Справа № 802/1646/14-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/1646/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Віятик Н.В.
Суддя-доповідач: Курко О. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Курко О. П.

суддів: Білоуса О.В. Совгири Д. І.

при секретарі: Швець А.І.

за участю представників сторін:

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Гуменюк О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Вінницькій області на постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 27 червня 2014
року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 до Вінницької об'єднаної
державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів у Вінницькій області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення , -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2014 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 (далі -
Позивач) звернулась до Вінницького
окружного адміністративного суду з
позовом до Вінницької об'єднаної
державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів у Вінницькій області (далі
-Відповідач) про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 27 червня 2014
року позов задоволено.

Не погодившись із прийнятим рішенням,
Відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить його скасувати та
ухвалити нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову. В
апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування всіх обставин справи що
призвело до неправильного її
вирішення.

Представник Відповідача в судовому
засіданні підтримав вимоги
апеляційної скарги та просив її
задовольнити.

Представник Позивача в судовому
засіданні заперечив проти доводів
апеляційної скарги, у зв'язку з чим
просив залишити її без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - змінити,
виходячи з наступного.

В березні 2014 р. працівником Відповідача
проведена планова виїзна
документальна перевірка ФОП ОСОБА_4
щодо своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати податків
і зборів за період з 01.01.2012р. по 31.12.2013р.,
дотримання законодавства щодо
укладання трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками, правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, вимог
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2012р. по 31.12.2013р.

За результатами перевірки складено акт
планової виїзної документальної
перевірки від 09.04.2014 р. за № 899/1701/НОМЕР_1,
згідно висновків якого встановлено
порушення Позивачем вимог п.198.5 ст.198
Податкового кодексу України, внаслідок
чого Позивачем занижено податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість на 40052,40 грн.

У висновках акту перевірки зазначено,
що станом на 31.12.2013 року залишки ТМЦ
складають 200262,00 грн. Разом з цим, у книзі
обліку доходів та витрат відсутній
запис про залишок товарних запасів,
матеріалів, сировини. На підставі
зазначеної обставини перевіряючою
особою зроблено висновок, що оскільки
фактично відсутній залишок товарних
запасів, то ТМЦ на суму 200262,00 грн. ФОП
ОСОБА_4 було реалізовано поза межами
господарської діяльності, що вказує на
заниження останнім податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість на суму 40052,40 грн.

На підставі акту перевірки
Відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 28.04.2014
року, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 50065,50 грн. (в тому числі: за
основним платежем - 40052,40 грн., штрафна
(фінансова санкція) - 10013,10 грн.).

Проте, як вірно зазначено судом першої
інстанції такі висновки Відповідача
ґрунтуються лише на сумнівах та
припущеннях, що є неприпустимим при
складанні офіційного документу
контролюючого органу (акту перевірки).

Відповідно до п. 20.1.5 ст. 20 ПК України
контролюючі органи мають право
вимагати від платників податків, що
перевіряються в ході перевірок,
проведення інвентаризації основних
фондів, товарно-матеріальних
цінностей, коштів, у тому числі зняття
залишків товарно-матеріальних
цінностей, готівки. У разі відмови
платника податків (його посадових осіб
або осіб, які здійснюють готівкові
розрахунки та/або проводять
діяльність, що підлягає ліцензуванню
та/або патентуванню) від проведення
інвентаризації основних фондів,
товарно-матеріальних цінностей, коштів
(зняття залишків товарно-матеріальних
цінностей, готівки), передбаченої абз. 1
цього пункту, або ненадання для
перевірки документів, їх копій (за
умови наявності таких документів)
застосовуються заходи, передбачені ст.
94 ПКУ, а саме може бути застосовано
адміністративний арешт майна платника
податків.

Отже, працівники контролюючих органів
мають право вимагати від посадових
осіб платників податків (юридичних
осіб або фізичних осіб - підприємців),
що перевіряються в ході перевірок,
проведення інвентаризації основних
фондів, товарно-матеріальних
цінностей, коштів, у тому числі зняття
залишків товарно-матеріальних
цінностей, готівки в присутності
посадових осіб податкового органу.

Проте, Відповідач не скористався
правом проведення інвентаризації
залишків ТМЦ наявних у ФОП ОСОБА_4

В той же час, згідно акту
інвентаризації ТМЦ від 03.01.2013р., станом
на 31.12.2012р. в наявності значиться ТМЦ
загальною вартістю 91905,82 грн. та згідно
акту інвентаризації ТМЦ від 08.01.2014 р.,
станом на 31.12.2013 р. в наявності
значиться ТМЦ загальною вартістю 98738,67
грн. Наявність у Позивача відповідних
приміщень для зберігання вказаних ТМЦ
підтверджується договорами суборенди
б/н від 01.01.2012р., 01.05.2012р., 01.05.2013р.

Таким чином, оскільки належними та
допустимими доказами Відповідач, як
суб'єкт владних повноважень, на якого
покладено обов'язок щодо доказування
правомірності прийнятого ним рішення,
не довів обґрунтованість висновків
акту перевірки, колегія суддів дійшла
висновку, що фактичні обставини
об'єктивно спростовують висновки акту
перевірки господарської діяльності
Позивача, оскільки вони засновані лише
на припущенні щодо наявності в
діяльності Позивача ознак порушень
приписів податкового законодавства.

Зазначене є порушенням п. 6 Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого наказом
ДПА України від 21.12.2010 року № 984, згідно
якого факти виявлених порушень
податкового, валютного та іншого
законодавства контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

З урахуванням наведених правових
положень та встановлених обставин
даної справи колегія суддів вважає, що
доводи, викладені Відповідачем в
апеляційній скарзі, є
необґрунтованими, оскільки вони
спростовуються наявними у справі
доказами і не відповідають вимогам
закону, що регулює спірні
правовідносини. За таких обставин
колегія суддів не знаходить законних
підстав для повного чи часткового
задоволення вимог апеляційної скарги.

Разом із тим, колегія суддів
апеляційного суду звертає увагу на
наступне.

Відповідно до вимог статті 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). Якщо адміністративний
позов задоволено частково, судові
витрати, здійснені позивачем,
присуджуються йому відповідно до
задоволених вимог, а відповідачу -
відповідно до тієї частини вимог, у
задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Судові витрати, згідно ст. 87 КАС
України, складаються із судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. Розмір судового збору, порядок
його сплати, повернення і звільнення
від сплати встановлюються законом.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про
судовий збір" визначено, що під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції помилково присудив стягнути
понесені Позивачем судові витрати з
рахунку Вінницької ОДПІ, оскільки такі
витрати підлягають стягненню з
Державного бюджету України.

Крім того, суд першої інстанції
помилково присудив стягнути з
Держаного бюджету України на
спеціальний рахунок ДСА України
судовий збір, оскільки така процедура
не передбачена Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право змінити постанову суду.
Підставами для зміни постанови суду
першої інстанції є правильне по суті
вирішення справи, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права (ч.1 ст. 201 КАС
України).

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції ГУ Міндоходів у Вінницькій
області залишити без задоволення.

Постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 27 червня 2014
року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 до Вінницької об'єднаної
державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів у Вінницькій області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -
змінити.

Абзац третій резолютивної частини
постанови Вінницького окружного
адміністративного суду від 27 червня 2014
року викласти в наступній редакції:
"Присудити із Державного бюджету
України на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 понесені
судові витрати в розмірі 182 (сто
вісімдесят дві) грн. 70 коп."

Абзац четвертий резолютивної частини
постанови Вінницького окружного
адміністративного суду від 27 червня 2014
року виключити.

В іншій частині постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 27
червня 2014 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному
обсязі 29.09.14 .

Головуючий
Курко О. П.

Судді
Білоус О.В.

Совгира Д. І.