Справа № 296/117/12-а
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"11" вересня 2014 р.
Справа № 296/117/12-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Моніча Б.С.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Хаюка С.М.,

при секретарі
Степанській А.В. ,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Корольовського районного
суду м. Житомира від "31" березня 2014 р. у
справі за позовом ОСОБА_3 до
Виконавчого комітету Житомирської
міської ради Коростенської районної
державної адміністрації Житомирської
області , Житомирської обласної
державної адміністрації , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання дій
неправомірними, скасування рішення та
зобов'язання надати житлову площу. ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся з адміністративним
позовом до виконавчого комітету
Житомирської міської ради, просив
визнати дії відповідача щодо
неповідомлення про виділення квартири
та отримання ордеру протиправними.
Також просив визнати недійсним п.5.1
рішення відповідача №782 від 13.12.2001 року
в частині відміни п.27 додатку до
рішення міськвиконкому №83 від 08.02.2001
року "Про надання житлової площі" про
надання ОСОБА_3 трикімнатної квартири
АДРЕСА_1 у зв'язку з відмовою отримувати
ордер та поновити позивача в порушених
правах, зобов'язавши відповідача
надати позивачеві рівноцінну квартиру
в м. Житомирі.

Постановою Корольовського районного
суду м. Житомира від 31.03.2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
ОСОБА_3 звернувся до суду із
апеляційною скаргою, в якій
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову та
прийняти нову, якою позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про наявність
підстав для її часткового задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є інвалідом 2 групи загального
захворювання, яке пов'язане з аварією
на Чорнобильській АЕС, та проживає у
АДРЕСА_5, яке віднесено до зони
безумовного (обов'язкового) відселення.
У 1992 році позивач звернувся з заявою до
Обіходівської сільської ради про
постановку його на чергу по відселенню
для отримання житла.

Відповідно до копії довідки
Обіходівської сільської ради №127 від
04.05.2006 року позивач проживає в АДРЕСА_5
та знаходиться на черзі для отримання
житла (а.с.30).

Згідно копії листа № 1491 від 01.07.1998 року
позивачеві повідомлено, що по
результатам опитування його сім'я
виявила бажання переселитися в м.
Житомир і після введення в
експлуатацію квартир буде забезпечена
житлом у зазначеному населеному пункті
(а.с.31).

Протягом 1992-2009 років позивач
неодноразово звертався до різних
державних органів з питання
переселення своєї сім'ї до м.Житомира і
отримував відповіді про те, що його
сім'я буде забезпечена житлом як тільки
це стане можливим.

23.06.2009 року з листа № 07-7741/22 МНС позивач
дізнався про зняття його з квартирного
обліку на підставі акту, який йому
відмовилися надати.

В подальшому позивач звернувся з
заявою до прокуратури Житомирської
області і з листа № 07/145-09 від 22.10.2009 року
дізнався, що відповідно до складених
списків Коростенською
райдержадміністрацією його сім'ї
рішенням виконавчого комітету
Житомирської міської ради № 83 від
08.02.2001 року "Про надання житлової площі"
його сім'ї була виділена трикімнатна
квартира у АДРЕСА_1.

Згідно цього ж листа вбачалось, що він
вісім місяців не отримував ордер на
заселення виділеного житла, а у
листопаді 2001 року до нього в робочому
порядку була направлена комісія, яка
встановила, що переселятись він не
бажав, письмово засвідчувати відмову
від даної квартири не погоджувався.

В зв'язку із викладеним 13.12.2001 року
рішенням міськвиконкому Житомирської
міської ради № 782 на підставі листа
управління з питань надзвичайних
ситуацій від 16.11.2001 року № 2797/2797/9-13
скасовано рішення про надання
позивачеві квартири у зв'язку з
неотриманням ним ордеру.

Як стверджував позивач та його
представники під час розгляду справи,
ніяка комісія його не відвідувала, в
його присутності ніяких документів у
вигляді акту не складалося. Йому
взагалі не було відомо про виділення
квартири в м. Житомирі, так як
відповідач його своєчасно не повідомив
про даний факт належним чином.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
позові вважав, що виконавчий комітет
Житомирської міської ради при
прийнятті оскаржуваного рішення №782
від 13.12.2001 року в частині відміни п.27
додатку до рішення міськвиконкому №83
від 08.02.2001 року "Про надання житлової
площі" у зв'язку з відмовою отримувати
ордер діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
чинним законодавством.

З такими висновками колегія суддів
апеляційної інстанції не погоджується
та вважає їх помилковими з огляду на
наступне.

Відповідно до п. 2 Порядку відселення та
самостійного переселення громадян з
територій, що зазнали радіоактивного
забруднення внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС, затвердженого
постановою КМУ від 16 грудня 1992 року №
706, громадяни, які проживають у
населених пунктах, віднесених до зони
безумовного (обов'язкового) відселення,
відселяються організовано у збудовані
з цією метою будинки (квартири). Списки
громадян, які відселяються
організовано, складаються районними
державними адміністраціями,
виконкомами міських (міст обласного
підпорядкування) Рад народних
депутатів за місцем проживання на
підставі заяв і затверджуються
обласними державними адміністраціями.

Сторонами не оспорюються ті обставини,
що у 2001 році позивачу була виділена
трикімнатна квартира в м.Житомирі.

Відповідно до п.5.1 рішення Житомирської
міської ради №782 від 13.12.2001 року
відмінено п.27 додатку до рішення
міськвиконкому від 08.02.2001 року №83 "Про
надання житлової площі" про надання
ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 в зв'язку з
відмовою отримувати ордер на підставі
листа управління з питань надзвичайних
ситуацій та у справах захисту
населення від наслідків на
Чорнобильської катастрофи від 16.11.2001
року № 2797/9-13 (а.с.228).

На час розгляду справи квартира
АДРЕСА_1 належить на праві приватної
спільної часткової власності ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_5, що підтверджується
інформаційною довідкою з Реєстру прав
власності на нерухоме майно (а.с.153).

Спірними є лише обставини відмови
позивача від зазначеної квартири та
обставини отримання ордеру на цю
квартиру.

На думку колегії суддів судом першої
інстанції не досліджено у повній мірі
обставини, на які посилався позивач.
При цьому всупереч вимогам ч.2 ст.72 КАС
України суд вважав встановленими та
доведеними ті обставини, які орган
місцевого самоврядування - відповідач
у справі не зміг довести належними
доказами.

В матеріалах справи відсутні жодні
докази про те, що ОСОБА_3 повідомлявся
належним чином про можливість
отримання ордеру на житло.

Разом з тим, згідно ч.ч.4-5 ст.11 КАС
України суд вживає передбачені законом
заходи, необхідні для з'ясування всіх
обставин у справі, у тому числі щодо
виявлення та витребування доказів з
власної ініціативи. При цьому суд
повинен запропонувати особам, які
беруть участь у справі, подати докази
або з власної ініціативи витребувати
докази, яких, на думку суду, не вистачає.
Зазначені вимоги закону судом першої
інстанції не дотримано.

Усуваючи зазначені порушення цих норм
процесуального права, судом
апеляційної інстанції вжито заходи до
витребування доказів.

Як вбачається з матеріалів наглядового
провадження №07/145-09 прокуратури
Житомирської області 03.07.2009 року
позивач звернувся із заявою до голови
Житомирської облдержадміністрації, в
якій посилався на ті ж обставини, що і в
позовній заяві.

Цими ж матеріалами підтверджено, що в
ході тривалого листування з різними
органами державної влади та органами
місцевого самоврядування ОСОБА_3
повідомляли про те, що питання
забезпечення його житлом буде вирішено
по мірі можливості.

Матеріали наглядового провадження
містять копії списків сімей, які
бажають переселитися в м. Житомир,
довідки, рішення та інші документи, які
складалися у 1994 та подальших роках
(а.с.25-31наг.пров.).

На думку колегії суддів, сумнівною є та
обставина, що вони не містять жодних
доказів того, що ОСОБА_3 повідомлявся
про виділення йому житла, про
необхідність отримати ордер тощо
(відповідач вказує, що ці документи
були знищені).

При цьому відповідно до Правил обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, і надання їм жилих
приміщень в Українській РСР,
затверджених Постановою Ради
Міністрів Української РСР і
Української республіканської ради
професійних спілок від 11 грудня 1984 р. N
470 на органи місцевого самоврядування
покладені обов'язки повідомляти
громадян про виділення житла, зняття з
обліку, перенесення черговості тощо.

Також в ході перевірки прокуратурою
було відібрано пояснення у осіб, які
начебто входили до складу комісії, яка
виїжджала до ОСОБА_3 та засвідчувала
його факт від житла.

З пояснень ОСОБА_9 слідує, що до ОСОБА_3
виїжджала комісія і він відмовився від
отримання житла, однак вона особисто до
нього не виїжджала (а.с.36-37наг.пров.).

З пояснень ОСОБА_10 вбачається, що до
25.04.2006 року вона працювала сільським
головою у с.Обіходи Коростенського
району. Після виділення ОСОБА_3
квартири в м.Житомирі в село приїжджали
представники управління з
надзвичайних ситуацій Рубан П.Я. та
Воробей М.І. (помер на час проведення
перевірки прокуратурою). Також з цими
особами був водій. При відвідування
ОСОБА_3 останній відмовився від
квартири, яка йому виділяється, а тому
вона склала відповідний акт, який
підписали Рубан П.Я. та Воробей М.І.
Також вона вказала, що перед цим
відвідувала ОСОБА_3 разом з ОСОБА_13 теж
з'ясовувала причини відмови позивача
від квартири (а.с.43 наг. пров.).

До зазначених пояснень колегія суддів
відноситься критично з огляду на їх
неповноту, суперечливість та
невідповідність поясненням інших
опитаних осіб.

У поясненнях ОСОБА_10 зазначає, що їй
взагалі не відомо, коли саме виділялася
квартира ОСОБА_3, також вказує на те, що
мотивами відмови від квартири було те,
що вона знаходиться на високому
поверсі. Пояснити на якому ж поверсі
знаходилась квартира зазначена особа
не змогла.

При цьому з пояснень третьої особи
ОСОБА_6, яка на даний час мешкає в
квартирі, слідує, що квартира
знаходиться на першому поверсі
будинку.

ОСОБА_13 в своїх поясненнях зазначив, що
він разом з ОСОБА_10 відвідували ОСОБА_3,
однак не складали жодних актів. Також
він пояснив, що ОСОБА_3 від квартири не
відмовлявся і просив, щоб квартира була
на нижньому поверсі, тоді як виділена
квартира була на 8-му чи 9-му
(а.с.44наг.пров.).

З пояснень головного спеціаліста
відділу супроводу та реалізації
Чорнобильських програм Управління з
питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
Рубана П.Я. вбачається, що розглядом
звернень ОСОБА_3 займалась ОСОБА_9, а він
лише розглядав одне його звернення на
період її відпустки. При цьому він
категорично заперечив, що в складі
комісії виїжджав до ОСОБА_3 та складав
якісь акти про відмову від житла
(а.с.39наг.пров.).

Аналізуючи зазначені документи, які є
письмовими доказами в розумінні ст.79
КАС України, та співставляючи їх з
твердженнями позивача, колегія суддів
приходить до висновків, що
недоведеними є наступні обставини:

1) що позивач ОСОБА_3 був повідомлений
належним про виділення йому житла у
м.Житомирі;

2) що позивач ОСОБА_3 відмовлявся від
наданої його сім'ї квартирі;

3) що існував будь-який акт про відмову
ОСОБА_3 від виділеного житла.

Не будучи повідомленим про виділення
житла, ОСОБА_3 не міг з'явитися для
отримання ордеру, на що посилається
виконавчий комітет Житомирської
міської ради, заперечуючи проти позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, колегія суддів приходить
до висновку, що відповідачем не
доведено правомірності своїх дій при
винесенні спірного рішення №782 від
13.12.2001 року в частині відміни п.27
додатку до рішення міськвиконкому №83
від 08.02.2001 року "Про надання житлової
площі" про надання ОСОБА_3 трикімнатної
квартири АДРЕСА_1 у зв'язку з відмовою
отримувати ордер.

Навпаки, досліджені докази
підтверджують твердження ОСОБА_3
викладені у позовній заяві.

Внаслідок таких дій виконавчого
комітету Житомирської міської ради
позивача протиправно було позбавлено
його права на отримання житла, при
цьому це житло вже було виділене і
конкретно визначене.

Вирішуючи питання про обрання способу
захисту порушеного права, колегія
суддів виходить з наступного.

Зі змісту частини другої статті 144
Конституції України та частини десятої
статті 59 Закону вбачається, що рішення
органів місцевого самоврядування та їх
посадових осіб з мотивів
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними з ініціативи
заінтересованих осіб судом загальної
юрисдикції, тобто в судовому порядку.

Також Конституційний Суд України
зазначав, що в Конституції України
закріплено принцип, за яким права і
свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, яка відповідає
перед людиною за свою діяльність
(стаття 3). Органи місцевого
самоврядування є відповідальними за
свою діяльність перед юридичними і
фізичними особами (стаття 74 Закону).
Таким чином, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Це є "гарантією
стабільності суспільних відносин" між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення, що
узгоджується з правовою позицією,
викладеною в абзаці другому пункту 5
мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України від 13
травня 1997 року № 1-зп у справі щодо
несумісності депутатського мандата.

Ненормативні правові акти органу
місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування, вичерпують
свою дію фактом їхнього виконання, тому
вони не можуть бути скасовані чи
змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

В даному випадку оскаржуване рішення
виконавчого комітету Житомирської
міської ради є ненормативним актом
виконавчого органу місцевого
самоврядування і вичерпало свою дію.

Більше того, це рішення було
реалізоване шляхом надання квартирі
іншій сім'ї, яка на у ній проживає
протягом тривалого часу і є її
власником.

При цьому позивач неправомірно був
позбавлений свого законного права
заселитися у квартиру АДРЕСА_1.

За змістом ч.2 ст.11 КАС України суд може
вийти за межі позовних вимог в разі,
якщо це необхідно для повного захисту
прав, свобод та інтересів сторін чи
третіх осіб, про захист яких вони
просять.

Враховуючи вищевикладені обставини,
колегія суддів задовольняє позовні
вимоги частково та визнає
неправомірними дії Виконавчого
комітету Житомирської міської ради по
забезпеченню ОСОБА_3 житлом.

З метою захисту порушеного права
позивача колегія суддів вважає за
необхідне зобов'язати Виконавчий
комітет Житомирської міської ради
вирішити питання про забезпечення
ОСОБА_3 рівноцінною квартирою замість
квартири АДРЕСА_1 (жила площа 36.32 кв.м.).

Невідповідність висновків суду
обставинами справи, а так само
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання є підставою для скасування
судового рішення та ухвалення нового
рішення згідно ст.202 КАС України.

З цих підстав постанову суду першої
інстанції слід скасувати та прийняти
нову - про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково, постанову
Корольовського районного суду м.
Житомира від "31" березня 2014 р. скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії
Виконавчого комітету Житомирської
міської ради по забезпеченню ОСОБА_3
житлом.

Зобов'язати Виконавчий комітет
Житомирської міської ради вирішити
питання про забезпечення ОСОБА_3
рівноцінною квартирою замість
квартири АДРЕСА_1 (жила площа 36.32 кв.м.).

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання її в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Б.С. Моніч

судді: (підпис)
І.Ф.Бондарчук

(підпис)
С.М.Хаюк

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення
виготовлено "16" вересня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_5

3- відповідачу/відповідачам:
Виконавчий комітет Житомирської
міської ради майдан С.П. Корольова,
4/2,м.Житомир,10014

4-третій особі: Коростенська районна
державна адміністрація Житомирської
області - вул. Грушевського, 60/2,м.
Коростень,Житомирська область,11500,

Житомирська обласна державна
адміністрація - майдан
ім.С.П.Корольова,1,м.Житомир,10014,

ОСОБА_4 - АДРЕСА_4,10000,

ОСОБА_5 - АДРЕСА_4,10000,

ОСОБА_6 - АДРЕСА_4,10000,