Справа № 820/7334/14
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 р. Справа № 820/7334/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б.

за участю секретаря судового засідання
- Дудки О.А.,

за участю: представника позивача -
ОСОБА_1

представника відповідача -
Круглової К.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Головного управління
Держсанепідслужби у Харківській
області на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
28.05.2014р. по справі № 820/7334/14за
позовом ОСОБА_3

до Головного управління
Держсанепідслужби у Харківській
області третя особа: ОСОБА_4
про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
Головного управління
Держсанепідслужби у Харківській
області, у якому просила: визнати
неправомірними дії відповідача, які
полягають у відмові у здійсненні
заходів державного санітарно -
епідеміологічного нагляду та контролю
за дотриманням вимог санітарного
законодавства ОСОБА_4, що проживає за
адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати
відповідача здійснити заходи
державного
санітарно-епідеміологічного нагляду
та контролю на предмет дотримання
ОСОБА_4, що проживає за адресою: АДРЕСА_1
державних санітарно-гігієнічних і
санітарно - протиепідемічних правил і
норм.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 28 травня 2014
року зазначений позов задоволено в
повному обсязі.

Відповідач не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в який посилаючись
на незаконність рішення суду першої
інстанції, в зв'язку з ненаданням
належної правової оцінки обставинам
справи та невірним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, просять суд апеляційної
інстанції скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 28 травня 2014
року і прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги, апелянт посилається на неповне
дослідження наявних в матеріалах
справи доказів і невірне застосування
норм Конституції України, Житлового
кодексу України, КАС України та не
відповідність висновків суду
обставинам справи.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 22 липня 2014
року до участі у справі у якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
залучено ОСОБА_4

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представників позивача та
відповідача, дослідивши матеріали
справи, вважає, що вимоги апеляційної
скарги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
між ОСОБА_5 як адвокатом та ОСОБА_3 (далі
клієнт) було укладено договір про
надання правової допомоги (а.с.9).

ОСОБА_3 на праві приватної власності
належить квартира за адресою АДРЕСА_2.

ОСОБА_5, в інтересах клієнта, на адресу
Начальника ГУ Держсанепідслужби у
Харківській області направлено заяву
від 01 жовтня 2013 року № 201 про порушення
санітарно-епідеміологічного
благополуччя ОСОБА_3 з вимогою провести
санітарну перевірку та обстеження
житлового приміщення, провести
перевірку щодо дотримання санітарного
законодавства, вжити заходів щодо
припинення порушення санітарного
законодавства (а.с. 17-19).

Крім того, в вищезазначеній заяві
зазначено, що по сусідству з квартирою
ОСОБА_3 знаходиться квартира АДРЕСА_1,
володільцем та мешканцем якої є ОСОБА_4
(паспорт серії НОМЕР_1, виданий
Чугуївським РВ ГУМВС України у
Харківській області 13 січня 1997р.),
ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_4 протягом тривалого
часу порушує права ОСОБА_3 на
користування житловим приміщенням. У
квартирі АДРЕСА_1 не працює
каналізація, житлова площа вказаної
квартири тримається у антисанітарних
умовах, що може призвести до ризику
виникнення і поширення інфекційних
хвороб, у зв'язку з чим, , ОСОБА_4 створює
загрозу здоров'ю мешканців будинку,
порушує правила добросусідського
співжиття і робить неможливим для
ОСОБА_3 та інших сусідів проживання з
нею в одному будинку. На заходи
громадського впливу з боку сусідів
ОСОБА_4 не реагує.

На зазначену заяву листом від 18 жовтня
2013 року № 2-1/6201, який фактично було
отримано 24 жовтня 2013 року, за підписом
Начальника ГУ Держсанепідслужби у
Харківській області, посилаючись на ст.
ст. 15, 30 Житлового кодексу УРСР,
представника позивача повідомлено про
те, що питання висвітленні у зверненні,
не входять до компетенції
Держсанепідслужби (а.с. 20).

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
вони обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно п. 1 ст. 34 Закону України «Про
забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення»,
взаємодія, а також розмежування сфер
діяльності, повноважень і
відповідальності між органами
державної санітарно-епідеміологічної
служби та іншими уповноваженими
законом органами, що здійснюють
державний нагляд і контроль,
забезпечується відповідно до
нормативно-правових актів, що
визначають їх компетенцію.

Вимогами ст. ст. 15, 30 Житлового кодексу
України передбачено, що державний
контроль за використанням житлового
фонду на території відповідної Ради
здійснюють виконавчі комітети
районних, міських, районних у містах
Рад народних депутатів у межах і в
порядку, встановлених законодавством.

Вимоги до утримання житлових будинків
(житлових приміщень) регламентуються
«Правилами користування приміщеннями
житлових будинків» затверджених
постановою КМУ від 08 жовтня 1992 року №
572.

Згідно п. 3 Положення «Про порядок
обстеження стану жилих будинків з
метою встановлення їх відповідності
санітарним і технічним вимогам та
визнання жилих будинків і жилих
приміщень непридатним для
проживання», затвердженого Радою
Міністрів РСР від 26 квітня 1984 року № 189,
обстеження стану жилих будинків
провадиться інженерно - технічними
працівниками житлово - експлуатаційних
організацій за участю представників
громадськості. У разі необхідності до
обстеження жилих будинків залучаються
фахівці проектних і науково -
дослідних організацій та органів і
закладів санітарно - епідеміологічної
служби.

Судовим розглядом встановлено, що на
звернення позивача до Департаменту
житлового господарства виконавчого
комітету Харківської міської ради та
Дзержинського РВ ХМУ МВС України в
Харківській області повідомлено, що за
результатами обстеження квартири
ОСОБА_4 було встановлено, що вона не
порушує Правила користування
житловими будинками і житловими
приміщеннями та підстави для
притягнення її до адміністративної
відповідальності відсутні (а.с. 25, 49), у
зв'язку з чим колегія суддів приходить
до висновку, що відсутні підстави для
проведення відповідачем самостійно
заходів державного санітарно -
епідеміологічного нагляду та контролю
за дотриманням громадянами вимог
санітарного законодавства.

Із врахуванням вищевикладеного,
колегія суддів приходить до висновку,
що у відповідача відсутня компетенція
самостійно здійснювати заходи
державного санітарно -
епідеміологічного нагляду та контролю
за дотриманням громадянами вимог
санітарного законодавства, у зв'язку з
чим, суд першої інстанції помилково
прийшов до висновку про задоволення
позовних вимог.

Згідно положень ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 71 КАС
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін і кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Відповідно до п. 4 ст. 202 КАС
України, підставою для скасування
постанови суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
судом першої інстанції при прийнятті
оскаржуваної постанови неправильно
застосовано норми матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, у зв'язку з чим постанова суду
першої інстанції підлягає скасуванню,
з прийняттям нової постанови про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст.
198, 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління Держсанепідслужби у
Харківській області задовольнити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 28.05.2014р. по
справі № 820/7334/14 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову
ОСОБА_3.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.Судді
Курило Л.В. Русанова В.Б. Повний текст
постанови виготовлений 22.09.2014 р.