Справа № 826/7319/14
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 липня 2014 року № 826/7319/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Огурцова О.П., суддів: Арсірія Р.О.,
Кузьменко В.А., при секретарі судового
засідання Берко А.О. розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу
за позовомНародного депутата України
Полочанінова Володимира Геннадійовича
до Національного банку
Українипровизнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити дії
представника позивача - Кареліна Г.П.
(довіреність від 13.07.2012),
представника відповідача - Єрпильова
на підставі частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України в судовому засіданні 23.07.2014
проголосив вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Народний депутат України Полочанінов
Володимир Геннадійович звернувся до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Національного банку України про
визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити дії.
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що ним було направлено
на адресу відповідача депутатське
звернення про надання інформації,
проте відповідачем було відмовлено
надати інформацію, яку позивач
пропонував надати у депутатському
зверненні № 129/2-04/14-180 від 8.04.2014, що
призвело до порушення статті 16 Закону
України «Про статус народного депутата
України», а сама відмова з посиланням
на встановлені законом вимоги
дотримання банківської таємниці не
ґрунтується на приписах банківського
законодавства України.
Представник позивача у судових
засіданнях позовні вимоги підтримала
повністю, надала додаткові усні
пояснення та просила задовольнити
адміністративний позов у повному
Відповідач проти позовних вимог
заперечив, надав суду письмові
заперечення, у яких просив відмовити у
задоволенні адміністративного позову
повністю. Доводи відповідача викладені
в письмових запереченнях в яких
зазначається, що запитувана інформація
в депутатському звернень частина її
розміщена на офіційному сайті
Національного банку України, а частина
іншої інформації є конфіденційною та
не підлягає розповсюдженню згідно
законів та рішення Конституційного
Суду України, а відповідь надана була
на звернення у повному обсязі.
У судових засіданнях представник
відповідача заперечила проти позовних
вимог та просила суд відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача колегія суддів
08.04.2014 народним депутатом України
Полочаніновим В.Г. надіслано
Депутатський запит № 129/2-04/14-180 на
адресу Голови Національного банку
України Кубіва С.І., про надання
інформації про обсяги підтримки
ліквідності комерційних банків
Національним банком України з дати
підписання постанови Правління
Національного банку України №48 від
06.02.2014 з зазначенням назв банків,
обсягів рефінансування та дати
прийняття відповідного рішення.
Голови Національного банку України
Кубіва С.І. було надано відповідь
народному депутату України
Полочанінову В.Г., та зазначено, що у
відповідності до статті 60 Закону
України «Про банки і банківську
діяльність» інформація щодо
діяльності та фінансового стану
клієнта, яка стала відомою банку у
процесі обслуговування клієнта та
взаємовідносин з ним чи третім особам
при наданні послуг банку, є банківською
таємницею. Крім того, згідно статті 1076
Цивільного кодексу України та статтею
62 Закону України «Про банки і
банківську діяльність», відповідно до
інформація щодо юридичних та фізичних
осіб, яка містить банківську таємницю,
розкривається банками на письмовий
запит або з письмового дозволу
власника такої інформації; за рішенням
суду; на вимогу відповідного
У даному листі вказано, що враховуючи
висновки Конституційного Суду України,
наведені в рішенні №5-рп/2003 від 05.03.2003 та
вимоги статей 60, 62 Закону про банки,
Національний банк України не вбачає
правових підстав для задоволення
депутатського звернення.
З інформацією про надання Національним
банком України кредитів на строк
більше 30 календарних днів можна
ознайомитися на офіційному сайті
Народний депутат України Полочанінов
Володимир Геннадійович, не
погоджуючись з наданою відповіддю,
просить визнати незаконними дії
Національного банку України по відмові
надати інформацію народному депутату
України Полочанінову Володимиру
Геннадійовичу у відповідь на його
депутатське звернення, вважаючи дані
дії протиправними, звернувся з
відповідним позовом до суду.
Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд вважає позов таким, що
підлягає частковому задоволенню з
В частині позовних вимог щодо визнання
незаконними дій Національного банку
України по відмові надати народному
депутату України Полочанінову
Володимиру Геннадійовичу у відповідь
на його депутатське звернення №
129/2-04/14-180 від 08.04.2014 інформацію про
обсяги підтримки ліквідності
комерційних банків Національним
банком України з дати підписання
постанови Правління Національного
банку України № 48 від 06.02.2014, а також
вказати назви банків, обсяги
рефінансування та дати прийняття
відповідних рішень, суд зазначає
Відповідно до частини першої статті 16
Закону України «Про статус народного
депутата України», народний депутат
має право на депутатське звернення до
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування, їх посадових
осіб, керівників підприємств, установ і
організацій, незалежно від форм
власності та підпорядкування,
об'єднань громадян з питань, пов'язаних
з депутатською діяльністю, і брати
участь у розгляді порушених ним питань.
Частиною дев'ятою статті 17 зазначеного
Закону встановлено, що народний
депутат має право одержати інформацію
з питань, пов'язаних із здійсненням ним
депутатських повноважень, від органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, їх посадових осіб, які
зобов'язані надати йому таку
інформацію в порядку та строки,
визначені цим Законом.
Як вже було встановлено судом та не
заперечується відповідачем, листом
Голови Національного банку України
Кубіва С.І. було надано відповідь
народному депутату України
Полочанінову В.Г., в даній відповіді
зазначається, що у відповідності до
статей 60, 62 Закону України «Про банки і
банківську діяльність», статті 1076
Цивільного кодексу України запитувана
інформація є банківською таємницею.
Згідно з абзацем тринадцятим пункту 1.2
Положення про регулювання
Національним банком України
ліквідності банків України,
затвердженого постановою Правління
НБУ № 259 від 30.04.2009 (надалі по тексту
Положення №259), рефінансування банків -
операції з надання банкам кредитів у
встановленому НБУ порядку. Тендер з
підтримання ліквідності банків - це
механізм, який передбачає надання НБУ
кредитів банкам, що потребують
підтримання ліквідності.
Відповідно до абзацу другого пункту 1.3
Положення №259, операції з
рефінансування є одним з інструментів,
які застосовує НБУ для регулювання
ліквідності банків з врахуванням
поточної ситуації на
грошово-кредитному ринку.
Згідно з пунктом 1.4 Положення №259, НБУ
здійснює регулювання ліквідності
банків у межах визначених монетарних
параметрів та в обсягах, які потрібні
для їх збалансування та управління
грошово-кредитним ринком.
Згідно з листом Департаменту
04.02.2009, для кредитів рефінансування
шляхом проведення тендера з
підтримання ліквідності банків
строком до 14 днів встановлено
періодичність не раніше ніж через 30
календарних днів після отримання
банком попереднього кредиту
рефінансування шляхом проведення
Повідомленням НБУ від 06.02.2014 (текст
встановлено, що особливості
застосування механізму оперативного
підтримання ліквідності банків,
зокрема, передбачають, що: максимальний
обсяг коштів, які банк може отримати
відповідно до цього механізму, не може
перевищувати обсягу відпливу
строкових вкладів (депозитів) фізичних
осіб банку за визначений Національним
банком період; забезпеченням кредиту
рефінансування, що видаватиметься
відповідно до цього механізму, можуть
бути державні облігації України або
іноземна валюта (долар США, євро,
англійський фунт стерлінгів, японська
єна, швейцарський франк); процентна
ставка за таким кредитом
рефінансування встановлюється на
рівні потрійної облікової ставки
Національного банку.
Постановою правління НБУ «Про механізм
оперативного підтримання ліквідності
банків» № 48 від 06.02.2014 передбачено:
застосувати механізм оперативного
підтримання ліквідності банків, які
мають відплив строкових вкладів
(депозитів) фізичних осіб, шляхом
проведення Національним банком
України позачергових тендерів з
підтримання ліквідності банків
строком до 360 днів (далі - механізм
оперативного підтримання ліквідності
банків) (пункт 1 Постанови); врахувати
наявне зменшення зі встановленої
Національним банком дати обсягу (що не
повинен бути меншим, ніж установлений
Національним банком розмір
мінімального відсотка відпливу)
строкових вкладів (депозитів) фізичних
осіб, які обліковуються банком на
балансових рахунках 2630, 2635 Плану
рахунків бухгалтерського обліку
банків України, затвердженого
постановою Правління Національного
банку України від 17 червня 2004 року № 280.
Розрахунок зменшення строкових
вкладів (депозитів) фізичних осіб
здійснюється без урахування зміни
офіційного курсу гривні до іноземних
валют з дати, установленої
Національним банком (абзац перший
пункту 3 Постанови).
Відповідно до пункту 1.7 Положення про
надання Національним банком України
стабілізаційних кредитів банкам
України, затвердженого постановою
Правління НБУ № 327 від 13.07.2010, НБУ
встановлює ряд обмежень та вимог щодо
діяльності банку при наданні
стабілізаційного кредиту, зокрема:
заборони виплати бонусів, премій та
інших додаткових матеріальних
винагород керівникам банку; заборони
здійснення інвестицій у нові основні
засоби, які не беруть участі в
здійсненні банківських операцій, крім
тих, що перейшли у власність банку на
підставі реалізації прав
заставодержателя; заборони придбання
цінних паперів (крім державних
облігацій України, боргових цінних
паперів, емітованих Національним
банком); зупинення проведення банком
активних операцій з пов'язаними
особами банку; заборони здійснення
викупу акцій власної емісії та
дострокового погашення цінних паперів
власної емісії; заборони надання
бланкових кредитів (крім кредитів
фізичним особам у сумі не більше ніж 50,0
тис. грн., у тому числі кредитів
Наслідком непогашення заборгованості
банком є списання заборгованості з
окремого рахунку банку у безспірному
порядку та зменшення суми коштів
обов'язкових резервів, що резервуються
в НБУ, згідно з пунктом 1.14 Технічного
порядку проведення Національним
банком України операцій з банками,
затвердженого постановою Правління
НБУ № 260 від 30.04.2009 та пункту 1.4
Положення про регулювання
Національним банком України
ліквідності банків України,
затвердженого постановою Правління
НБУ № 259 від 30.04.2009.
Відповідно до пункту 2 постанови
Правління НБУ «Про механізм
оперативного підтримання ліквідності
банків» № 48 від 06.02.2014 Національний
банк, може прийняти рішення щодо
підтримання ліквідності банку шляхом
застосування механізму оперативного
підтримання ліквідності банків за
результатами розгляду доповідної
записки відповідного структурного
підрозділу Національного банку
стосовно аналізу ситуації на
грошово-кредитному ринку та стану
ліквідності банків з урахуванням
пропозицій Генерального департаменту
банківського нагляду, а також на
підставі його звернення.
Уповноваженим структурним підрозділом
НБУ, який фактично вирішує
організаційні та розпорядчі питання
здійснення рефінансування, є
Департамент з управління валютним
резервом та здійснення операцій на
відкритому ринку (ДУВРЗОВР), згідно з
Технічним порядком проведення
Національним банком України операцій з
банками, затвердженим постановою
Правління НБУ № 260 від 30.04.2009 (надалі по
тексту Технічний порядок №260).
Згідно з пунктом 3.9, пунктом 3.11
Технічного порядку №260, відповідне
територіальне управління після
розгляду заявки банку здійснює
перевірку дотримання ним вимог
Положення, додаткових вимог,
установлених розпорядчим документом
Національного банку та
запропонованого забезпечення (крім
цінних паперів, що обслуговуються
депозитарієм державних цінних паперів
Національного банку), керуючись
законодавством України, вимогами
Положення, нормативно-правовими актами
Національного банку з питань оцінки
застави, наданої банками Національному
банку під забезпечення кредитів для
підтримання їх ліквідності, та
інформацією Управління
ризик-менеджменту щодо можливих
ризиків прийняття під забезпечення
кредитів рефінансування цінних
паперів, а також протягом вівторка за
програмно-технологічного забезпечення
повідомляє ДУВРЗОВР про можливу участь
банку в тендері прийнятність та
достатність запропонованого банком
забезпечення. ДУВРЗОВР на підставі
повідомлення відповідного
територіального управління узгоджує з
Генеральним департаментом
грошово-кредитної політики
(Департаментом аналізу та
прогнозування грошово-кредитної
політики) обсяги здійснення
рефінансування банків та прийнятність
запропонованих банками процентних
ставок (за умови оголошення
процентного тендера) та готує
пропозиції керівництву Національного
банку для прийняття відповідного
рішення. Після прийняття керівництвом
Національного банку відповідного
рішення ДУВРЗОВР протягом середи
повідомляє за допомогою засобів
програмно-технологічного забезпечення
про результати проведення тендера
банкам, які брали участь у тендері,
територіальним та Операційному
управлінням (за умови задоволення
заявки банку в повному обсязі або
частково).

Відповідно до пункту 3.27 Технічного
порядку №260, операційне управління в
разі порушення банком строку
повернення кредиту, що наданий
Національним банком шляхом проведення
тендера, та/або процентів за
користування ним повідомляє про це
ДУВРЗОВР, який надсилає повідомлення
банку-порушнику (копію повідомлення -
територіальному управлінню) про
недопущення його до участі в наступних
п'яти тендерах (за винятком причин
технічного характеру).

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про
банки і банківську діяльність»,
банківський кредит - будь-яке
зобов'язання банку надати певну суму
грошей, будь-яка гарантія, будь-яке
зобов'язання придбати право вимоги
боргу, будь-яке продовження строку
погашення боргу, яке надано в обмін на
зобов'язання боржника щодо повернення
заборгованої суми, а також на
зобов'язання на сплату процентів та
інших зборів з такої суми. Клієнт банку
- будь-яка фізична чи юридична особа, що
користується послугами банку.
Розрахункові банківські операції - рух
грошей на банківських рахунках,
здійснюваний згідно з розпорядженнями
клієнтів або в результаті дій, які в
рамках закону призвели до зміни права
власності на активи.

Відповідно до частини третьої статті 47
Закону України «Про банки і банківську
діяльність» до банківських послуг
належать: залучення у вклади (депозити)
коштів та банківських металів від
необмеженого кола юридичних і фізичних
осіб; відкриття та ведення поточних
(кореспондентських) рахунків клієнтів,
у тому числі у банківських металах;
розміщення залучених у вклади
(депозити), у тому числі на поточні
рахунки, коштів та банківських металів
від свого імені, на власних умовах та на
власний ризик.

Згідно зі статтею 49 Закону України «Про
банки і банківську діяльність», як
кредитні в цій статті розглядаються
операції, зазначені в пункті 3 частини
третьої статті 47 цього Закону, а також:
здійснення операцій на ринку цінних
паперів від свого імені; надання
гарантій і поручительств та інших
зобов'язань від третіх осіб, які
передбачають їх виконання у грошовій
формі; придбання права вимоги на
виконання зобов'язань у грошовій формі
за поставлені товари чи надані послуги,
приймаючи на себе ризик виконання
таких вимог та прийом платежів
(факторинг); лізинг.

Отже, вимоги до банків, обов'язкові для
виконання для отримання
рефінансування, встановлені пунктом 1.1
глави 1 розділу II Положення про
регулювання Національним банком
України ліквідності банків України,
затвердженого Постановою Правління
НБУ від 30.04.2009 № 259: строк діяльності
банку, наявність банківської ліцензії,
наявність активів, які можуть бути
прийняті у заставу, та
платоспроможність, дані відомості не є
таємними.

Зазначені відомості входять до складу
інформації, яку банк зобов'язаний
надати на вимогу клієнта, згідно зі
статтею 56 та частині дев'ятій статті 69
Закону України «Про банки і банківську
діяльність».

Відповідно до статті 60 Закону України
«Про банки і банківську діяльність»,
інформація щодо діяльності та
фінансового стану клієнта, яка стала
відомою банку у процесі обслуговування
клієнта та взаємовідносин з ним чи
третім особам при наданні послуг банку,
є банківською таємницею. Банківською
таємницею, зокрема, є: відомості про
банківські рахунки клієнтів, у тому
числі кореспондентські рахунки банків
у Національному банку України;
операції, які були проведені на користь
чи за дорученням клієнта, здійснені ним
угоди; фінансово-економічний стан
клієнтів; системи охорони банку та
клієнтів; інформація про
організаційно-правову структуру
юридичної особи - клієнта, її
керівників, напрями діяльності;
відомості стосовно комерційної
діяльності клієнтів чи комерційної
таємниці, будь-якого проекту,
винаходів, зразків продукції та інша
комерційна інформація; інформація щодо
звітності по окремому банку, за
винятком тієї, що підлягає
опублікуванню; коди, що
використовуються банками для захисту
інформації. Інформація про банки чи
клієнтів, що збирається під час
проведення банківського нагляду,
становить банківську таємницю.
Інформація про банки чи клієнтів,
отримана Національним банком України
відповідно до міжнародного договору
або за принципом взаємності від органу
банківського нагляду іншої держави для
використання з метою банківського
нагляду або запобігання легалізації
(відмиванню) доходів, одержаних
злочинним шляхом, чи фінансуванню
тероризму, становить банківську
таємницю. Положення цієї статті не
поширюються на інформацію, яка
підлягає опублікуванню. Перелік
інформації, що підлягає обов'язковому
опублікуванню, встановлюється
Національним банком України та
додатково самим банком на його розсуд.
Національний банк України видає
нормативно-правові акти з питань
зберігання, захисту, використання та
розкриття інформації, що становить
банківську таємницю, та надає
роз'яснення щодо застосування таких
актів.

Суд звертає увагу, що в запиті Позивача
не ставиться питання про надання
наступної інформації: відомості про
банківські рахунки клієнтів, у тому
числі кореспондентські рахунки банків
у Національному банку України;
операції, які були проведені на користь
чи за дорученням клієнта, здійснені ним
угоди; фінансово-економічний стан
клієнтів; системи охорони банку та
клієнтів; інформація про
організаційно-правову структуру
юридичної особи - клієнта, її
керівників, напрями діяльності;
відомості стосовно комерційної
діяльності клієнтів чи комерційної
таємниці, будь-якого проекту,
винаходів, зразків продукції та інша
комерційна інформація; інформація щодо
звітності по окремому банку, за
винятком тієї, що підлягає
опублікуванню; коди, що
використовуються банками для захисту
інформації, а тому запитувана
інформація не підпадає під інформацію,
яка є таємною.

Позивач наголошує, ним не
витребовувалась інформація, зібрана
НБУ під час банківського нагляду,
оскільки, згідно зі статтею 66 Закону
України «Про банки і банківську
діяльність», операції з рефінансування
- це один із заходів індикативного
регулювання НБУ і не є заходом
банківського нагляду з боку НБУ. Нагляд
за діяльністю банків, на відміну від
індикативного регулювання, є засобом
адміністративного регулювання і
виділений Законом в окрему сферу
державного регулювання діяльності
банків, що підтверджується суттю
банківського нагляду, визначеною
частиною першою статті 67 Закону: метою
банківського нагляду є стабільність
банківської системи та захист
інтересів вкладників і кредиторів
банку щодо безпеки зберігання коштів
клієнтів на банківських рахунках.

Суд звертає увагу, що в статті 7 Закону
України «Про Національний банк
України» міститься вичерпний перелік
функцій НБУ, в які не входить
діяльності надання банківських послуг,
визначених Законом України «Про банки
і банківську діяльність».

Таким чином, операції з рефінансування,
є не видом банківської послуги, а
способом індикативного регулювання з
боку НБУ, як центрального органу
державного управління, згідно зі
статтею 2 Закону України «Про
Національний банк України».

Таким чином, поняття банківської
таємниці, яке застосовується у зв'язку
з наданням банками банківських послуг
клієнтам, не поширюється на
правовідносини та інформацію,
пов'язані зі здійсненням операцій з
рефінансування.

З аналізу матеріалів справи та норм
законів, суд приходить до висновку, що
Позивач у своєму зверненні не вимагав
надати інформацію, яка віднесена
законодавством до банківської
таємниці, а просив надати відомості
фінансового характеру у сфері
грошово-кредитної політики, яка є
предметом звітності НБУ перед
Верховною Радою України.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача в частині щодо
визнання незаконними дій
Національного банку України по відмові
надати народному депутату України
Полочанінову Володимиру Геннадійовичу
у відповідь на його депутатське
звернення № 129/2-04/14-180 від 08.04.2014
інформацію про обсяги підтримки
ліквідності комерційних банків
Національним банком України з дати
підписання постанови Правління
Національного банку України № 48 від
06.02.2014, а також вказати назви банків,
обсяги рефінансування та дати
прийняття відповідних рішень є такими,
що підлягають задоволенню.

В частині щодо зобов'язання
Національний банк України у 10-денний
строк з моменту ухвалення рішення за
цим позовом надати Позивачу
інформацію, яку він запитував у
депутатському зверненні № 129/2-04/14-180 від
8.04.2014, а саме: інформацію про обсяги
підтримки ліквідності комерційних
банків Національним банком України з
дати підписання постанови Правління
Національного банку України № 48 від
06.02.2014, а також вказати назви банків,
обсяги рефінансування та дати
прийняття відповідних рішень, суд
зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна особа має право в порядку,
встановлено цим кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Оскільки позовна вимога щодо
зобов'язання відповідача надати
позивачу інформацію у 10-денний строк
з моменту ухвалення рішення спрямована
на майбутній захист прав, свобод та
інтересів позивача, які на час розгляду
справи судом не були порушені, то суд
дійшов висновку про безпідставність
заявленої позовної вимоги.

З огляду на зазначене, керуючись
вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И ЛА:

1.Адміністративний позов - задовольнити
частково.

2.Визнати незаконними дії
Національного банку України по відмові
надати народному депутату України
Полочанінову Володимиру Геннадійовичу
у відповідь на його депутатське
звернення № 129/2-04/14-180 від 8 квітня 2014
року інформацію про обсяги підтримки
ліквідності комерційних банків
Національним банком України з дати
підписання постанови Правління
Національного банку України № 48 від 06
лютого 2014 року, а також вказати назви
банків, обсяги рефінансування та дати
прийняття відповідних рішень.

3.Зобов'язати Національний банк України
повторно розглянути депутатське
звернення народного депутата України
Полочанінова Володимира Геннадійович
№129/2-04/14-180 від 8 квітня 2014 року
відповідно до вимог чинного
законодавства України.

4.В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова набирає законної сили після
закінчення строку для її апеляційного
оскарження. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Апеляційна скарга подається
до адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Головуючий суддя
О.П. Огурцов

Судді
Р.О. Арсірій

В.А. Кузьменко

Постанову у повному обсязі складено
25.07.2014