Справа № 807/2701/14
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 вересня 2014 рокум. Ужгород№ 807/2701/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.

при секретарі судового засідання -
Стенавській А.М.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Закарпатській
області - представник в судове
засідання не з"явився ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного о
управління юстиції у Закарпатській
області про скасування постанов, -

В С Т А Н О В
И В:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС
України 15 вересня 2014 року було
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Повний текст
постанови виготовлено та підписано 22
вересня 2014 року.

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Закарпатській області про скасування
постанов.

Позовні вимоги мотивовані тим у
відділі примусового виконання рішень
Головного управління юстиції у
Закарпатській області (далі за текстом
- Відповідач) знаходяться на виконанні
зведене виконавче провадження за
№43851905. Під час ознайомлення із
матеріалами позивачем було виявлено,
що згідно матеріалів виконавчого
провадження оголошено розшук належних
йому транспортних засобів згідно з
постановами, в кількості чотирьох,
відповідача від 21.08.2013 року, а саме: за
зведеним виконавчим провадженням
№43851905.Позивач, вважає, що постанова про
розшук майна боржника є незаконною,
оскільки є постанова державного
виконавця від 09.04.2012 року (в межах
зведеного виконавчого провадження) про
арешт майна боржника та оголошення
заборони його відчуження, якою його
обмежено в праві розпоряджатись своїм
майном до погашення заборгованості по
виконавчих документах.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав з мотивів, наведених у
позовній заяві, та просив позов
задовольнити

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився. Хоча належним
чином був повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи, що
підтверджується повідомленням про
вручення, яке міститься у матеріалах
справи та подані суду письмові
заперечення, в яких зазначено, що
Відділ примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Закарпатській області на позовну заяву
ОСОБА_1 заперечує з наступних підстав.
На виконанні у відділі примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Закарпатській
області перебуває зведене виконавче
провадження де боржником виступає
ОСОБА_2. В строк встановлений державним
виконавцем для самостійного виконання
рішення судів боржником не виконано, у
зв'язку з чим державним виконавцем
розпочато примусове виконання рішення
суду. Враховуючи вищенаведене
відповідач просить суд залишити без
задоволення позовну заяву ОСОБА_2

Відповідно до статті 128 частини 2 КАС
України неприбуття в судове засідання
без поважних причин представника
сторони або третьої особи які прибули
в судове засідання, або неповідомлення
ним про причини неприбуття не є
перешкодою для розгляду справи.

На підставі наведеного, суд приходить
до висновку про можливість проведення
судового розгляду у відсутності
відповідача в прядку статті 128 частини
2 КАС України на підставі наявних у
справі доказів.

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до наступних висновків.

Умови і порядок виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
що відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначені Законом України "Про
виконавче провадження" від 21.04.99 № 606-XIV,
із змінами та доповненнями.

Відповідно до ст. 1 Закону Закону
України "Про виконавче провадження" від
21.04.1999 року № 606 -XIV виконавче
провадження - це сукупність дій органів
і посадових осіб, зазначених у цьому
Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Примусове виконання рішень в
Україні покладається на Державну
виконавчу службу, яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України.

Державним виконавцем за
постановою про відкриття виконавчого
провадження або за постановою про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження може бути
накладений арешт у межах суми
стягнення за виконавчими документами з
урахуванням витрат, пов'язаних з
проведенням виконавчих дій на
виконання на все майно боржника або на
окремо визначене майно боржника. У разі
потреби постанова, якою накладено
арешт на майно боржника та оголошено
заборону на його відчуження,
надсилається державним виконавцем до
органу нотаріату та інших органів, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження.

Копія постанови державного виконавця
про арешт коштів чи майна боржника не
пізніше наступного після її винесення
дня надсилається боржнику та
відповідно до банків чи інших
фінансових установ або органів,
зазначених у частині другій цієї
статті. Постанова державного виконавця
про арешт коштів чи майна боржника може
бути оскаржена боржником начальнику
відповідного органу державної
виконавчої служби, якому він
безпосередньо підпорядкований, або до
суду у 10-денний строк.

Судом встановлено, що у відділі
примусового виконання рішень
Головного управління юстиції у
Закарпатській області знаходяться на
виконанні зведене виконавче
провадження за № 43851905.

18 серпня 2014 року позивач звернувся із
заявою до Відділу ПВР Управління ДВС
Головного управління юстиції У
Закарпатській області для
ознайомлення із матеріалами
виконавчого провадження.

Під час ознайомлення із матеріалами
зведеного виконавчого провадження
позивач дізнався, що оголошено розшук
належних йому транспортних засобів
згідно з постановами відповідача від
21.08.2013 року, а саме: за зведеним
виконавчим провадженням № 43851905.:

- постанова про розшук майна боржника
від 21.08.2013 року за наказом № 14/1 від
01.03.2010 року виданого господарським
судом Закарпатської області у
зведеному виконавчому провадженні №
32131893.( а.с. 24).

- постановою про розшук майна боржника
від 21.08.2013 року за виконавчим листом №
2-82009 від 08.05.2009 року виданого
Мукачівським міськрайонним судом
Закарпатської області у зведеному
виконавчому провадженні № 32131893.(
а.с.25).

- постанова про розшук майна боржника
від 21.08.2013 року за виконавчим листом №
2-4696/11 від 27.12.2011 року виданого
Індустріальним районним судом м.
Дніпропетровська у зведеному
виконавчому провадженні № 32131893.( а.с.
26).

- постанова про розшук майна боржника
від 21.08.2013 року за виконавчим листом №
2-3938/11 від 27.12.2011 року виданого
Мукачівським районним судом
Закарпатської області у зведеному
виконавчому провадженні № 32131893. (
а.с.27).

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами адміністративної справи
актом від 05.04.2012 року, від 13.04.2012 року,
від 21.05.2012 року, актом від 27.08.2012 року -
майно зазначене у вказаних актах,
описане та передане на відповідальне
зберігання ОСОБА_1.

Постановами від 03.09.2012 року оголошено
розшук майна позивача ( а.с.14-23) за
виконавчим документом Господарського
суду Закарпатської області, наказ № 14/1
від 01.03.2010 року та постановою від 13.09.2012
року за виконавчим листом № 24696/11 від
27.12.2011 року Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська.

09.04.2012 року, державним виконавцем
районного відділу ДВС Мукачівського
міськрайонного управління юстиції
Феделеш В.І. при примусовому виконання
наказу № 14/1 виданого 01.03.2010 року
Господарським судом Закарпатської
області у відповідності до ч.2 ст. 25
Закону "Про виконавче провадження"
накладено арешт на все майно боржника
та оголошено заборону на його
відчуження ( а.с. 28).

25 червня 2014 року, головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Закарпатській
області Секерня В.М. винесено постанови
про приєднання виконавчого
провадження № 32131893, № 31549439, 36596600 № 30671877
з примусового виконання рішень до
зведеного виконавчого провадження №
43851905 ( а.с. 50-53).

Позивач доводив, що постанови про
розшук майна боржника від 21.08.2013 року є
незаконними, оскільки вже була
винесена постанова державного
виконавця від 09.04.2012 року (в межах
зведеного виконавчого провадження) про
арешт майна боржника та оголошення
заборони його відчуження, якою
накладено арешт на все майно, що
належить боржнику та заборонено
здійснювати відчуження будь-якого
майна, яке належить боржнику, ( а.с. 28).

На що суд зауважує, що за приписами ч. 2
ст. 25 Закону України "Про виконавче
провадження" , яка була чинна на момент
винесення постанови від 09.04.2012 року,
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, державний
виконавець мав право за заявою
стягувача одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
накласти арешт на майно та кошти
боржника.

Предметом оскарження у даній справі є
чотири постанови про розшук майна
боржника винесених 21 серпня 2013 року,
тобто до винесення постанов про
приєднання виконавчого провадження №
32131893, № 31549439, 36596600 № 30671877 з примусового
виконання рішень до зведеного
виконавчого провадження № 43851905.

Відповідно до преамбули Закону України
"Про виконавче провадження" від 21.04.1999
року № 606 -XIV (з наступними змінами та
доповненнями, в редакції Закону станом
на час виникнення спірних
правовідносин, далі - Закон 606) - цей
Закон визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Згідно зі статтею 33 Закону
України "Про виконавче провадження",
кілька відкритих виконавчих
проваджень про стягнення коштів з
одного боржника об'єднуються у зведене
виконавче провадження. Ознаками для
об'єднання (приєднання) виконавчих
проваджень є наявність двох і більше
відкритих проваджень щодо одного і
того ж боржника про стягнення коштів. У
зв'язку з цим у зведеному виконавчому
провадженні можуть бути об'єднані
виконавчі провадження щодо
примусового виконання одного або
різних видів виконавчих документів, у
тому числі виданих судами однієї чи
різних юрисдикцій.

Відповідно до частини сьомої статті 20
Закону України "Про виконавче
провадження", виконавче провадження
може бути передано від одного органу
державної виконавчої служби до іншого,
від одного державного виконавця до
іншого в порядку, встановленому
Міністерством юстиції України. Такий
порядок визначено розділом VI
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 2
квітня 2012 року N 512/5 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 2 квітня
2012 року за N 489/20802.

Згідно частини першої статті 40 Закону
України "Про виконавче провадження" у
разі відсутності відомостей про
місцезнаходження майна боржника
державний виконавець виносить
постанову про розшук майна.

У своїх запереченнях відповідач,
зазначає ( а.с.72), що згідно отриманої
бази даних АІС "Автомобіль"
встановлено, що за боржником
зареєстровано транспортні засоби, на
які 09.04.2012 року накладено арешт та
05.04.2012 року, 13.04.2012 року, 21.05.2012 року,
27.08.2012 року описано майно боржника, а
також 21.08.2013 року оголошено його в
розшук.

Постановами (зведеного в/п №43851905)
Головного державного виконавця ПВР
Головного управління юстиції у
Закарпатській області Вудмаски М.Ф. від
21.08.2013 року оголошено розшук та
затримання належних позивачу
транспортних засобів, які згідно
зазначених актів опису майна
перебували у позивача на відповідному
зберіганні.

Згідно змісту постанов про розшук
майна боржника від 21.08.2014 року такі
винесені з підстав відсутності
відомостей про місце знаходження
транспортних засобів.

Як вже зазначалося судом, що за
постановою від 03.09.2012 року
оголошувався розшук майна позивача (
а.с.14-23) за виконавчим документом
Господарського суду Закарпатської
області, наказ № 14/1 від 01.03.2010 року та за
постановою від 13.09.2012 року за
виконавчим листом № 24696/11 від 27.12.2011
року Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська.

21.08.2013 року, головним державним
виконавцем винесено повторно
постанови про розшук майна з підстав
які з яких уже були винесені
постанови про розшук майна боржника
03.09.2012 року та 13.09.2012 року та всі
постанови від 21.08.2013 року винесені на
підставі актів опису й арешту майна від
05.04.2012 року, 13.04.2012 року, 21.05.2012 року,
27.08.2012 року, тобто на час винесення
оскаржуваних постанов головним
державним виконавцем не виконано
вимоги п.3.12. Інструкції з організації
примусового виконання рішень,

Згідно п.3.12 Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
державний виконавцем при організації
розшуку майна боржника здійснює вихід
за місцезнаходженням боржника, що на
час оголошення розшуку 21.08.2013 року
відповідачем зроблено не було, а
фактично здійснено вихід лише 04.11.2013
року за адресою : АДРЕСА_1 та складено
акт Головного державного виконавця
Секерні В.М. в якому встановлено, що
описані та арештовані транспортні
засоби дійсно знаходяться за вказаною
адресою.

Отже, суд зауважує що вказані постанови
винесені державним виконавцем
всупереч вимогам Закону України
"Виконавче провадження", без врахування
всіх обставин справи. Крім того,
приписи Закону "Про виконавче
провадження" не передбачають механізму
дублювання дій при передачі справи з
одного відділу виконавчої служби до
іншого.

Статтею 76 зазначеного Закону
передбачено, що після відкриття
виконавчого провадження по
виконавчому документу, який зобов'язує
боржника вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення, державний
виконавець відповідно до статті 24
цього Закону визначає йому строк
добровільного виконання рішення. У
разі невиконання без поважних причин
цих вимог державний виконавець
застосовує до боржника штрафні санкції
чи інші заходи, передбачені
законодавством, і призначає новий
строк виконання. Якщо після цього
рішення не буде виконано і виконання
може бути проведено без участі
боржника, державний виконавець
організовує виконання відповідно до
повноважень, наданих йому законом, а на
боржника державним виконавцем
накладається штраф у сумі двократного
розміру витрат на проведення
виконавчих дій у порядку,
встановленому частиною другою статті 87
цього Закону.

Головним державним виконавцем не
дотримано порядок визначений ст.31
Закону України "Про виконавче
провадження", згідно якої копії
постанов державного виконавця та інші
документи виконавчого провадження
(далі - документи виконавчого
провадження), що державний виконавець
зобов'язаний довести до відома сторін
та інших учасників виконавчого
провадження надсилаються адресатам
із супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження
або відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону,
що надсилаються рекомендованим
листом з повідомленням про вручення.
Боржник вважається повідомленим про
відкриття виконавчого провадження,
якщо йому надіслано постанову про
відкриття виконавчого провадження за
адресою, зазначеною у виконавчому
документі.

Відповідно до ст. 3 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними конкретними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, суд прийшов до висновку,
що в позовній заяві наведені обставини,
які підтверджуються достатніми
доказами, що свідчить про
обґрунтованість позовних вимог.
Докази, подані позивачем підтверджують
обставини, на які позивач посилається
на їх обґрунтування.

Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України ( або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Виходячи із наведеного, позовні вимоги
є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Керуючись ст. ст. 17, 71, 86, 94, 160, 163, 181
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Закарпатській
області про скасування постанови -
задовольнити.

2. Скасувати постанову про розшук майна
боржника від 21.08.2013 року за наказом №
14/1 від 01.03.2010 року виданого
господарським судом Закарпатської
області у зведеному виконавчому
провадженні № 32131893.

Скасувати постанову про розшук майна
боржника від 21.08.2013 року за виконавчим
листом № 2-82009 від 08.05.2009 року виданого
Мукачівським міськрайонним судом
Закарпатської області у зведеному
виконавчому провадженні № 32131893.

Скасувати постанову про розшук майна
боржника від 21.08.2013 року за виконавчим
листом № 2-4696/11 від 27.12.2011 року виданого
Індустріальним районним судом м.
Дніпропетровська у зведеному
виконавчому провадженні № 32131893.

Скасувати постанову про розшук майна
боржника від 21.08.2013 року за виконавчим
листом № 2-3938/11 від 27.12.2011 року виданого
Мукачівським районним судом
Закарпатської області у зведеному
виконавчому провадженні № 32131893.

3. Стягнути з державного бюджету на
користь позивача сплачений судовий
збір в розмірі 73, 08 грн. ( сімдесят три
гривні, 08 коп.)

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду протягом
десяти днів з дня її проголошення, а у
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Апеляційна
скарга подається через Закарпатський
окружний адміністративний суд з
одночасним надсиланням її копії до
суду апеляційної інстанції. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

СуддяТ.В. Скраль