Справа № 813/4747/14
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2014-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 вересня 2014 року
справа № 813/4747/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючої судді Крутько О.В.,
з участю секретаря судового засідання
представника позивача ОСОБА_1
представників відповідача Онисько З.М.,
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовом ФОП ОСОБА_4
до ДПІ у Франківському районі м. Львова
ГУ Міндоходів у Львівській області
про скасування податкових повідомлень
рішень, рішення та вимоги
Позивач звернувся з позовом у якому
просив з врахуванням уточнення
позовних вимог визнати протиправними
та скасувати податкові
повідомлення-рішення ДПІ у
визнати протиправним і скасувати
рішення ДПІ у Франківському районі м.
Львова ГУ Міндоходів у Львівській
області № про застосування
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску від 13.05.2014
р.; визнати незаконною та скасувати
вимогу про сплату боргу (недоїмки) №
Ф-67861702 від 13.05.2014 р.

Позов мотивується тим, зокрема, що на
підтвердження здійснення
фінансово-господарських операцій між
позивачем та ФОП ОСОБА_5, ТзОВ
«Укрміксі» були надані усі первинні
документи, які податкова інспекція
прийняла як доказ фактичного вчинення
господарської операції.

Представник позивача в судових
засіданнях позовні вимоги підтримав з
підстав, наведених у позовній заяві,
просив позовні вимоги задоволити.

Відповідач у запереченні на позовну
заяву зазначає, що перевіркою ФОП
ОСОБА_4 не підтверджено факт закупівлі
товару у ТзОВ «Укрміксі та у ФОП ОСОБА_5,
позивачем лише проводились операції з
легалізації походження товару; в ході
проведення перевірки ФОП ОСОБА_5 та
ТзОВ «Укрміксі» встановлено
відсутність у них необхідних умов для
здійснення господарських операцій,
відсутність основних фондів,
технічного персоналу, виробничих
активів, транспортних засобів; ТзОВ
Укрміксі» та ФОП ОСОБА_5 здійснено
тільки оформлення документів без
фактичного здійснення господарських
операцій, оскільки дані платники не
володіють трудовими та виробничими
ресурсами для фактичного здійснення
господарської діяльності.

Представники відповідача проти позову
заперечили з мотивів, викладених у
письмовому запереченні, просили у
позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши та оцінивши докази,
які мають значення для справи, суд
виходив з наступного.

За результатами документальної
виїзної планової перевірки фізичної
особи - підприємця ОСОБА_4 щодо
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків і
зборів за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р.,
дотримання законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками, правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
виконання вимог валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2011 р. по
31.12.2013 р. складено акт від 12.03.2014 р. №
297/17-02/НОМЕР_4.

Перевіркою встановлено порушення
п.14.1.181 ст. 14, п.п.201.4 ст. 201, п.п.198.1, п.п.198.6
ст. 198, п.200.1 ст. 200 Податкового кодексу
України в частині заниження суми
податку на додану вартість, які
підлягає нарахуванню та сплаті на 60443
грн.; п.4 ч.1 ст. 4, абз.1 п.2 ч.1 ст.7, абз.3,
абз.5 ч.8 ст. 9 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», заниження суми
єдиного внеску з сум доходу на який
нараховується єдиний внесок на 90195,1
грн.; п.167.1 ст. 167, п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст. 177
Податкового кодексу України в частині
перекручення даних в поданій
декларації про майновий стан і доходи
за 2012-2013 рр., не сплату до бюджету
податку на доходи фізичних осіб в сумі
61130,09 грн.

На підставі акту перевірки ДПІ у
Франківському районі м. Львова
винесено податкове
повідомлення-рішення від 26.03.2014 р. №
, яким збільшено суму грошового
зобов'язання ОСОБА_4 з податку на доходи
фізичних осіб в сумі 91695,14 грн., з яких
61130,09 грн. зобов'язання за основним
платежем, 30565,05 грн. - штрафні (фінансові)
санкції; податкове
повідомлення-рішення від 26.03.2014 р. №
про збільшення позивачу суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 90664,50 грн. (60443 грн.
зобов'язання за основним платежем, 30221,50
грн. - штрафні (фінансові) санкції).

З врахуванням акту перевірки та
рішення про результати розгляду скарги
від 30.04.2014 р. № 10381/10/8507/10/13-01-10-08-05/598 ДПІ у
Франківському районі м. Львова ГУ
Міндоходів у Львівській області
винесено рішення № про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску від 13.05.2014 р., яким застосовано до
ФОП ОСОБА_4 штрафні санкції у розмірі
7752,32 грн. та виставлено вимогу про
сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2014 р. №
Ф-67861702 на суму 90195,1 грн.

Згідно п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійсненні операцій, зокрема, з
придбання або виготовлення товарів ( у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.2 зазначеної статті
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається даті
тієї з подій, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

За змістом п.198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 зазначеного Кодексу
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п.193.1
ст. 193 Податкового кодексу України,
протягом звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(в тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу (п.198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України).

Згідно п.177.2 ст. 177 Податкового кодексу
України об'єктом оподаткування
податком на доходи фізичних осіб є
чистий оподатковуваний дохід, тобто
різниця між загальним оподатковуваним
доходом (виручка у грошовій та
негрошовій формі) і документально
підтвердженими витратами, пов'язаними
з господарською діяльністю такої
фізичної особи - підприємця.

Згідно п.4 ч.1 ст. 4 Закону України від
08.07.2010, № 2464-VI "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" (надалі Закон №
2464) платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону № 2464
єдиний внесок нараховується для
платників, зазначених у пункті 4 (крім
фізичних осіб - підприємців, які обрали
спрощену систему оподаткування) та 5
частини першої статті 4 цього Закону, -
на суму доходу (прибутку), отриманого
від їх діяльності, що підлягає
обкладенню податком на доходи фізичних
осіб, та на суму доходу, що
розподіляється між членами сім'ї
фізичних осіб - підприємців, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності. При цьому
сума єдиного внеску не може бути меншою
за розмір мінімального страхового
внеску за кожну особу за місяць, у якому
отримано дохід (прибуток).

Суд вважає, що позивачем дотримано
норми чинного законодавства,
покликання на їх порушення є
безпідставним з огляду на наступне.

Під час перевірки перевіряючі прийшли
до висновку, що ФОП ОСОБА_4 не
підтверджено господарські відносини з
контрагентами ТзОВ «Укрміксі» та ФОП
ОСОБА_5 посилаючись на акти перевірок
ФОП ОСОБА_5 (від 19.10.2012 р. №
1504/17-2000/НОМЕР_5, від 18.09.2013 р. №
140/41/17-2000/НОМЕР_5, від 26.04.2013 р. №
216/17-2000/НОМЕР_5) та акт від 03.04.2013 р. №
1242/22.10/38148281 про неможливість проведення
зустрічної звірки ТзОВ «Укрміксі» щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків за період з 01.10.2012
р. по 28.02.2013 р.

На дослідження суду у спростування
доводів відповідача позивачем подано
засвідчені копії:

1. щодо взаємовідносин з ТзОВ
«Укрміксі - видаткових накладних №
30/11-24 від 30.11.2012 р., № 30/11-25 від 30.11.2012 р., №
21/12-03 від 21.12.2012 р., № 27/03-13 від 27.03.2013 р.,
податкових та товарно-транспортних
накладних, договору № 01/11-01
купівлі-продажу товарів від 01.11.2012 р.

2. щодо взаємовідносин з ФОП ОСОБА_5
- договору поставки № 1101/11 від 11.01.2011
року, акту звірки взаєморозрахунків,
видаткових накладних № 18 від 28.12.2012 р.,
№ 27 від 31.10.2012 р., № 24 від 30.10.2012 р., № 26
від 30.10.2012 р., № 16 від 26.10.2012 р., № 16 від
28.09.2012 р., № 17 від 28.09.2012 р., № 22 від 31.08.2012
р., № 21 від 31.08.2012 р., податкових та
товарно-транспортних накладних.

Позивачем долучено до матеріалів
справи докази реалізації придбаного у
вказаних контрагентів товару.

Згідно ст. 69 КАС України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності (ст. 86 КАС
України).

Відповідач посилається на акти
перевірок та акт про неможливість
проведення звірки контрагентів ФОП
ОСОБА_4 Однак, дані акти не є належними
та допустимими доказами у даній
адміністративній справі, а посилання
відповідача на них як на обставину, яка
обґрунтовує правомірність
донарахування позивачу грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість є безпідставним, оскільки
чинне законодавство України не ставить
у залежність виникнення у платника ПДВ
права на податковий кредит від
дотримання вимог податкового
законодавства та належного ведення
господарської діяльності іншим
суб'єктом господарювання.

Європейський суд з прав людини у своєму
рішенні від 22.01.2009 року "БУЛВЕС" АД проти
Болгарії" (заява № 3991/03) зазначив, що
платник податку не повинен нести
наслідків невиконання постачальником
його зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати ПДВ вдруге. Такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Стаття 71 Кодексу адміністративного
судочинства передбачає, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачем не доведено
твердження про неможливість
здійснення позивачем господарських
операцій з вищевказаними
контрагентами, не доведено
правомірності винесених податкових
повідомлень-рішень та рішення №
від 13.05.2014 р.

Натомість, позивачем представлено
належним чином оформлені первинні
документи на підтвердження дотримання
норм чинного законодавства. Підстав
вважати подані документи не дійсними
чи підписаними не уповноваженими
особами у межах даної справи немає.

Тому позов слід задоволити, визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення ДПІ у
Франківському районі м. Львова №
від 26.03.2014 р., № від 26.03.2014 р.;
визнати протиправним і скасувати
рішення ДПІ у Франківському районі м.
Львова ГУ Міндоходів у Львівській
області № про застосування
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску від 13.05.2014
р.; визнати незаконною та скасувати
вимогу про сплату боргу (недоїмки) №
Ф-67861702 від 13.05.2014 р. Стягнути з
Державного бюджету України на користь
ФОП ОСОБА_4 487,20 грн. судового збору

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 86, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задоволити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Франківському районі м. Львова №
від 26.03.2014 р.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Франківському районі м. Львова №
від 26.03.2014 р.

Визнати протиправним і скасувати
рішення ДПІ у Франківському районі м.
Львова ГУ Міндоходів у Львівській
області № про застосування
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску від 13.05.2014
р.

Визнати незаконною та скасувати вимогу
про сплату боргу (недоїмки) № Ф-67861702 від
13.05.2014 р.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ФОП ОСОБА_4 487,20 грн. судового
збору.

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 254 КАС
України.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Крутько О.В.

Повний текст постанови
виготовлений та підписаний 01.10.2014 року.