Справа № 824/1244/13-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2014 року
м. Київ К/800/34088/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі

суддів: Калашнікової О.В., Леонтович
К.Г., Цуркана М.І.

розглянувши у попередньому розгляді
справу за касаційною скаргою
Чернівецької міської ради на постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 27 вересня
2013 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 29 травня 2014 року у справі №824/1244/13-а
за позовом виконуючого обов'язки
прокурора м.Чернівці до Чернівецької
міської ради, третя особа ОСОБА_1 за
участі прокуратури Вінницької області
про визнання незаконним та скасування
рішення, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року виконуючий обов'язки
прокурора м.Чернівці звернувся в суд з
позовом до Чернівецької міської ради,
третя особа ОСОБА_1, в якому просив
визнати незаконним та скасувати
рішення 33 сесії Чернівецької міської
ради від 28.02.2013 року №744 "Про надання
громадянці ОСОБА_1 дозволу на складання
проекту відведення земельної ділянки
на АДРЕСА_1 на умовах земельного
сервітуту для обслуговування
прибудови".

Позовні вимоги мотивовані тим, що
прокуратурою міста Чернівці за
результатами перевірки, проведеної в
порядку нагляду за застосуванням
законів, встановлено, що рішення 33
сесії Чернівецької міської ради від
28.02.2013 року №774 "Про надання гр. ОСОБА_1
дозволу на складання проекту
відведення земельної ділянки на
АДРЕСА_1 на умовах земельного сервітуту
для обслуговування прибудови" прийняте
з порушенням вимог чинного
законодавства, всупереч рішенню суду
та підлягає скасуванню.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 27 вересня
2013 року позовні вимоги задоволені.
Визнане незаконним та скасоване
рішення 33 сесії Чернівецької міської
ради від 28.02.2013 року №744 "Про надання
громадянці ОСОБА_1 дозволу на складання
проекту відведення земельної ділянки
на АДРЕСА_1 на умовах земельного
сервітуту для обслуговування
прибудови".

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 9 січня 2014
року скасоване рішення суду першої
інстанції та відмовлено у задоволенні
позовних вимог.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 15 квітня 2014 року скасоване
рішення суду апеляційної інстанції, а
справа направлена на новий апеляційний
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 29 травня 2014
року залишена без змін постанова
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 27 вересня
2013 року.

Не погоджуючись з ухваленими по справі
рішеннями Чернівецька міська рада
звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції і ухвалу суду апеляційної
інстанцій від 29 травня 2014 року, та
ухвалити нове судове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог, посилаючись на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши матеріали касаційної
скарги, проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що відсутні підстави для скасування
судових рішень, а касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 05.09.2000р. ОСОБА_1 придбала
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 43,30
м2, в тому числі житловою площею 28,0 м2, що
підтверджується договором
купівлі-продажу квартири АВМ №885284.

Згодом, гр. ОСОБА_1 здійснила
перепланування і добудову до належної
її на праві власності квартири НОМЕР_1 в
багатоквартирному житловому будинку
по АДРЕСА_1. З цією метою на замовлення
ОСОБА_1 були виготовлені наступні
дозвільні документи: експертний
висновок Відділу з питань
наглядово-профілактичної діяльності
Управління з питань
наглядово-профілактичної діяльності
захисту ГУ МНС України в Чернівецькій
області №920/10-2006; технічні креслення
Державного підприємства "Чернівецький
геоінфоцентр" на перепланування і
добудову до квартири НОМЕР_1 в
багатоквартирному житловому будинку
по АДРЕСА_1 та Висновок головного
державного санітарного лікаря на
проект будівництва №160/06 від 04.10.2006 року
про погодження проекту Технічного
креслення; звіт Міського комунального
бюро технічної інвентаризації про
незалежну оцінку самочинного
будівництва.

Також, мешканці квартир НОМЕР_2, НОМЕР_3,
НОМЕР_4, НОМЕР_5 будинку АДРЕСА_1 склали
нотаріально посвідчену заяву ВРВ№954071
від НОМЕР_3.10.2010 року в якій дають свою
згоду на узаконення добудови до
квартири під АДРЕСА_1, власником якої є
гр. ОСОБА_1.

Гр. ОСОБА_1 15.10.2010 року подала на сесію
Чернівецької міської ради заяву у
порядку ст.ст 402-406 Цивільного кодексу
України та ст.ст.98-102 Земельного кодексу
України в якій просить надати та
встановити за нею сервітут на земельну
ділянку орієнтовною площею 0,0012 га. біля
будинку АДРЕСА_1 для обслуговування
добудови до кв.НОМЕР_1; укласти з нею
договір земельного сервітуту на
земельну ділянку орієнтовною площею
0,0012 га. для обслуговування добудови до
АДРЕСА_1.

Також, гр.ОСОБА_1 25.11.2010 року подала на
сесію Чернівецької міської ради заяву
у порядку ст.134 Земельного кодексу
України в якій просить надати та
укласти з нею договір оренди,
суперфіцію або емфітевзису на земельну
ділянку орієнтованою площею 0,0012 га.
біля будинку АДРЕСА_1 для
обслуговування добудови до кв.АДРЕСА_1
на платній основі.

Далі, 24.12.2010 року гр. ОСОБА_1 звернулася
до Департаменту містобудівного
комплексу та земельних відносин
Чернівецької міської ради із заявою в
якій просить розглянути її заяву від
29.11.2010 року та вирішити питання, надати
та укласти з нею договір суперфіцію або
емфітевзису на земельну ділянку
орієнтованою площею 0,0012 га. біля
буд.АДРЕСА_1 для обслуговування
добудови до АДРЕСА_1 на платній основі.

Інспекцією Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області 27.01.2011 року
проведена перевірка прибудови до
квартири АДРЕСА_1. Перевіркою
встановлено, що гр.ОСОБА_1 самовільно,
без дозвільної та затвердженої у
встановленому порядку проектної
документації, виконала прибудову до
квартири АДРЕСА_1, на яку рішенням
Шевченківського районного суду
м.Чернівці від 10.12.2009 року за гр. ОСОБА_1
визнане право власності.

За результатами розгляду
неодноразових звернень гр.ОСОБА_1 та
пропозицій Департаменту
містобудівного комплексу та земельних
відносин міської ради п.6.2. рішенням 7
сесії VI скликання Чернівецької міської
ради від 14.04.2011 року №140 було відмовлено
гр.ОСОБА_1 у наданні дозволу на
складання проекту відведення
земельної ділянки та наданні
містобудівних умов і обмежень забудови
земельної ділянки на реконструкцію
власної квартири НОМЕР_1 загальною
площею 43,30 кв.м. з прибудовою на АДРЕСА_1
в зв'язку з самовільно здійсненим
будівництвом.

Виконавчий комітет Шевченківської
районної у місті Чернівці ради
звернувся до Шевченківського
районного суду м.Чернівці з позовом в
якому просив знести за рахунок гр.
ОСОБА_1 самочинну прибудову до квартири
АДРЕСА_1 та привести приміщення цієї
квартири до первісного стану. За
результатами розгляду даної справи
17.11.2011р. рішенням Шевченківського
районного суду м.Чернівці позов
виконавчого комітету Шевченківської
районної у місті Чернівці ради
задоволений. Рішення суду мотивоване
тим, що Чернівецька міська рада, як
власник земельної ділянки, згідно
рішення 7 сесії VI скликання
Чернівецької міської ради від
14.04.2011року №140 заперечує проти визнання
права власності на нерухоме майно за
особою, що здійснила самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
а тому позов підлягає задоволенню, а
самочинна прибудова до квартири
АДРЕСА_1 знесенню та приведення
приміщення цієї квартири до первісного
стану за рахунок гр. ОСОБА_1

Рішення Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 17.11.2011 року,
залишене без змін ухвалами
апеляційного суду Чернівецької
області від 28.12.2011 року та Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ від
13.07.2012 року.

Рішенням 33 сесії VI скликання
Чернівецької міської ради від 28.02.2013
року №774 наданий дозвіл гр.ОСОБА_1 на
складання проекту відведення
земельної ділянки на АДРЕСА_1 під
збудовану прибудову до квартири НОМЕР_1
на умовах платного земельного
сервітуту. Визнаний таким, що втратив
чинність п.6.2 рішення міської ради VI
скликання від 14.04.2011 року №140 щодо
відмови у наданні дозволу на складання
проекту відведення земельної ділянки
та наданні містобудівних умов і
обмежень забудови земельної ділянки на
реконструкцію власної квартири НОМЕР_1
загальною площею 43,30 кв.м. з прибудовою
на АДРЕСА_1 у зв'язку з самовільно
здійсненим будівництвом. Зобов'язано
ОСОБА_1 звернутися в проектну
організацію для укладення договору на
виконання робіт щодо виготовлення
відповідного проекту відведення
земельної ділянки.

Рішення сесії Чернівецької міської
ради мотивовано тим, що під час
примусового виконання рішення
Шевченківського районного суду
м.Чернівців від 17.11.2011 року згідно
виконавчого листа від 04.05.2012р. №2-39 гр.
ОСОБА_1 звернулася до депутата міської
ради VI скликання ОСОБА_2 із заявою щодо
розгляду питання про надання земельної
ділянки на АДРЕСА_1 під уже збудовану
прибудову до квартири НОМЕР_1. Після
звернення гр.ОСОБА_1 неодноразово
здійснювалися комісійні виїзди на
місце за участю посадових осіб міської
ради, депутатів міської ради,
Шевченківської районної у місті
Чернівцях ради та інших зацікавлених
осіб. Під час комісійного огляду було
встановлено, що зазначена прибудова
побудована таким чином, що її знести
без завдання шкоди квартирі № АДРЕСА_1
в цілому неможливо. Крім того,
необхідність у будівництві зазначеної
прибудови викликана виключно потребою
житлових поліпшень сім'ї ОСОБА_1, які на
час купівлі квартири НОМЕР_1 не
відповідали загальноприйнятим вимогам
для житлового приміщення.

Задовольняючи позовні вимоги суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що Земельним кодексом
України визначено, що вимагати
встановлення земельних сервітутів
можуть власники або землекористувачі
суміжних земельних ділянок. Однак,
ОСОБА_1 не була на час прийняття
оскарженого у справі рішення ані
власником, ані землекористувачем
суміжної земельної ділянки, по
відношенню до земельної ділянки по
АДРЕСА_1. Крім того, спірне рішення 33
сесії Чернівецької міської ради від
28.02.2013 року №744 "Про надання громадянці
ОСОБА_1 дозволу на складання проекту
відведення земельної ділянки на
АДРЕСА_1 на умовах земельного сервітуту
для обслуговування прибудови" прийняте
всупереч рішенню суду, яке набрало
законної сили.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
і апеляційної інстанцій виходячи з
наступного.

Згідно обставин справи предметом спору
є правомірність рішення 33 сесії
Чернівецької міської ради від 28.02.2013
року №774 "Про надання гр. ОСОБА_1 дозволу
на складання проекту відведення
земельної ділянки на АДРЕСА_1 на умовах
земельного сервітут для
обслуговування прибудови".

Пунктами 2,8,9 ст.33 Закону України "Про
місцеве самоврядування" від 21 травня 1997
року №280/97-ВР до відання органів
виконавчої влади органів сільських,
селищних, міських рад належать:
реєстрація суб'єктів права власності
на землю; реєстрація права
користування землею і договорів на
оренду землі; видача документів, що
посвідчують право власності і право
користування землею; підготовка
висновків щодо надання або вилучення в
установленому законом порядку
земельних ділянок, що проводиться
органами виконавчої влади та органами
місцевого самоврядування; організація
і здійснення землеустрою, погодження
проектів землеустрою.

Згідно ст.42 Земельного кодексу України
земельні ділянки, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території державної або
комунальної власності, надаються в
постійне користування підприємствам,
установам і організаціям, які
здійснюють управління цими будинками.
У разі приватизації громадянами
багатоквартирного жилого будинку
відповідна земельна ділянка може
передаватися безоплатно у власність
або надаватись у користування
об'єднанню власників. Порядок
використання земельних ділянок, на
яких розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території,
визначається співвласниками.

Апеляційним судом встановлено, що
рішенням виконавчого комітету
Шевченківської районної у м.Чернівці
ради Чернівецької області від 22.11.2006
року №181/11 зареєстрований будинковий
комітет будинку АДРЕСА_1 під назвою
"Будинковий комітет будинку АДРЕСА_1".

Судами встановлено, що мешканці
квартир НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5
будинку АДРЕСА_1 склали нотаріально
посвідчену заяву про свою згоду на
узаконення добудови до квартири під
АДРЕСА_1, власником якої є гр.ОСОБА_1

Відповідно до ч.6 ст.118 Земельного
кодексу України громадяни, зацікавлені
в одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються викопіювання з кадастрової
карти (плану) або інші графічні
матеріали, на яких зазначено бажане
місце розташування земельної ділянки,
погодження землекористувача (у разі
вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідно до ч.7 ст.118 Земельного
кодексу України Рада міністрів
Автономної Республіки Крим, районна,
Київська чи Севастопольська міська
державна адміністрація або сільська,
селищна, міська рада розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
утворень, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Як було встановлено судами ОСОБА_1
двічі зверталася до Чернівецької
міської ради із заявами, спочатку у
порядку ст.ст.402-406 Цивільного кодексу
України та ст.ст. 98-102 Земельного
кодексу України, а потім у порядку ст. 134
Земельного кодексу України.

Рішенням 49 сесії V скликання
Чернівецької міської ради від 25.01.2010
року №1257 затверджений Порядок
встановлення земельного сервітуту на
земельні ділянки, які перебувають у
розпорядженні Чернівецької міської
ради, для будівництва (обслуговування)
прибудованих приміщень різного
функціонального призначення в
багатоквартирних житлових будинках,
однак цим Порядком не регулюються
правовідносини пов'язані із
встановленням земельного сервітуту
під вже збудовані прибудови, а тому
його не може бути застосовано до
спірних правовідносин у даній справі.
Крім того, вказана земельна ділянка
відноситься до прибудинкової
території багатоквартирного будинку.

Відповідно до ст.102-1 Земельного кодексу
України, право користування чужою
земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис) і право користування чужою
земельною ділянкою для забудови
(суперфіцій) виникають на підставі
договору між власником земельної
ділянки та особою, яка виявила бажання
користуватися цією земельною ділянкою
для таких потреб, відповідно до
Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.413 Цивільного кодексу
України власник земельної ділянки має
право надати її в користування іншій
особі для будівництва промислових,
побутових, соціально-культурних,
житлових та інших споруд і будівель
(суперфіцій). Таке право виникає на
підставі договору або заповіту.

Відповідно до ч.1 ст.401 Цивільного
кодексу України право користування
чужим майном (сервітут) може бути
встановлене щодо земельної ділянки,
інших природних ресурсів (земельний
сервітут) або іншого нерухомого майна
для задоволення потреб інших осіб, які
не можуть бути задоволені іншим
способом.

Згідно з вимогами ст.98 Земельного
кодексу України, право земельного
сервітуту - це право власника або
землекористувача земельної ділянки на
обмежене платне або безоплатне
користування чужою земельною ділянкою
(ділянками).

Земельні сервітути можуть бути
постійними і строковими. Встановлення
земельного сервітуту не веде до
позбавлення власника земельної
ділянки, щодо якої встановлений
земельний сервітут, прав володіння,
користування та розпорядження нею.
Земельний сервітут здійснюється
способом, найменш обтяжливим для
власника земельної ділянки, щодо якої
він встановлений.

Згідно статті 99 Земельного кодексу
України власники або землекористувачі
земельних ділянок можуть вимагати
встановлення таких земельних
сервітутів: а) право проходу та проїзду
на велосипеді; б) право проїзду на
транспортному засобі по наявному
шляху; в) право прокладання та
експлуатації ліній електропередачі,
зв'язку, трубопроводів, інших лінійних
комунікацій; г) право прокладати на
свою земельну ділянку водопровід із
чужої природної водойми або через чужу
земельну ділянку; ґ) право відводу води
зі своєї земельної ділянки на сусідню
або через сусідню земельну ділянку; д)
право забору води з природної водойми,
розташованої на сусідній земельній
ділянці, та право проходу до природної
водойми; е) право поїти свою худобу із
природної водойми, розташованої на
сусідній земельній ділянці, та право
прогону худоби до природної водойми; є)
право прогону худоби по наявному шляху;
ж) право встановлення будівельних
риштувань та складування будівельних
матеріалів з метою ремонту будівель та
споруд; з) інші земельні сервітути.

Пункт "з" статті 99 Земельного кодексу
України (інші земельні сервітути)
означає, що наведений вище перелік
видів земельних сервітутів не є
вичерпним.

Статтею 100 Земельного кодексу України
визначений порядок встановлення
земельних сервітутів. Сервітут може
бути встановлений договором, законом,
заповітом або рішенням суду. Земельний
сервітут може бути встановлений
договором між особою, яка вимагає його
встановлення, та власником
(володільцем) земельної ділянки.

З огляду на наведене вбачається, що
згідно з договором земельного
сервітуту не набувається право
власності або право користування
земельною ділянкою, а набувається
право на користування чужою земельною
ділянкою. Земельний сервітут повинен
задовольняти права громадян у
здійсненні права власності земельними
ділянками, мати можливість провести до
своєї земельної ділянки газопровід,
водогін, мати можливість вільно пройти
до своєї земельної ділянки, або
задовольнити інші господарські
потреби як користувача певними
природними ресурсами, використовуючи
при цьому земельні ділянки інших
землекористувачів та власників.

Таким чином, Земельним кодексом
України визначено, що вимагати
встановлення земельних сервітутів
можуть власники або землекористувачі
суміжних земельних ділянок. Однак, як
встановлено судами гр.ОСОБА_1 не була на
час прийняття оскарженого у справі
рішення ані власником, ані
землекористувачем суміжної земельної
ділянки по відношенню до земельної
ділянки по АДРЕСА_1.

Крім того, матеріалами справи не
підтверджені обставини, які стали
підставою для прийняття спірного
рішення (матеріали комісійних виїздів
за участю посадових осіб міської ради,
депутатів міської ради, Шевченківської
районної у місті Чернівцях ради та
інших зацікавлених осіб з висновками
роботи цих комісій, поіменний склад
роботи таких комісій), що свідчить про
його необґрунтованість, тобто без
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення.

Також слід зазначити, що Чернівецька
міська рада прийняла оскаржуване
рішення всупереч рішенню суду, що
набрало законну силу.

За наведених обставин суди дійшли до
обґрунтованих висновків, що у справі
склалися правовідносини які
підпадають під визначення оренди
земельної ділянки, відповідно правові
підстави для надання дозволу гр.ОСОБА_1
на складання проекту відведення
земельної ділянки по АДРЕСА_1 під
збудовану прибудову до квартири НОМЕР_1
на умовах платного земельного
сервітуту відсутні. При цьому має місце
порушення відповідачем вимог ч.6, ч.7
ст.118 Земельного кодексу України при
прийнятті вказаного рішення, у зв'язку
з чим суди попередніх інстанцій
прийшли до обґрунтованих висновків, що
рішення 33 сесії Чернівецької міської
ради від 28.02.2013 року №744 "Про надання
громадянці ОСОБА_1 дозволу на складання
проекту відведення земельної ділянки
на АДРЕСА_1 на умовах земельного
сервітуту для обслуговування
прибудови" прийняте з порушенням норм
чинного законодавства та підлягає
скасуванню.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Відповідно до ст.224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами
першої і апеляційної інстанцій
винесені законні і обґрунтовані
рішення, постановлені з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для їх скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Чернівецької міської
ради відхилити.

Постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 27 вересня
2013 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 29 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: