наявного в
матеріалах справи рішення комісі по
розгляду спірних питань, пов'язаних з
призначенням та виплатою пенсії при
управлінні Пенсійного фонду України в
Чернівецькому районі, позивач надав
відповідачу дві довідки-підтвердження
за період роботи з 01.12.1988 року по 31.01.1996
року та з 01.03.1996 року по 12.03.1996 року в
СПАТ «Моївське» с. Борівка та за період
роботи з 14.03.1996 року по 01.11.2004 року в СТОВ
«Росія» на посаді коваля ручного
кування.

Крім того, як вбачається із матеріалів
справи, в судовому засіданні судом
першої інстанції були допитані свідки
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які працювали з
позивачем в Моївському цукрокомбінаті,
яке згодом було перейменоване на СПАТ
«Моївське» і підтвердили факт
виконання ним трудової функції
протягом повного робочого дня на
посаді коваля ручного кування.

Вспірного періоду роботи позивача
діяли Списки №1,2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників на роботах
з шкідливими і важкими умовами праці,
зайнятість в яких дає право на пенсію
за віком на пільгових умовах,
затверджені постановами Кабінету
Міністрів України від 11.03.1994 р. №162 та
від 16.01.2003 р. №36.

Відповідно до Списку №1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників на
роботах з шкідливими і важкими умовами
праці, зайнятість в яких дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 11.03.1994 р. №162,
правом пільгового пенсійного
забезпечення користуються коваля
ручного кування (розділ ХІ 11102000,
підрозділ 2. позиції 13227 ).

Розділом XI (підрозділ 2. позиції 11.2а)
"Списку №1, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 36 від
16.01.2003 року, визначено, що правом
пільгового пенсійного забезпечення
користуються ковалі ручного кування.

Отже, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що до пільгового
стажу роботи позивача слід включити
періоди роботи з 22.08.1992 року по 12.03.1996
року та з 14.03.1996 року по 01.11.2014року на
посаді коваля ручного кування.

Щодо посилань відповідача на
відсутність проведеної атестації на
підприємствах, суд апеляційної
інстанції зазначає наступне.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення
атестації робочих місць за умовами
праці, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 01
серпня 1992 року № 442, атестація робочих
місць за умовами праці проводиться в
строки, передбачені колективним
договором, але не рідше одного разу на 5
років.

Відповідно до змісту наказу
Міністерства праці та соціальної
політики України „Про затвердження
Порядку застосування Списків № 1 та № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах" № 383 від 18
листопада 2005 року, якщо атестацію
робочих місць проведено до 21 серпня 1997
року (впродовж 5 років після введення в
дію Порядку проведення атестації
робочих місць), до пільгового стажу
зараховується п'ятирічний період
роботи, що передує даті видання наказу
про атестацію, а також період впродовж 5
років після вперше проведеної
атестації. Якщо атестація вперше
проведена після 21 серпня 1997 року, в разі
підтвердження зазначеного права до
пільгового стажу зараховується
п'ятирічний період, що передує даті
видання наказу про її результати.

Якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не
проводилась чи за результатами
атестації, вперше проведеної після 21
серпня 1997 року, право не підтвердилось,
до пільгового стажу зараховується лише
період робіт із особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці на
даному підприємстві, в установі чи
організації до 21 серпня 1992 року
включно.

Частиною другою пункту 4 зазначеного
Порядку встановлено, що
відповідальність за своєчасне та
якісне проведення атестації
покладається на керівника
підприємства, організації.

Таким чином, законодавцем покладено
обов'язок проведення атестації робочих
місць на керівників підприємств, а тому
невиконання роботодавцем, покладеного
на нього законом обов'язку не може
позбавити громадяна його
конституційного права на соціальний
захист щодо вирішення питань надання
пенсій за віком.

На підставі наведеного, враховуючи
положення ст.195 КАС України та беручи до
уваги надане суду апеляційної
інстанції право перегляду рішень суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб, строках та
межах визначених законом.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Судом першої інстанції повно та
всебічно досліджено надані сторонами
докази, вірно визначено юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює, а доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
і не впливають на правильність
прийнятого рішення. Воно постановлено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду у Чернівецькому
районі Вінницької області, - залишити
без задоволення, а постанову
Чернівецького районного суду
Вінницької області від 30 липня 2014 року,
- без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Головуючий
Матохнюк Д.Б.

Судді
Біла Л.М.

Гонтарук В. М.