Справа № 2а-9511/11/1715
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/80552/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Малиніна В.В. (доповідач), Ситникова О.Ф.,
Швець В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Виконавчого
комітету Рівненської міської ради на
постанову Рівненського міського суду
Рівненської області від 9 грудня 2011
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 5 вересня 2012 року по справі за
позовом ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Виконавчого комітету Рівненської
міської ради про визнання
бездіяльності протиправною і
зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
подальшому його уточнив 9 грудня 2011
року, до Управління праці та
соціального захисту населення
Виконавчого комітету Рівненської
міської ради (далі - відповідач) про
зобов'язання здійснити нарахування
щорічної разової допомоги до 5 травня
за 2011 рік, вказуючи на те, що він є
учасником війни, що підтверджується
копією посвідчення серії Д № 584461 від 3
серпня 2004 року, та перебуває на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення Виконавчого
комітету Рівненської міської ради де
отримує щорічну разову допомогу до 5
травня за 2011 рік. Відповідач виплатив
йому вказану допомогу в 2011 році у
розмірі 120,00 грн., що підтверджується
довідкою № 328 від 18 жовтня 2011
року. Просить зобов'язати відповідача
нарахувати і виплатити разову грошову
допомогу до 5 травня із розрахунку 3
мінімальні пенсії за віком за 2011 року
із врахуванням вже проведених виплат.

Постановою Рівненського міського
суду Рівненської області від 9 грудня
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 5
вересня 2012 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі заявник,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального та матеріального права,
просить рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати та
постановити нове, яким позов залишити
без розгляду.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судом норм матеріального
і процесуального права, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.223 КАС
України, суд касаційної інстанції за
наслідками розгляду касаційної скарги
має право залишити касаційну скаргу
без задоволення, а судові рішення - без
змін.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 31 жовтня 2011 року
позивач звернувся до суду з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Рівненської міської ради про
визнання бездіяльності відповідача
протиправною та про стягнення з
відповідача на користь позивача
різниці недоплаченої щорічної
одноразової грошової допомоги за 2011
рік відповідно до Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" .

Позивач є учасником війни, що
підтверджується копією посвідчення
серії Д № 584461 від 3 серпня
2004 року та перебуває на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення Виконавчого
комітету Рівненської міської ради де
отримує щорічну разову допомогу до 5
травня. Відповідач виплатив йому
вказану допомогу в розмірі 120,00
грн., що підтверджується копією довідки
відповідача № 328 від 18 жовтня 2011 року.

Згідно ст.14 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" в редакції згідно
із Законом від 25.12.1998р. №367-XIV щорічно до
5 травня учасникам війни, нагородженим
орденами і медалями колишнього СРСР за
самовіддану працю та бездоганну
військову службу в тилу в роки Великої
Вітчизняної війни, виплачується разова
грошова допомога у розмірі чотирьох
мінімальних пенсій за віком, іншим
учасникам війни - у розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком.

Згідно змін, внесених Законом
України від 28.12.2007р. №107-VI "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" ст. 14 викладено в
такій редакції: "Щорічно до 5 травня
учасникам війни, нагородженим орденами
і медалями колишнього Союзу РСР за
самовіддану працю та бездоганну
військову службу в тилу в роки Великої
Вітчизняної війни, та іншим учасникам
війни виплачується разова грошова
допомога у розмірах, які визначаються
Кабінетом Міністрів України в межах
бюджетних призначень, встановлених
законом про Державний бюджет України."

Відповідно до Рішення
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року №10-рп/2008, вказані
зміни визнано неконституційними, а
отже ст.14 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" має
застосовуватись у чинній редакції.

Також, згідно з ч.3 статті 46
Конституції України пенсії, інші види
соціальних виплат та допомоги, що є
основним джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя, не нижчий
від прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Тому, пенсії та інші види
соціальних виплат, що є єдиним джерелом
існування не можуть бути нижче від
прожиткового мінімуму, який
встановлюється законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону
України "Про прожитковий мінімум" від 15
липня 1999 року №966-14 для
встановлення розмірів мінімальної
заробітної плати та мінімальної пенсії
за віком застосовується прожитковий
мінімум.

З вищезазначеного випливає, що
прожитковий мінімум є основою для
розрахунку мінімальної заробітної
плати, мінімальної пенсії за віком,
інших соціальних виплат виходячи з
вимог Конституції України та законів
України, та ґрунтується, зокрема, на
частині 3 статті 46 Конституції, у
відповідності до якої пенсії, інші види
соціальних виплат та допомоги не
можуть бути нижчими ніж прожитковий
мінімум, встановлений законом.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною 1 статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", згідно якої мінімальний
розмір пенсії за віком встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом. Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Згідно з положеннями частини 3
статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, не можуть бути взяті до уваги,
оскільки наявність такої норми та
відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
підвищення пенсії, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено статтею 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни".

За змістом ст.17-1 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" щорічну
виплату разової грошової допомоги до 5
травня в розмірах, передбачених
статтями 12-16 цього Закону, здійснюють
органи праці та соціального захисту
населення.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 18 лютого 2004 року
№177 "Про забезпечення щорічної
виплати разової грошової допомоги,
передбаченої Законом України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" Міністерство
фінансів і Державне казначейство
забезпечують щороку до 10 квітня
виділення коштів Міністерству праці та
соціальної політики для виплати
разової грошової допомоги,
передбаченої Законом України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", для подальшого
перерахування їх місцевим органам
праці та соціального захисту
населення.

Вказана постанова містить
положення й щодо того, що Міністерство
оборони, інші структури мають
забезпечувати подання місцевим
органам праці та соціального захисту
населення щороку до 1 березня списків
ветеранів війни, яким зазначена у
пункті 1 цієї постанови виплата
передбачається законом про Державний
бюджет на відповідний рік.

Постановами Кабінету Міністрів
України №211 від 18 березня 2009 року та №299
від 7 квітня 2010 року передбачено,
що Міністерство оборони, Міністерство
внутрішніх справ, Адміністрація
Державної служби спеціального зв'язку
та захисту інформації, Міністерство
транспорту та зв'язку, Служба безпеки,
Державна судова адміністрація,
Міністерство з питань надзвичайних
ситуацій та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи, Державний
департамент з питань виконання
покарань, Управління державної
охорони, Державна податкова
адміністрація, Адміністрація
Державної прикордонної служби
забезпечують подання відповідно до 20
березня 2009 року та у триденний строк з
дня набрання чинності постановою
місцевим органам праці та соціального
захисту населення списків осіб, які
мають право на одержання разової
грошової допомоги та які не
перебувають на обліку в органах
Пенсійного фонду України. В свою чергу,
згідно вказаних постанов Пенсійний
фонд України подає місцевим органам
праці та соціального захисту населення
списки осіб, які мають право на
одержання разової грошової допомоги та
перебувають на обліку в його органах.

Враховуючи, що ст.13 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту"
неконституційною у 2009, 2010, 2011 роках не
визнавалась, інших Законів, які б
змінювали зміст даної статті не
вносилися, а тому підстав для її
незастосування не було.

Суд касаційної інстанції
погоджується з висновками судів
попередніх інстанції, що дії
відповідача щодо не виплати
недоплаченої суми щорічної
одноразової грошової допомоги до 5
травня за 2011 рік є протиправними.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, в
межах касаційної скарги, повністю
погоджується із висновками судів
першої та апеляційної інстанції та
вважає, що доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду, тому
вимоги касаційної скарги не підлягають
задоволенню.

Відповідно до частини першої
статті 224 КАС України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення
Виконавчого комітету Рівненської
міської ради - залишити без
задоволення.

Постанову Рівненського міського
суду Рівненської області від 9 грудня
2011 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 5 вересня 2012 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає.

Судді:

В.В.Малинін

О.Ф.Ситников

В.В.Швець