Справа № К/9991/68756/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/68756/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши у порядку касаційного
письмового провадження справу за
позовом ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Гощанської районної державної
адміністрації Рівненської області про
стягнення заборгованості за
касаційною скаргою управління праці та
соціального захисту населення
Гощанської районної державної
адміністрації Рівненської області на
постанову Гощанського районного суду
Рівненської області від 17 липня 2009 року
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 6 вересня 2011
року,

в с т а н о в и л а:

В березні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що є матір'ю малолітніх
дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, тому відповідно до статті
43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» позивач як застрахована
особа в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
має право на допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в розмірі, що встановлюється
правлінням Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом. Проте управління праці та
соціального захисту населення
Гощанської районної державної
адміністрації Рівненської області
виплатило позивачу зазначену допомогу
в значно меншому розмірі. Просила
зобов'язати відповідача нарахувати та
виплатити позивачу недоплачену
допомогу по догляду за дітьми до
досягнення ними трирічного віку
відповідно до статті 43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» в розмірі 4416,56 грн, що
обчислений з урахуванням
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років
відповідно до статті 62 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік» за період з квітня по вересень 2007
року на одну дитину та до статті 67
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
за період з квітня по грудень 2008 року на
другу дитину.

Постановою Гощанського районного суду
Рівненської області від 17 липня
2009 року позов ОСОБА_1 задоволено
частково.

Визнано протиправними дії управління
праці та соціального захисту населення
Гощанської районної державної
адміністрації Рівненської області
щодо відмови провести доплату допомоги
по догляду за дитиною ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею
трирічного віку з 9 липня 2007 року по
4 вересня 2007 року.

Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Гощанської районної державної
адміністрації Рівненської області
нарахувати і виплатити ОСОБА_1
недоплачену допомогу по догляду за
дитиною ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
до досягнення нею трирічного віку з 9
липня 2007 року по 4 вересня 2007
року, виходячи з розрахунку
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до шести років
за відповідний період.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 6 вересня 2011
року апеляційну скаргу управління
праці та соціального захисту населення
Гощанської районної державної
адміністрації Рівненської області
залишено без задоволення, а постанову
Гощанського районного суду
Рівненської області від 17 липня 2009 року
- без змін.

Вказуючи на допущені, на думку
управління праці та соціального
захисту населення Гощанської районної
державної адміністрації Рівненської
області, судами неповне з'ясування
обставин, які мають значення у справі,
та порушення норм чинного
матеріального законодавства, що
призвело до неправильного вирішення
даного спору, відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
судове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_1 є матір'ю
малолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач є
застрахованою особою в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, тому виплата
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
призначена відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням».

Апеляційний суд, який погодився з
висновком суду першої інстанції про
задоволення позовної вимоги про
зобов'язання нарахувати і виплатити
позивачу недоплаченої допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 9 липня 2007
року по 4 вересня 2007 року відповідно до
частини першої статті 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», зазначив, що оскільки Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» не визначено відповідно до
якого прожиткового мінімуму
визначається розмір допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, то необхідно
застосовувати частину першу статті 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» (в редакції, яка діяла
до 1 січня 2008 року), відповідно до якої
розмір допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
визначається в розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Проте такі висновки судів попередніх
інстанцій не ґрунтуються на
правильному застосуванні норм
матеріального права.

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до положень статті 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням» від 18 січня 2001
року № 2240-III (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
право на допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку має
застрахована особа (один із батьків
дитини, усиновитель, баба, дід, інший
родич або опікун), яка фактично
здійснює догляд за дитиною. Допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованим особам у формі
матеріального забезпечення у період
відпустки для догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку і
частково компенсує втрату заробітної
плати (доходу) у період цієї відпустки.
Допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається на кожну дитину.

Згідно зі статтею 43 Закону № 2240-III
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Статтею 62 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» від
19 грудня 2006 року № 489-V затверджено на 2007
рік прожитковий мінімум на одну особу з
розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня
- 492 гривні, з 1 квітня - 525 гривень,
з 1 жовтня - 532 гривні.

При нарахуванні та виплаті цього виду
державної допомоги у 2007 році
відповідач керувався статтею 56 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік», якою передбачено, що у 2007
році допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» здійснюється за рахунок
коштів відповідної субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетам у
розмірі, що дорівнює різниці між 50
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для непрацездатних, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 90
гривень для незастрахованих осіб та не
менше 23 відсотків прожиткового
мінімуму, встановленого для
працездатних осіб, для застрахованих
осіб, у порядку встановленому
Кабінетом Міністрів України, а також
пунктом 7 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»,
яким зупинено на 2007 рік дію, зокрема,
статті 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Рішенням Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 зміни,
внесені пунктом 7 статті 71 «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»,
визнано такими, що не відповідають
Конституції України.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Отже, в період з 9 липня 2007 року по 4
вересня 2007 року відповідач був
зобов'язаний нараховувати та
сплачувати допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в розмірі, встановленому статтею 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», тобто не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік».

Суд першої інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, прийшов до висновку
про відмову в задоволенні позовної
вимоги про зобов'язання відповідача
нарахувати та виплатити позивачу
недоплачену допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до статті 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» за 2008 рік, оскільки виплата
допомоги по догляду за дітьми у цьому
році здійснювалася управлінням праці
та соціального захисту населення
відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
незалежно від того чи застрахована
особа в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування чи
ні; Законом України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» виключено статтю 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» та внесено зміни до статті
15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми». Внесені
зміни в 2008 році неконституційними не
визнавались.

Проте з таким висновком судів
попередніх інстанцій погодитись не
можна.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI - правовідносини
щодо виплати допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку регулювалися Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» від
21 листопада 1992 року № 2811-ХII, дія якого
поширювалася на осіб, не застрахованих
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(стаття 13) та Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» від 18 січня 2001
року № 2240-III, який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими законами. Статтею 15 Закону
№ 2811-ХII було передбачено, що допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.
Згідно зі статтею 43 Закону № 2240-III
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені відповідні зміни до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням». Зокрема, змінами до статті
13 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» його дію
поширено на застрахованих осіб, а із
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» було виключено статті 40- 44.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано
неконституційними низку положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
в тому числі й пункт 25 розділу II цього
Закону щодо виключення статей 40- 44
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», а з 1 січня 2009
року - статті 13, 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».

Частиною другою статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлювався річний строк.

Відповідно до положень частини першої
статті 100 Кодексу адміністративного
судочинства України в тій же редакції
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Позивач дізналася або повинна була
дізнатись про порушення свого права з
дати отримання допомоги у меншому
розмірі, ніж визначено законом, після
винесення Рішення Конституційного
Суду України від 9 липня 2007 року №
6-рп/2007, про що вона й зазначала у
позовній заяві. Позивач, яка отримувала
допомогу на першу дитину в протягом
квітня - вересня 2007 року (а.с.15),
звернулася до суду з позовом 4 березня
2009 року, тобто з пропущенням річного
строку щодо частини позовних вимог,
клопотання про поновлення строку
звернення до суду не заявляла.
Відповідач у запереченнях на позов
наполягав на застосуванні статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України (а.с.19).

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Гощанської районної державної
адміністрації Рівненської області
задовольнити частково.

Постанову Гощанського районного суду
Рівненської області від 17 липня 2009 року
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 6 вересня 2011
року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Гощанської районної державної
адміністрації Рівненської області про
стягнення заборгованості за період з
квітня 2007 року по 4 вересня 2007 року
залишити без розгляду.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Гощанської районної державної
адміністрації Рівненської області
нарахувати та виплатити ОСОБА_1
допомогу по догляду за дитиною ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення нею
трирічного віку за період з 22 травня 2008
року по 31 грудня 2008 року в розмірі,
визначеному статтею 43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» від 18 січня 2001 року № 2240-III,
виходячи з розміру прожиткового
мінімуму на одну особу в розрахунку на
місяць, встановленому статтею 58 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI, з урахуванням
проведених виплат.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.