Справа № К/9991/4737/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/4737/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Стародуба О.П., Тракало В.В., -

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд справи
за позовом ОСОБА_4 до Управління праці
та соціального захисту населення
Шевченківської районної у місті
Чернівці ради про виплату коштів на
оздоровлення, за касаційною скаргою
Управління праці та соціального
захисту населення Шевченківської
районної у місті Чернівці ради на
рішення Апеляційного суду
Чернівецької області від 19 травня 2010
року, -

встановив:

У грудні 2009 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Шевченківської районної у місті
Чернівці ради про виплату допомоги на
оздоровлення за 2007-2009 роки і з 2010 року
відповідно до розмірів, встановлених
статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ).

Постановою Шевченківського районного
суду міста Чернівці від 15 березня 2010
року позов задоволено частково.
Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Шевченківської районної у місті
Чернівці ради виплатити на користь
позивача недоотримані кошти на
оздоровлення за 2007-2009 роки в розмірі 4485
гривень. В задоволенні позовної вимоги
про зобов'язання відповідача
виплачувати одноразову допомогу на
оздоровлення з 2010 року відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду
Чернівецької області від 19 травня 2010
року постанову Шевченківського
районного суду міста Чернівці від 15
березня 2010 року змінено, позов
задоволено частково. Зобов'язано
Управління праці та соціального
захисту населення Шевченківської
районної у місті Чернівці ради
нарахувати і виплатити позивачеві
щорічну допомогу на оздоровлення за
період з 1 січня по 31 грудня 2009 року в
розмірі, встановленому статтею 48
Закону № 796-ХІІ, з урахуванням вже
виплачених коштів за цей період. В
решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Управління праці
та соціального захисту населення
Шевченківської районної у місті
Чернівці ради, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення Апеляційного суду
Чернівецької області від 19 травня 2010
року в частині задоволення позову за 2009
рік і прийняти в цій частині нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення в межах касаційної
скарги.

Оскільки рішення Апеляційного суду
Чернівецької області від 19 травня 2010
року оскаржується відповідачем у
частині задоволення позову, в іншій
частині рішення суду апеляційної
інстанції не оскаржується, то колегія
суддів перевіряє законність та
обґрунтованість рішення апеляційного
суду в частині задоволення позову за 2009
рік.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, і це відповідає
матеріалам справи, що ОСОБА_4 є особою,
евакуйованою у 1986 році із зони
відчуження. Позивач перебуває на
обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення
Шевченківської районної у місті
Чернівці ради, допомога на
оздоровлення за 2007-2009 роки йому була
виплачена відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562 у розмірі по 75 гривень
щороку.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі № 796-ХІІ.

Абзацом 7 частини 4 статті 48 Закону №
796-ХІІ було передбачено, що
евакуйованим із зони відчуження у 1986
році, включаючи дітей, щорічна допомога
на оздоровлення виплачується у розмірі
трьох мінімальних заробітних плат, а
частиною 7 цієї статті встановлено, що
розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Статтею 62 Закону № 796-ХІІ визначено, що
роз'яснення порядку застосування цього
Закону провадиться у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, рішення якого є обов'язковими
для виконання міністерствами та іншими
центральними органами державної
виконавчої влади України, місцевими
органами державної виконавчої влади,
всіма суб'єктами господарювання,
незалежно від їх відомчої
підпорядкованості та форм власності.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562 було установлено
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, розмір
щорічної допомоги на оздоровлення,
зокрема, евакуйованим із зони
відчуження у 1986 році - 75 гривень, тобто у
розмірі меншому, ніж це було
передбачено статтею 48 Закону № 796-ХІІ.

Водночас редакція абзацу 7 частини 4
статті 48 Закону № 796-ХІІ, яким розмір
грошової допомоги на оздоровлення
особам, евакуйованим із зони
відчуження у 1986 році, визначено у
розмірі трьох мінімальних заробітних
плат, у 2009 році була чинною та іншими
законодавчими актами, в тому числі
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2009 рік» від 26 грудня 2008 року
№ 835-VI, не призупинялась і зміни до неї
не вносились.

Частиною 4 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

За таких обставин колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції про
неправомірність виплати позивачеві
грошової допомоги на оздоровлення за
2009 рік у розмірі 75 гривень,
встановленого підзаконним нормативним
актом - постановою Кабінету Міністрів
України «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 12 липня 2005 року № 562,
який суперечить Закону № 796-ХІІ, та про
наявність законних підстав для
нарахування і виплати позивачеві
допомоги на оздоровлення за 2009 рік у
розмірі, визначеному абзацом 7 частини 4
статті 48 Закону № 796-ХІІ.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків
апеляційного суду та встановлених
обставин справи.

Відповідно до частини 3 статті 2201
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Згідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення судом норм
процесуального права, якщо це не
призвело і не могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Шевченківської районної у місті
Чернівці ради - залишити без
задоволення.

Рішення Апеляційного суду
Чернівецької області від 19 травня 2010
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління праці та соціального
захисту населення Шевченківської
районної у місті Чернівці ради про
виплату коштів на оздоровлення -
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Стародуб О.П.

Тракало В.В.