Справа № 804/8964/14
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2014-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2014 р. Справа № 804/8964/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Озерянської С.І.
розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Алант-Сервіс" до Державної податкової
інспекції у Ленінському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Алант-Сервіс»
звернулось до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Дніпропетровська Головного
Управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, в якому
просить суд визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області від 20.06.2014 року № , яким
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на суму 179
200, 50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що спірні
господарські операції підтверджені
необхідними бухгалтерськими
документами, а висновки податкового
органу щодо заниження ПДВ не
відповідають дійсності. На час
перебування у господарських
відносинах з ТОВ «Будпромконсалт»
підприємство було зареєстроване в
установленому порядку, у тому числі як
платник податку на додану вартість.
Враховуючи наявність всіх первинних
документів бухгалтерського обліку, які
підтверджують здійснення зазначених
господарських операцій, позивач
вважає, що має право на відображення їх
у податковому обліку, зокрема
формуванні податкового кредиту при
визначенні об'єкта оподаткування
податком на додану вартість.

Представник позивача у судове
засідання 26.09.2014 року не з'явився, надав
клопотання про розгляд справи за
відсутності представника в порядку
письмового провадження.

Представник відповідача в судове
засідання 26.09.2014 року не з'явився, про
дату час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином. Надав
заперечення на адміністративний позов
в якому просив відмовити в задоволенні
позовних вимог ТОВ «Алант-Сервіс».

Розглянувши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини справи, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
проаналізувавши чинне законодавство,
суд вважає позовні вимоги такими, що
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Алант-Сервіс» зареєстроване 23 вересня
2005 року Виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради та
знаходиться на обліку в Державній
податковій інспекції у Ленінському
районі м. Дніпропетровська Головного
Управління Міндоходів у
Дніпропетровській області з 28.09.2005 року
за № 4995.

Основним видом економічної діяльності
ТОВ «Алант-Сервіс» є вантажний
автомобільний транспорт.

З 26.05.2014 року по 30.05.2014 року на підставі
наказу №366 від 23.05.2014 року Державною
податковою інспекцією у Ленінському
районі м. Дніпропетровська ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області проведено документальну
позапланову виїзну перевірку позивача
з питань дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
ТОВ «Будпромконсалт» за період з 01.01.2014
року по 31.01.2014 року.

6 червня 2014 року відповідачем було
складено акт №695/22-01/33770121 про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«Алант-Сервіс» з питань дотримання
вимог податкового законодавства по
взаємовідносинах з ТОВ
«Будпромконсалт» за період з 01.01.2014
року по 31.01.2014 року.

Перевіркою ТОВ «Алант-Сервіс»
документально не підтверджено
реальність здійснення господарських
операцій з платником податків ТОВ
«Будпромконсалт» за період з 01.01.2014
року по 31.01.2014 року, в зв'язку з чим
встановлено порушення абзацу «б»
пункту 185.1 статті 185, абзацу «а» пункту
198.1, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року за № 2755- VI (із змінами та
доповненнями) занижено податок на
додану вартість по декларації за
січень 2014 року на суму 119 467 грн.

20 червня 2014 року Державною податковою
інспекцією у Ленінському районі м.
Дніпропетровська ГУ Міндоході в у
Дніпропетровській області винесене
податкове повідомлення - рішення №
, яким Товариству з обмеженою
відповідальністю «Алант-Сервіс»
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на
загальну суму 179 200,50 грн., з яких 119 467,00
грн. - за основним платежем, 59 733,50 грн. -
за штрафними санкціями.

Підставою для прийняття оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення,
податковий орган визначив здійснення
ТОВ «Алант-Сервіс» операцій з ТОВ
«Будпромконсалт», які не направлені на
реальне настання правових наслідків,
про що свідчить неможливість
підтвердити реальність проведених
господарських відносин між ТОВ «Алант-
Сервіс» та ТОВ «Будпромконсалт».

Проте, надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд не може
погодитись з зазначеними висновками
відповідача, з огляду на нижченаведене.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Порядок визначення об'єкта
оподаткування податком на додану
вартість, в тому числі формування
податкового кредиту, визначається
Податковим кодексом України.

Так, підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
встановлено, що податковим кредитом є
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

У відповідності до п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.
198 Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає, зокрема, у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг. Датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг, або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за встановленою ставкою
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням чи виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку або
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями та іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Виходячи із системного аналізу
вказаних норм Податкового кодексу
України, податковий кредит для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість має бути
підтверджений належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків. Виникнення у
платника податку на додану вартість
права на податковий кредит не
ставиться у залежність від дотримання
вимог податкового законодавства і
сплатою податку до бюджету іншими
суб'єктами господарювання.

Водночас, за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі,
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку, відповідні суми не можуть
включатися до складу податкового
кредиту для цілей оподаткування
податком на додану вартість навіть за
наявності формально складених, але
недостовірних документів або сплати
грошових коштів.

Тобто, для підтвердження даних
податкового обліку платника податку
можуть братись до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Господарською операцією, згідно зі ст. 1
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
є дія або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.
Також, вказана вимога щодо реальних
змін майнового стану платника
податків, як обов'язкова ознака
господарської операції, кореспондує і
з нормами Податкового кодексу України.
При цьому, сама собою відсутність
окремих документів (ліцензій, дозволів
і т.п.), а так само помилки у їх
оформленні, не є підставою для
висновків про відсутність
господарської операції, якщо з інших
даних вбачається, що фактичний рух
активів або зміни у власному капіталі
чи зобов'язаннях платника податків у
зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце.

Під час розгляду справи судом було
встановлено, що 31.12.2013 року позивачем
ТОВ «Алант-Сервіс» (Суборендар) було
укладено договори піднайму (суборенди)
транспортних засобів з ТОВ
«Будпромконсалт» (Орендар) за №№0561
(АВ), 0561 (ПР), 0728 (АВ), 0728 (ПР), 0885 (АВ), 0885 (ПР),
1885 (АВ), 1885 (ПР), 2836 (АВ), 2836 (ПР), 2861 (АВ), 2861
(ПР), 3048 (АВ), 3048 (ПР), 5739 (ПР), 5739 (АВ), 5760
(АВ), 5760 (ПР), 5761 (АВ), 5761 (ПР), 5819 (АВ), 5819 (ПР),
6980 (АВ), 6980 (ПР), 7089 (АВ), 7089 (ПР), 7160 (АВ), 7160
(ПР), 7458 (АВ), 7458 (ПР), 7553 (АВ), 7553 (ПР), 8547
(АВ), 8547 (ПР), 8734 (АВ), 8734 (ПР), 8794 (АВ), 8794 (ПР),
9910 (АВ), 9910 (ПР), 9941 (АВ), 9941 (ПР), 3857 (ПР) та
додаткові до них угоди.

Відповідно зазначених договорів
Орендар передає, а Суборендар приймає у
тимчасове платне користування в
(піднайом/суборенду) на визначений
строк транспортні засоби, визначені
договорами та повинен повернути їх в
тому ж вигляді з урахуванням
нормального зносу. Предметом договорів
є вантажні автомобілі та причепи, що
перебувають в наймі (оренді) у орендаря
з правом його передачі у піднайом на
підставі договорів найму (оренди)
транспортних засобів від 31.12.2013 року,
посвідчених приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_12 з
громадянами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_13 ОСОБА_14, ОСОБА_9,
ОСОБА_10.

В матеріалах справи відсутні докази
визнання недійсними вказаних
договорів, укладених позивачем з
вищезазначеним контрагентом. Факт
укладення таких договорів і їх
виконання обома сторонами
підтверджується фактичними
обставинами справи, зокрема первинними
документами, які фіксують здійснення
господарських операцій на виконання
умов договорів.

На виконання умов договорів між ТОВ
«Алант-Сервіс» та ТОВ «Будпромконсалт»
31.12.2013 року підписано акти
приймання-передачі автомобілів та
причепів за № № 01, 02,03,04,05,06,07,08,09,10, 11,12,
13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22; акти здачі
прийняття-робіт (надання послуг) від
31.01.2014 року за №№ОУ-01311, ОУ-01312, ОУ-01313,
ОУ-01314, ОУ-01315, ОУ-01316, ОУ-01317, ОУ-01318, ОУ-01319,
ОУ-01320, ОУ-01321, ОУ-01322, ОУ-01323, ОУ-01324, ОУ-01325,
ОУ-01326, ОУ-01327, ОУ-01328, ОУ-01329, ОУ-01330, ОУ-01331,
ОУ-01332, ОУ-01333, ОУ-01334, ОУ-01335, ОУ-01336, ОУ-01337,
ОУ-01338, ОУ-01339, ОУ-01340, ОУ-01341, ОУ-01342, ОУ-01343,
ОУ-01344, ОУ-01345, ОУ-01346, ОУ-01347, ОУ-01348, ОУ-01349,
ОУ-01350, ОУ-01351, ОУ-01352, ОУ-01353 та податкові
накладні від 31.01.2014 року за №№230, 231, 232,
233, 234, 235, 236, 237, 238, 239, 240, 241, 242, 243, 244, 245, 246,
247, 248, 249, 250, 251, 252, 253, 254, 255, 256, 257, 258, 259, 260,
261, 262, 263, 264, 265, 266, 267, 268, 269, 270, 271, 272 всього
на суму 716 800 грн., в тому числі ПДВ 119 466, 67
грн.

Сума податку на додану вартість у
розмірі 119 466, 67 грн. за зазначеними
податковими накладними включена до
податкового кредиту відповідного
періоду, відображені в реєстрі
отриманих податкових накладних, які
відповідають даним додатку 5 до
податкових декларацій з податку на
додану вартість, даним декларацій з ПДВ
за січень 2014 року.

Розрахунки відбувались в
безготівковій формі та
підтверджуються наданими до перевірки
платіжними дорученнями та наданими до
судового засідання банківськими
виписками.

В процесі розгляду справи, позивачем
були надані всі первинні документи,
копії яких знаходяться в матеріалах
справи, на підтвердження факту
здійснення господарських операцій з
ТОВ «Будпромконсалт» на товарно-
транспортні накладні, що підтверджують
використання орендованих вантажних
автомобілів та причепів у власній
господарській діяльності ТОВ
«Алант-Сервіс».

Надані первинні документи
відповідають вимогам Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та мають всі
необхідні реквізити (печатки
підприємств, підписи уповноважених
осіб тощо) як наслідок - вони є такими,
які підлягають обов'язковому
врахуванню як в бухгалтерському, так і
в податковому обліку.

Окрім того, в процесі розгляду справи
відповідачем не було надано витяги з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців щодо
ТОВ «Будпромконсалт», які б містили
записи щодо відсутності контрагента
позивача за місцезнаходженням,
враховуючи період здійснення
господарських операцій. Наявна також
інформація, що контрагент позивача був
зареєстрований платником ПДВ та мав
право видавати податкові накладні.

Отже, враховуючи, що первинні
бухгалтерські документи на поставку
товарів (надання робіт/послуг) від
контрагента, виписані особами, які на
час їх видання не втратили статус
платника податку на додану вартість,
суд погоджується з позицією позивача
щодо правомірності включення до складу
податкового кредиту сум ПДВ.

Підставою для висновку податкового
органу про те, що операції між ТОВ
«Алант-Сервіс» та ТОВ «Будпромконсалт»
не мають реального характеру став акт
про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ
«Будпромконсалт» щодо підтвердження
реальності здійснення господарських
відносин із ТОВ «Авист» за січень 2014
року.

Суд не погоджується з висновками
відповідача стосовно того, що акт про
неможливість проведення зустрічної
звірки контрагента позивача є
безперечним доказом нереальності
операцій, оскільки перевірці
підлягала діяльність зазначеного
товариства і його контрагентів, а не
діяльність безпосередньо ТОВ
«Алант-Сервіс», реальність укладених
правочинів якого, підлягає
встановленню передусім на підставі
наявних у нього первинних документів.

Окрім того, неможливість підтвердження
зазначених правочинів відповідач,
зокрема повязує з документальною
непідтвердженістю передачі
транспортних засобів від ТОВ
«Будпромконсалт» на адресу ТОВ
«Алант-Сервіс».

Допитаний в судовому засіданні
директор підприємства ТОВ
«Алант-Сервіс» Єрмоленко Д.В.
підтвердив реальність господарських
операцій та пояснив, що фактична
передача транспортних засобів
відбувалась на площадці, що належить
ТОВ «Виробниче підприємство
«Агро-Союз» та розташована за адресою
Дніпропетровська область,
Дніпропетровський район, смт.
Ювілейне, вул. Нижньодніпровська, 1.

На підтвердження зазначеного, до суду
були надані листи позивача з проханням
надати таку площадку та ТОВ «ВП
«Агро-Союз» з повідомленням про згоду
надати таку площадку для здійснення
приймання-передачі вантажних
автомобілів та причепів 31.12.2013 року.

З огляду на встановлені обставини, які
підтверджують рух активів в процесі
здійснення господарських операцій,
зв'язок між фактом придбання товарів
(послуг), спорудженням основних фондів,
понесенням інших витрат і
господарською діяльністю позивача та
досліджені докази, суд вважає,
помилковим висновок податкового
органу, щодо непідтвердженості
реальності проведених господарських
відносин між ТОВ «Будпромконсалт» та
ТОВ «Алант-Сервіс».

З огляду на наведене, на переконання
суду, господарські операції ТОВ
«Алант-Сервіс» та ТОВ «Будпромконсалт»
є реальними, направленими на настання
правових наслідків, які обумовлені
ними та підтверджені належним чином
складеними первинними документами.
Тобто, ТОВ «Алант-Сервіс» має право на
відображення цих господарських
операцій у податковому обліку зокрема
при визначені об'єкту оподаткування
податком на додану вартість.

Суд також відмічає, що в силу положень
Цивільного кодексу України,
Господарського кодексу України та
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" позивач та його
контрагент є окремими суб'єктами права
зі статусом юридичної особи, а відтак
за змістом Податкового кодексу України
позивач та контрагент позивача є
окремими платниками податку на додану
вартість. За таких обставин, межі
юридичної відповідальності кожного
платника ПДВ, яка (слід розуміти -
відповідальність) відповідно до ст.61
Конституції України має
індивідуальний характер, поширюються
на діяння, що визнаються законом
протиправними та були вчинені саме цим
платником. Притягнення суб'єкта права
до юридичної відповідальності за
діяння, що було вчинено іншою особою,
згідно з законом є неможливим.

Під час розгляду справи відповідачем
за правилами частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
не спростовано достовірності
відомостей первинних та розрахункових
документів, поданих платником податків
на підтвердження факту реальності
здійснення господарських операцій за
спірними правочинами, відповідачем не
доведено неможливості проведення
господарських операцій з урахуванням
фізичних характеристик товару,
просторових та часових факторів,
економічних чинників, не подано
доказів відсутності руху активів у
процесі здійснення господарської
операції, доказів відсутності зміни
стану та структури активів, зобов'язань
чи власного капіталу сторін спірних
правочинів, доказів отримання майнової
вигоди чи права на таку вигоду
будь-кого з учасників операції
виключно шляхом зменшення бази
оподаткування з певного податку та/або
отримання коштів із Державного бюджету
за одночасної відсутності об'єктивної
можливості отримати майнову вигоду від
цієї операції в інший спосіб, доказів
отримання позивачем товарів (робіт,
послуг) від іншої особи ніж сторона за
правочином.

У ході розгляду справи відповідачем не
доведений факт несумісності предмету
спірних правочинів з напрямом
господарської діяльності ТОВ
«Алант-Сервіс». Доказів того, що у
спірних правовідносинах позивач та
його контрагент є пов'язаними особами,
були обізнані з обставинами
організації господарської діяльності
один одного, діяли взаємоузгоджено та
зловмисно, маючи на меті завдати шкоди
інтересам Держави, мали інший
матеріальний інтерес, ніж виконання
зобов'язань за спірними правочинами,
вчинені правочини об'єктивно не були
потрібні для організації
господарської діяльності позивача,
господарські операції за спірними
правочинами були відображені лише в
документообігу, а фактично не
відбулись і не спричинили змін у
структурі і складі активів сторін
спірних правочинів, відповідач до суду
не подав.

Таким чином, оцінивши докази, які є у
справі, суд дійшов висновку, що
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області не
відповідає частині 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в зв'язку з чим
адміністративний позов ТОВ
«Алант-Сервіс» підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Отже, на користь позивача з Державного
бюджету України мають бути стягнуті
судові витрати у розмірі 358,40грн

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Алант-Сервіс» до Державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів Дніпропетровської області -
задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 20.06.2014
року №, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 179 200,50 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Алант-Сервіс» суму у
розмірі 358,40 грн.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя С.І.
Озерянська