Справа № 445/1639/13 2а/445/76/13
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року
м.Львів Справа №
876/190/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді:
Коваля Р.Й.,

суддів:
Судової-Хомюк Н.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового
засідання: Малетич М.М.,

позивача:
ОСОБА_1,

представника відповідача:
Крука В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Золочівського районного
суду Львівської області від 11.12.2013 року
у справі № 445/1639/13 2а/445/76/13 за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Золочівському районі
Львівської області про визнання
рішення відповідача протиправним та
зобов'язання вчинити дії,

встановила:

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Золочівському районі
Львівської області (далі - УПФУ в
Золочівському районі) про визнання
рішення відповідача протиправним та
зобов'язання вчинити дії.

Позивач вказував, що у квітні 2013 року
він звернувся до відповідача із заявою
про призначення пенсії за вислугу
років.

Листом від 09.07.2013 р. № 4763/03-40 відповідач
відмовив у призначенні пенсії,
оскільки позивач не підтвердив
пільгового (спеціального) стажу роботи
лісорубом і звальщиком лісу на
промисловій заготівлі лісу.

Вважаючи такі дії відповідача
незаконними, позивач звернувся до суду.

Постановою Золочівського районного
суду Львівської області від 11.12.2013 року
у задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду оскаржив позивач.
Вважає, що оскаржувана постанова
прийнята з помилковим застосуванням
норм матеріального та процесуального
права та підлягає скасуванню з підстав
викладених у апеляційній скарзі.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою позов
задовольнити.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу апелянта
необхідно задовольнити з наступних
підстав.

Судом встановлено, що у квітні 2013 року
ОСОБА_1 звернувся до відповідача із
заявою про призначення йому пільгової
пенсії по вислузі років, як особі, яка
працювала лісорубом і мала право на
пенсію після досягнення 55-річного віку.

Листом від 09.07.2013 р. № 4763/03-40 відповідач
відмовив у призначенні пенсії,
оскільки позивач не підтвердив
пільгового (спеціального) стажу роботи
лісорубом і звальщиком лісу на
промисловій заготівлі лісу.

Приймаючи оскаржене рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що
пільговий стаж позивача не
підтверджується уточнюючими
довідками.

Проте, з такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не
погоджується з наступних підстав.

Згідно із частиною першою статті 69 КАС
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Статтею 70 КАС України визначено, що
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Докази, одержані з порушенням закону,
судом при вирішенні справи не беруться
до уваги. Обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст.86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до п.«в» ст.55 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» право на
пенсію за вислугу років мають
робітники, майстри, безпосередньо
зайняті на лісозаготівлях і
лісосплаві, включаючи зайнятих на
обслуговуванні механізмів і
обладнання, за списком професій, посад
і виробництв, що затверджується у
порядку, який визначається Кабінетом
Міністрів України, зокрема: чоловіки
після досягнення 55 років і при
загальному стажі роботи не менше 25
років, з них не менше 12 років 6 місяців
на зазначеній роботі.

Статтею 62 Закону передбачено, що
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до пункту 1 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12.08.1993 року № 637,
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 20 Порядку встановлено, що у тих
випадках коли в трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсії на пільгових умовах або
за вислугу років, установлені для
окремих категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників.

Таким чином, довідки мають додатковий
характер і надаються у разі, коли
взагалі відсутні відомості в трудовій
книжці про працю громадян у спірний
період, що визначає його право на
пенсію на пільгових умовах.

Згідно із записами у трудовій книжці,
ОСОБА_1 працював: з 18.06.1991 року по 10.07.1991
року - лісорубом Уманського лісництва;
з 11.07.1991 року по 01.02.2007 року - вальником
лісу Уманського лісництва.

Згідно довідки № 130 від 12.02.2013 р.,
виданої ДП «Бережанське ЛМК» ОСОБА_1
працював лісорубом ІІІ розряду
Уманського лісництва з 18.06.1991 р. (наказ
№ 43-к від 18.06.1991 р.), з 11.07.1991 р. працював
вальником лісу Уманського лісництва
(наказ № 49-к від 11.07.1991 р.) по 01.02.2007 р.
(наказ № 20-к від 01.02.2007 р.).

На цих роботах був зайнятий повний
робочий день. Дані роботи передбачені
Списком професій і посад працівників
підприємств лісової промисловості і
лісового господарства, постійно діючих
лісопунктів, лісництв,
лісозаготівельних дільниць, зайнятих
на лісозаготівлі лісу,
лісогосподарських роботах, підсочці
лісу та лісосплавів, робота на яких дає
право виходу на пенсію за вислугу
років, що затверджений Постановою
Кабінету Міністрів України від 12.10.1992
року за № 583.

Крім того, свідки ОСОБА_6., ОСОБА_4
підтвердили, що ОСОБА_1 дійсно працював
лісорубом і звальщиком лісу в
Урманському лісництві ДП «Бережанське
лісове господарство» більше 15 років.

Враховуючи наведене вище, колегія
суддів приходить до переконання, що
позовні вимоги позивача є
обґрунтованими, а спірний пільговий
стаж позивача підтверджується
зібраними по справі доказами.

Покликання суду першої інстанції на те,
що проведеною 20.05.2013 року працівником
управління Пенсійного фонду України в
Бережанському районі Тернопільської
області перевіркою встановлено, що
згідно наказів від 10.09.1996 року № 56-4, від
14.09.1998 року № 80-к, від 10.09.2001 року № 101-к
ОСОБА_1 надавалась відпустка як
робітнику, а не звальщику лісу,
спростовується наведеними вище
доказами у справі.

Пунктом четвертим частини 1 статті 202
КАС України передбачено, що підставою
для скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Оцінивши зібрані докази в сукупності,
суд приходить до переконання, що доводи
апеляційної скарги є законними і
обґрунтованими та спростовують
висновки суду першої інстанції, а тому
оскаржена постанова підлягає
скасуванню.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Золочівського районного
суду Львівської області від 11.12.2013 року
в адміністративній справі № 445/1639/13
2а/445/76/13 скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення управління Пенсійного фонду
України у Золочівському районі
Львівської області від 09.07.2013 року №
4763/03-10.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Золочівському районі
Львівської області призначити ОСОБА_1
пенсію за вислугу років на підставі
п.«в» ч.1 ст.55 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», з дня
звернення із заявою про призначення
пенсії.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів з
дня набрання нею законної сили може
бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
Р.Й. Коваль

Судді:
Н.М. Судова-Хомюк

В.В. Святецький

Постанову складено у повному обсязі 22
вересня 2014 року.