Справа № 2а-7/11
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року
Справа № 63428/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова
О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького
В.В.,

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Рахівського
районного суду Закарпатської області
від 07 червня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Рахівської районної
державної адміністрації Закарпатської
області, Костилівської сільської ради
Рахівського району Закарпатської
області, Державного підприємства
«Великобичківське державне
лісомисливське підприємство»,
Карпатського біосферного заповідника,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору -
Управління Держкомзему у Рахівському
районі Закарпатської області, ОСОБА_1,
про скасування рішень, визнання дій
протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до
Рахівської районної державної
адміністрації Закарпатської області,
Костилівської сільської ради
Рахівського району Закарпатської
області, ДП «Великобичківське державне
лісомисливське підприємство»,
Карпатського біосферного заповідника,
яким просила: скасувати розпорядження
голови Рахівської районної державної
адміністрації Закарпатської області
від 14.09.2007 року № 549 «Про скасування
розпорядження голови
райдержадміністрації від 11.08.2005 року №
275 в частині надання дозволу на збір
матеріалів погодження та розробку
проекту відводу земельної ділянки
ОСОБА_2» та від 30.08.2006 року № 331 «Про
втрату чинності розпорядження голови
райдержадміністрації від 19.01.2006 року №
26», яким їй було передано в оренду
земельну ділянку площею 1,21 га по
АДРЕСА_1 в урочищі «Жолоб»; скасувати
рішення Костилівської сільської ради
Рахівського району Закарпатської
області від 24.05.1996 року «Про погодження
передачі земельної ділянки в оренду
Великобичківським ДЛМП»; визнати
незаконними дії представників ДП
«Великобичківське державне
лісомисливське підприємство» та
Карпатського біосферного заповідника
в частині передачі землекористувачем
ДП «Великобичківське державне
лісомисливське підприємство»
Карпатському біосферному заповіднику
земельної ділянки площею 1,2 га в
кварталі №9 виділ 5 в урочищі «Жолоб»,
що зазначено в акті передачі земель від
16.09.1997 року.

Постановою Рахівського районного суду
Закарпатської області від 07 червня 2011
року позов задоволено частково:
позовну заяву в частині вимог про
скасування розпоряджень голови
Рахівської районної державної
адміністрації Закарпатської області
від 14.09.2007 року № 549 та від 30.08.2006 року №
331 залишено без розгляду і роз'яснено
позивачу, що вона має право звернутися
з цими позовними вимогами до
Закарпатського окружного
адміністративного суду; скасовано
рішення Костилівської сільської ради
Рахівського району Закарпатської
області від 24.05.1996 року «Про погодження
передачі земельної ділянки в оренду
Великобичківським ДЛМП»; у задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Постанова мотивована тим, що
оскаржуване рішення Костилівської
сільської ради Рахівського району
Закарпатської області є протиправним,
оскільки сесія ради вирішила не від
свого імені як власника надати
земельну ділянку в оренду, тобто не
виступила орендодавцем, а погодила
Великобичківському державному
лісомисливському підприємству
передати в оренду земельну ділянку МП
«Маклер», що суперечить вимогам ст. 8
чинного на той час Земельного кодексу
України, оскільки лісомисливське
підприємство являлось
землекористувачем, а не власником
земельної ділянки. Також суд дійшов
висновку про відсутність підстав
задоволення позовних вимог про
визнання незаконними дій
представників Великобичківського
державного лісомисливського
підприємства та Карпатського
біосферного заповідника щодо передачі
останньому земельної ділянки, оскільки
ні Карпатський біосферний заповідник,
ні Великобичківське державне
лісомисливське підприємств не
являються суб'єктами владних
повноважень. Позовна заява в частині
вимог ОСОБА_2 про скасування
оскаржуваних розпоряджень голови
Рахівської районної державної
адміністрації Закарпатської області,
на думку суду першої інстанції,
підлягає залишенню без розгляду,
оскільки дані вимоги не підсудні
Рахівському районному суду
Закарпатської області як
адміністративному, так як Рахівська
районна державна адміністрація
Закарпатської області є органом
виконавчої влади, тому відповідно до ч.
2 ст. 18 Кодексу адміністративного
судочинства України справа підсудна
Закарпатському окружному
адміністративному суду.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржила третя особа ОСОБА_1, вважає її
незаконною та необґрунтованою,
оскільки вона прийнята з порушенням
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи, а
суд неповно встановив обставини, що
мають значення для справи. Просить
скасувати постанову та прийняти нову,
якою у задоволенні позову відмовити
повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що суд першої
інстанції не встановив, чи було
порушене право позивача оскаржуваним
рішенням Костилівської сільської ради
Рахівського району Закарпатської
області, оскільки дане рішення, яке
було прийняте у 1996 році, жодним чином не
порушувало її право на отримання у 2005
році права користування спірною
земельною ділянкою. На думку апелянта,
скасування рішення органу місцевого
самоврядування за 1996 рік, за яким вона
набула права користування земельною
ділянкою, а позивач на той час права на
неї не мала, є безпідставним і в
оскаржуваній постанові не наведено
жодної правової підстави для
скасування цього рішення.

Фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Щодо позовних вимог до Костилівської
сільської ради Рахівського району
Закарпатської області колегія судів
зазначає наступне.

ОСОБА_2 оскаржує рішення Костилівської
сільської ради Рахівського району
Закарпатської області від 24.05.1996 року
«Про погодження передачі земельної
ділянки в оренду Великобичківським
ДЛМП», яким було погоджено передачу
Великобичківським державним
лісомисливським підприємством МП
«Маклер» в довгострокову оренду
терміном на 25 років земельну ділянку
(сінокіс, озеро) розміром 1,2 га для
використання в культурно-оздоровчих
цілях без права лісозаготівельних
робіт.

За твердженням позивача, з яким
погодився суд першої інстанції, дане
рішення є протиправним, оскільки
Великобичківське державне
лісомисливське підприємство являлось
землекористувачем, а не власником
зазначеної земельної ділянки, тому не
мало права передавати її в оренду, а
орендодавцем могла виступати лише
сільська рада як власник землі.

Як встановив суд, підставою для
оскарження ОСОБА_2 зазначеного рішення
було те, що передача на підставі цього
рішення Великобичківським державним
лісомисливським підприємством
земельної ділянки в оренду МП «Маклер»
перешкоджає отриманню нею в
користування спірної земельної
ділянки, з приводу чого вона звернулась
з відповідними заявами до Рахівської
районної державної адміністрації
Закарпатської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

При цьому, колегія суддів враховує, що
підставою для звернення до суду є те, що
такими рішенням, дією чи бездіяльністю
права, свободи чи інтереси особи
(позивача) порушуються на момент
прийняття рішення (вчинення дій чи
допущення бездіяльності).

Вирішуючи спір, суд повинен
досліджувати правомірність рішення
суб'єкта владних повноважень на момент
його прийняття в контексті прав особи,
яка його оскаржує, і не може
обґрунтовувати юридичну правильність
(правомірність) такого рішення з
врахуванням подій, які сталися у
майбутньому, а рішення суду не може
ґрунтуватися на тих фактичних
обставинах, які на момент його
ухвалення хронологічно ще не
відбулися.

На момент прийняття Костилівською
сільською радою Рахівського району
Закарпатської області оскаржуваного
рішення від 24.05.1996 року ОСОБА_2 не була
власником (користувачем) спірної
земельної ділянки і не претендувала на
отримання її в користування, а
зазначена земельна ділянка належала до
земель комунальної власності і
перебувала в користуванні
Великобичківського державного
лісомисливського підприємства. Отже,
будь-які рішення Костилівської
сільської ради Рахівського району
Закарпатської області щодо
розпоряджання даної земельною
ділянкою, прийняті до моменту
звернення позивача до компетентних
органів із заявою про отримання її в
користування, в тому числі і
оскаржуване рішення від 24.05.1996 року, на
час його прийняття не порушували і не
могли порушувати прав та інтересів
ОСОБА_2 щодо цієї земельної ділянки.

Враховуючи наведене вище, колегія
суддів вважає правильним і
обґрунтованим доводи третьої особи у
справі ОСОБА_1, викладені в апеляційній
скарзі, про те, що на момент прийняття
оскаржуваного рішення Костилівської
сільської ради Рахівського району
Закарпатської області воно жодним
чином не порушувало прав ОСОБА_2, тому
її вимога про скасування даного
рішення є безпідставною і задоволенню
не підлягає.

Щодо позовних вимог до Державного
підприємства «Великобичківське
державне лісомисливське підприємство»
та Карпатського біосферного
заповідника колегія суддів зазначає
наступне.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що ДП
«Великобичківське державне
лісомисливське підприємство» і
Карпатський біосферний заповідник не
являються суб'єктами владних
повноважень в розумінні п. 7 ч. 1 ст. 3
Кодексу адміністративного судочинства
України, відповідно до якого суб'єкт
владних повноважень - це орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Проте, на думку колегії суддів, суд
першої інстанції, обґрунтовано
встановивши правовий статус даних
відповідачів, неправильно застосував
наслідки звернення з позовними
вимогами до осіб, які не є суб'єктами
владних повноважень, помилково
відмовивши у задоволенні позову в цій
частині.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
до компетенції адміністративних судів
України належать, зокрема, спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

У розумінні п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Кодексу
справа адміністративної юрисдикції
(адміністративна справа) - це
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією із сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 цього Кодексу
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Оскільки ОСОБА_2 звернулась до суду з
вимогою про визнання незаконними дій
представників ДП «Великобичківське
державне лісомисливське підприємство»
та Карпатського біосферного
заповідника, які не є суб'єктами
владних повноважень в розумінні ст. 3
Кодексу адміністративного судочинства
України, а є суб'єктом господарювання
та природоохоронною і
науково-дослідною установою
відповідно, їх дії не можуть бути
оскаржені до адміністративного суду.

Отже, справу в частині вимог до ДП
«Великобичківське державне
лісомисливське підприємство» та
Карпатського біосферного заповідника
не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства, тому
відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу
адміністративного судочинства України
провадження у справі в цій частині слід
закрити.

А відповідно до ч. 1 ст. 203 даного Кодексу
постанова або ухвала суду першої
інстанції скасовується в апеляційному
порядку і позовна заява залишається
без розгляду або провадження у справі
закривається з підстав, встановлених
відповідно статтями 155 і 157 цього
Кодексу.

Також колегія суддів відповідно до ч. 2
ст. 157 цього Кодексу роз'яснює ОСОБА_2, що
з вимогами про визнання незаконними
дій представників ДП
«Великобичківське державне
лісомисливське підприємство» та
Карпатського біосферного заповідника
в частині передачі землекористувачем
ДП «Великобичківське державне
лісомисливське підприємство»
Карпатському біосферному заповіднику
земельної ділянки площею 1,2 га в
кварталі №9 виділ 5 в урочищі «Жолоб»,
що зазначено в акті передачі земель від
16.09.1997 року, вона має право звернутись в
порядку цивільного судочинства до
місцевого загального суду відповідно
до територіальної підсудності,
визначеної Цивільним процесуальним
кодексом України.

Щодо позовних вимог до Рахівської
районної державної адміністрації
Закарпатської області колегія суддів
зазначає наступне.

Позовну заяву в цій частині суд першої
інстанції залишив без розгляду,
мотивуючи своє рішення тим, що дані
вимоги не підсудні Рахівському
районному суду Закарпатської області
як адміністративному, оскільки
Рахівська районна державна
адміністрація Закарпатської області є
органом виконавчої влади, тому
відповідно до ч. 2 ст. 18 Кодексу
адміністративного судочинства України
справа підсудна Закарпатському
окружному адміністративному суду.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позовні вимоги до органу виконавчої
влади, яким відповідно до ч. 2 ст. 1
Закону України «Про місцеві державні
адміністрації» є Рахівська районна
державна адміністрація Закарпатської
області, відповідно до ч. 2 ст. 18 Кодексу
адміністративного судочинства України
підсудні Закарпатському окружному
адміністративному суду.

Разом з тим, в позовній заяві ОСОБА_2
заявляла також вимоги до Костилівської
сільської ради Рахівського району
Закарпатської області, яка відповідно
до ст. 5 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» належить до
системи органів місцевого
самоврядування, а відповідно до п. 1 ч. 1
ст. 18 Кодексу адміністративного
судочинства України адміністративні
справи, у яких однією зі сторін є орган
чи посадова особа місцевого
самоврядування, посадова чи службова
особа органу місцевого самоврядування,
підсудні місцевим загальним судам як
адміністративним судам, крім тих, які
підсудні окружним адміністративним
судам.

Таким чином ОСОБА_2 заявила позовні
вимоги, які частково підсудні
місцевому загальному суду як
адміністративному, а частково
окружному адміністративному суду.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 21 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо справа щодо однієї з вимог
підсудна окружному адміністративному
суду, а щодо іншої вимоги (вимог) -
місцевому загальному суду як
адміністративному суду, таку справу
розглядає окружний адміністративний
суд.

А відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 цього
Кодексу суд передає адміністративну
справу на розгляд іншого
адміністративного суду, якщо відкрито
провадження у справі, яка предметно
підсудна іншому суду.

Таким чином, встановивши, що справа
щодо однієї з вимог підсудна окружному
адміністративному суду, Рахівський
районний суд Закарпатської області
повинен був передати її на розгляд
Закарпатського окружного
адміністративного суду, проте
помилково позовну заяву в частині
вимог про скасування розпоряджень
голови Рахівської районної державної
адміністрації Закарпатської області
залишив без розгляду, роз'яснивши
позивачу її право звернутися з цими
позовними вимогами до Закарпатського
окружного адміністративного суду.

Враховуючи наведене вище, колегія
суддів вважає, що справу розглянув і
вирішив неповноважний суд, що
відповідно до п. 4 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для скасування
оскаржуваної постанови.

При цьому, суд першої інстанції не
зазначив, якими нормами Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено залишення без розгляду
позовної заяви, в тому числі і щодо
частини позовних вимог, які предметно
підсудні іншому адміністративному
суду.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що вичерпний перелік
підстав залишення позовної заяви без
розгляду передбачений ст. ст. 100 і 155
Кодексу адміністративного судочинства
України, серед яких немає такої
підстави як предметна підсудність
справи іншому адміністративному суду.

Крім того, відповідно до положень ч. 2
ст. 155 та п. 16 ч. 4 ст. 161 цього Кодексу
питання про залишення позовної заяви
без розгляду суд вирішує ухвалою, однак
всупереч наведеним нормам суд першої
інстанції залишив позовну заяву ОСОБА_2
в частині позовних вимог оскаржуваною
постановою.

Тому колегія суддів переглядає
оскаржувану постанову в цій частині
відповідно до повноважень
апеляційного суду за наслідками
розгляду апеляційної скарги на ухвалу
суду першої інстанції.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_2 до
Костилівської сільської ради
Рахівського району Закарпатської
області, ДП «Великобичківське державне
лісомисливське підприємство» та
Карпатського біосферного заповідника
вирішені в межах даної
адміністративної справи, колегія
суддів дійшла висновку, що оскаржувану
постанову в частині позовних вимог
ОСОБА_2 до Рахівської районної
державної адміністрації Закарпатської
області слід скасувати, а справу
направити до суду першої інстанції на
продовження розгляду для передачі на
розгляд Закарпатському окружному
адміністративному суду.

При цьому, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що ОСОБА_1 в
апеляційній скарзі просить скасувати
постанову суду першої інстанції і
прийняти нову, якою у задоволенні
позову відмовити повністю, однак
обґрунтовує вимоги апеляційної скарги
лише в частині висновків суду щодо
скасування рішення Костилівської
сільської ради Рахівського району
Закарпатської області від 24.05.1996 року, а
в частині висновків суду першої
інстанції щодо позовних вимог до
Рахівської районної державної
адміністрації Закарпатської області,
ДП «Великобичківське державне
лісомисливське підприємство» та
Карпатського біосферного заповідника
не наводить жодних доводів.

Проте, встановивши під час
апеляційного провадження порушення,
допущені судом першої інстанції, які
призвели до неправильного вирішення
справи в цій частині, колегія суддів
відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає можливим і необхідним вийти за
межі доводів апеляційної скарги в
зазначеній частині.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що оскаржувана
постанова підлягає скасуванню,
оскільки прийнята з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, суд
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи, а
також справу розглянуто і вирішено
неповноважним судом.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, п.
3 ч. 1 ст. 199, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254
КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Рахівського районного суду
Закарпатської області від 07 червня 2011
року у справі № 2а-7/11/0709 - скасувати та
прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Костилівської сільської ради
Рахівського району Закарпатської
області відмовити.

В частині позовних вимог ОСОБА_2 до
Державного підприємства
«Великобичківське державне
лісомисливське підприємство» та
Карпатського біосферного заповідника
закрити провадження у справі.

В частині позовних вимог ОСОБА_2 до
Рахівської районної державної
адміністрації Закарпатської області
справу направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення. В частині
відмови у задоволенні позову та
закриття провадження у справі
постанова може бути оскаржена протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.
В частині направлення справи до суду
першої інстанції для продовження
розгляду постанова оскарженню не
підлягає.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
Л.Я. Гудим

В.В. Святецький