Справа № 1570/3556/2012
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2014 р. Справа № 1570/3556/2012

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Вовченко О. А. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Жук С.І.,

- Кравченко К.В.

при секретарі - Романові Д.І.

з участю: представника товариства з
обмеженою відповідальністю
"Гранресурси" - Трощеновського О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у Біляївському районі
Головного управління Міндоходів в
Одеській області на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 05 червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
"Гранресурси" до Державної податкової
інспекції у Біляївському районі
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

ТОВ "Гранресурси" звернулось до суду з
адміністративним позовом до ДПІ у
Біляївському районі ГУ Міндоходів в
Одеській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
від 15 червня 2012 року, № від 19
квітня 2012 року та № від 15 червня
2012 року.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 05 червня 2014
року адміністративний позов
задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення №
від 15 червня 2012 року, прийняте ДПІ у
Біляївському районі Одеської області
ДПС.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення №
від 19 квітня 2012 року, прийняте ДПІ у
Біляївському районі Одеської області
ДПС.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення №
від 15 червня 2012 року, прийняте ДПІ у
Біляївському районі Одеської області
ДПС.

В апеляційній скарзі ДПІ у
Біляївському районі ГУ Міндоходів в
Одеській області ставиться питання про
скасування судового рішення в зв'язку з
тим, що воно постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, оскільки судом першої інстанції
не було досліджено обставини справи, що
мають значення для справи, наслідком
чого стало постановлення
необґрунтованого та неправомірного
рішення суду.

Вирішуючи справу, судом першої
інстанції встановлено, що 21 березня 2012
року начальником ДПІ у Біляївському
районі у відповідності до ст.ст. 75, 78, 79
ПК України, видано наказ №47 "Про
проведення позапланової невиїзної
перевірки" ТОВ "Гранресурси".

На підставі зазначеного наказу ДПІ у
Біляївському районі проведена
документальна невиїзна перевірка
позивача ТОВ "Гранресурси" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинам із
контрагентом ТОВ "Флорена-Плюс" за
період 01 квітня 2011 року по 31 грудня 2011
року, за результатами якої складено акт
№155/22/37170646 від 22 березня 2012 року.

Зазначеним актом перевірки №155/22/37170646
від 22 березня 2012 року встановлені
порушення позивачем вимог п.п.14.1.27 п.14.1
ст. 14, п.138.2 ст. 138 ПК України, в
результаті чого занижено податок на
прибуток в сумі 121 438 грн., в тому числі
по періодам: за II квартал 2011 року - 67 172
грн., за III квартал 2011 року - 54 266 грн.; та
встановлено порушення абз. "а" п.198.1,
п.198.2, п.198.3 ст. 198 ПК України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість в періоді, що
перевірявся, на загальну суму 95 754 грн.,
у тому числі за вересень 2011 року - 14 494
грн., за жовтень 2011 року - 81 260 грн.

В описовій частині акту перевірки, а
саме в п.п.3.1.2 п.3.1 акту вказано, що між
ТОВ "Гранресурси" та ТОВ "Флорена-Плюс"
складено договори постачання за №5 від
01 квітня 2011 року та №11 від 01 серпня 2011
року, якими, зокрема, передбачалось, що
асортимент, кількість, ціна придбаного
товару і строки постачання
зазначаються в накладних. Однак, як
вказано в акті, у наданих накладних, не
лише відсутня адреса передачі товару, а
також назва населеного пункту, в якому
відбувалася передача товару; умовами
договорів не визначено місце передачі
товару та умови (базис) поставки,
відтак, не є за можливе з'ясувати
конкретну адресу поставки, і як
наслідок цього, обов'язки сторін та їх
витрати по постачанню та придбанню
товару. Також, в акті зазначено, що до
перевірки не надано
товарно-транспортні накладні або інші
документи, що підтверджують
транспортування товару до місця
прийняття його покупцем, що є
додатковим свідченням відсутності
товарно-матеріальних цінностей.

Також в акті відображено інформацію,
отриману від ДПС в Одеській області
(вих.№986/7/07-3411 від 09 лютого 2012 року), в
якій зафіксовано те, що за результатами
проведення заходів встановлено факт
формування посадовими особами СГД, які
перебувають на обліку в територіальних
ДПІ Одеської області податкового
кредиту з податку на додану вартість по
взаємовідносинах з підприємства
"ризикової" категорії, які перебувають
на податковому обліку в ДПІ м. Києва та
Київської області, а саме: ТОВ
"Флорена-Плюс" - директор ОСОБА_3 -
громадянин Російської Федерації, який
на території м. Києва та Київської
області зареєстрованим не значиться.

На підставі зазначеного, податковий
орган в акті перевірки керується ст. 215
ЦК України та посилається на
недодержання позивачем ч.2 ст. 203 ЦК
України.

Окрім наведених порушень, в п.3.2.2
"Податковий кредит" акту перевірки
зазначено й те, що контрагент позивача -
ТОВ "Флорена-Плюс" за податковою
адресою не знаходиться.

За результатами перевірки податковим
органом прийнято податкове
повідомлення-рішення від 15 червня 2012
року №, яким визначено суму
грошового зобов'язання за основним
платежем у розмірі 116 483 грн.; податкове
повідомлення-рішення від 15 червня 2012
року № на суму грошового
зобов'язання: зі основним платежем - 5 497
грн. та за штрафними санкціями - 1 374, 25
грн.

19 липня 2012 року, відповідно до
супровідного листа №6519/10/22-1009
позивачеві направлено податкове
повідомлення-рішення, з врахуванням
виправленні допущеної відповідачем
технічної описки, від 15 червня 2012 року
№, яким визначено суму грошового
зобов'язання у розмірі 116 438 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем не надано доказів щодо
правомірності та обґрунтованості
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, у зв'язку з чим
вимоги щодо їх скасування підлягають
задоволенню.

Колегія суддів погоджується з цими
висновками суду першої інстанції та
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ як документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

При цьому колегія суддів акцентує до
увагу на тому, що правила податкового
обліку не встановлюють конкретного
переліку первинних документів, за
допомогою яких повинні бути оформлені
господарські операції, а також не
передбачають будь-яких спеціальних
вимог до форми або виду первинних
документів, до їх оформлення та
заповнення. До документів, які
засвідчують факт придбання товару,
робіт, послуг, діюче законодавство
висуває лише одну умову - вони повинні
засвідчувати фактичне отримання
товару або результати робіт, послуг.

Так, в силу приписів п.п.14.1.27 п.14.1 ст. 14 ПК
України витрати - це сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст. 14 ПК України
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п.138.2. ст. 138 ПК України -
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу. Не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку (п.139.1 ст. 139).

За змістом п.198.1 ст. 198 ПК України право
на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Відповідно до п.198.3 ст. 198 ПК України -
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п.193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

В силу вимог п.198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу)
чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими п.201.11 ст. 201 цього
Кодексу.

З наведених законодавчих положень
вбачається, що обов'язковою умовою
виникнення у платника права на
формування валових витрат та
податкового кредиту є реальне
здійснення операцій з придбання
товарів (робіт, послуг), а також
оформлення зазначених операцій
необхідними документами первинного
обліку (зокрема, податковими
накладними), що містять достовірні
відомості про обсяг та зміст
господарської операції.

Основною господарською діяльністю
позивача є, зокрема, закупівля та
продаж щебеню.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ТОВ "Гранресурси" як покупцем та
ТОВ "Флорена-Плюс" як продавцем був
укладений договір поставки №5 від 01
квітня 2011 року та договір
поставки №11 від 01 серпня 2011 року,
відповідно до яких здійснено продаж
сипучих будівельних матеріалів
відповідно Інкотермс 2010.

03 жовтня 2011 року між зазначеними
сторонами був укладений договір
поставки №0310-1, згідно з яким ТОВ
"Гранресурси" як постачальник
зобов'язується передати покупцю ТОВ
"Флорена-Плюс" гранітно-щебеневу
продукцію та пісок.

Факт виконання договору підтверджено
податковими накладними, видатковими
накладними, якими визначене одиницю
виміру, кількість, ціну та суму товару,
копією акту заліку взаємних вимог, які
містять необхідну для цілей
оподаткування інформацію щодо змісту
спірних операцій та мають усі
необхідні реквізити первинних
документів, що дозволяють
ідентифікувати учасників цих операцій
та встановити факт надання послуг.

Разом з цим, на момент вчинення
правочинів позивача з ТОВ
"Флорена-Плюс", ТОВ "Гранресурси" (як
замовником) з ТОВ "Промінь" (як
виконавцем) був укладений договір
№15/07-1 від 15 липня 2010 року про надання
послуг з приймання вантажів та їх
тимчасового зберігання, відповідно до
якого місцем надання послуг була
земельна ділянка виконавця, що
знаходиться у його користуванні на
підставі договору оренди із
Нерубайською СР Біляївського району
Одеської області, що підтверджує факт
розміщення виробничої бази.

Крім того, позивачем надано відомості
бухгалтерського обліку та документи
первинного обліку щодо вчинення
господарських операцій з перепродажу
одержаного від ТОВ "Флорена-Плюс"
щебеню його контрагентам, що
підтверджує факт використання
придбаної продукції підприємством у
власній господарській діяльності.

При цьому, на момент укладення
позивачем договорів з вказаним
контрагентом та отримання податкових
накладних, останній був в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців та мав діюче
свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість.

Посилання податкового органу на
відсутність у
підприємства-контрагента основних
фондів та недостатність трудових
ресурсів само собою не свідчить про не
вчинення господарських операцій, адже
підприємство не позбавлено права
залучати матеріально-технічні та
трудові ресурси для здійснення
господарської діяльності.

Разом з цим, колегія суддів акцентує
увагу на тому, що відповідно до
висновків спеціаліста
Науково-дослідного експерта
криміналістичного центру при УМВС
України на Південно-західній залізниці
№57 від 06 лютого 2012 року підписи від
імені директора ТОВ "Флорена-Плюс"
ОСОБА_3 в податковій декларації з ПДВ за
10 місяців 2011 року, розшифровці
податкових зобов'язань податкового
кредиту в розрізі контрагентів до
податкової декларації з ПДВ за 10
місяців 2011 року, довідці Д6 за 10 місяців
2011 року виконані однією особою.

Посилання податкового органу на акт
ДПІ у Печерському районі м. Києва
№103/22-9/35851839 від 07 березня 2012 року
"Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ "Флорена-Плюс"
щодо підтвердження господарських
відносин з платниками податків за
період з 01 березня 2009 року по 29 лютого
2012 року" колегія суддів вважає також
безпідставними, оскільки висновки акта
жодним чином не доводять факт
порушення позивачем приписів
податкового законодавства при
отриманні послуг у ТОВ "Флорена-Плюс",
оскільки можливі порушення
контрагентом платника податків
податкової дисципліни, у тому числі не
декларування своїх зобов'язань або не
сплата податку до бюджету, ще не є
достатньою підставою для позбавлення
платника податків права на формування
валових витрат та податкового кредиту
з податку на додану вартість по
операціям з таким контрагентом.

Окрім цього, твердження податкового
органу, що господарська операція із ТОВ
"Флорена-Плюс" є нікчемною та
безтоварною не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки з урахуванням
закріпленої в ст. 204 ЦК України
презумпції правомірності правочину та
вимог ст. 71 КАС України, за якою
обов'язок доказування правомірності
рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень покладається на
такого суб'єкта, ДПІ у Біляївському
районі ГУ Міндоходів в Одеській
області повинна була надати суду
належні та достовірні докази своїх
тверджень про те, що ця операція в
реальності не виконувались, а мало
місце лише документування цієї
операцій з метою завищення валових
витрат та податкового кредиту без
фактичного отримання від ТОВ
"Флорена-Плюс" товару, але такі дії
тягнуть за собою кримінальну
відповідальність за відповідними
статтями Кримінального кодексу
України для тих, хто їх вчиняє.

У даній справі ДПІ у Біляївському
районі ГУ Міндоходів в Одеській
області не посилається на факти
вчинення посадовими особами апелянта
таких дій, і не надає докази
притягнення їх до відповідальності за
такі дії.

При цьому, жодним нормативно-правовим
актом не визначено право податкового
органу самостійно надавати оцінку
укладеним (вчиненим) договорам з
визначенням їх нікчемними, недійсними
із застосуванням відповідних
наслідків в результаті вчинення таких
правочинів оскільки правочини, що
мають ознаки оспорюваності, визнаються
недійсними в судовому порядку та за
рішенням суду.

Отже, ТОВ "Гранресурси" належними та
допустимими доказами було
підтверджено реальне здійснення
господарських операцій з ТОВ
"Флорена-Плюс", що не викликає сумнівів
у тому, що діяльність позивача була
направлена на реальне настання
економічних наслідків.

Разом з цим, відповідно до ч.5 ст. 227 КАС
України - висновки і мотиви, з яких
скасовані рішення, є обов'язковими для
суду першої чи апеляційної інстанції
при розгляді справи.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції було взято до уваги висновки
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 24 березня 2014 року та було
досліджено в повній мірі характер та
зміст спірних операцій, досліджені усі
наявні у платника первинні документи.

Таким чином, судом першої інстанції, на
підставі наявних в матеріалах справи
доказів зроблений правильний висновок
про недоведеність податковим органом,
на якого в силу норми ч.2 ст. 71 КАС
України покладається обов'язок
доказування правомірності прийнятих
податкових повідомлень-рішень, у
зв'язку з вимоги щодо їх скасування
підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, відповідно,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1
ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Біляївському
районі Головного управління
Міндоходів в Одеській області залишити
без задоволення, постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 05
червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого Адміністративного
Суду України протягом двадцяти днів
після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:
Лук'янчук О.В.

Суддя:
Кравченко К.В.

Суддя:
Жук С.І.