Справа № 804/12055/14
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді:
за участю секретаря судового
засідання: Шабанова Д.В.
представника позивача:
представника відповідача:
представника третьої особи-2:
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
адміністративну справу
до Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції в особі державного
виконавця Ширяєвої Т.П.,
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції в особі начальника
органу Шевченка С.І.,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
боці відповідача: ПАТ КБ «Надра» в
особі відділення ПАТ КБ «Надра»
Дніпропетровське РУ, приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
про визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_4 звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом до
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції в особі державного
виконавця Ширяєвої Т.П.,
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції в особі начальника
органу Шевченка С.І., треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору, на боці відповідача: ПАТ КБ
«Надра» в особі відділення ПАТ КБ
«Надра» Дніпропетровське РУ, приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, в якому
- визнати незаконними дії державного
виконавця Амур-Нижньодніпровського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Ширяєвої Т.П. щодо
винесення 04.03.2014р. постанови про
відкриття виконавчого провадження ВП
№42350350;
- визнати незаконними дії державного
виконавця Амур-Нижньодніпровського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Ширяєвої Т.П. щодо
винесення 04.03.2014р. постанови про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження у ВП №42350350;
- зобов'язати начальника
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Шевченко С.І.
здійснити заходи, передбачені ст.83
Закону України «Про виконавче
провадження», а саме: винести
постанову, якою скасувати постанову
про відкриття виконавчого провадження
від 04.03.2014р. у ВП №42350350 та постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 04.03.2014р.
у ВП №42350350, видані державним
виконавцем Амур-Нижньодніпровського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Ширяєвою Т.П.;
зобов'язати державного виконавця
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Ширяєву Т.П. вжити
заходи, які передбачені п.4 ч.1 ст.26
Закону України «Про виконавче
провадження», а саме: винести постанову
про відмову у відкритті виконавчого
В обґрунтування пред'явленого позову
зазначалося, що державний виконавець
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Ширяєва Т.П. винесла
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП №42350350 з порушенням
приписів ч.1 ст.20 Закону України «Про
виконавче провадження», так як зі
змісту вказаної статті вбачається, що
виконавчі дії провадяться державним
виконавцем за місцем проживання,
перебування, роботи боржника (фізичної
особи) у разі виконання вимог
виконавчого документа щодо майнового
стягнення і т.і., окрім звернення
стягнення на майно за його фактичним
місцезнаходженням, і такі дії чи
рішення приймаються державним
виконавцем вже у процесі виконавчого
провадження, тобто після його
відкриття. Оскільки в даному випадку
виконавчий документ (виконавчий напис
нотаріуса) передбачає звернення
стягнення на нерухоме майно - квартиру,
що належить позивачеві на праві
власності, виконавче провадження мало
бути відкрите саме за
місцезнаходженням цього нерухомого
майна (у Красногвардійському районі).
Зважаючи на те, що у державного
виконавця були відсутні підстави для
відкриття виконавчого провадження, він
і не мав права накладати арешт на це
майно. Крім того позивач вказував на те,
що при винесенні постанови про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження від 04.03.2014р. у ВП
№42350350 державним виконавцем
неправомірно було накладено заборону
на відчуження будь-якого майна, яке
належить боржнику, в той час, як така
заборона може стосуватися лише
спірного майна. Оскільки згідно ст.83
Закону України «Про виконавче
провадження» контроль за своєчасністю,
правильністю і повнотою виконання
рішень державним виконавцем здійснює
начальник відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
а також керівник вищестоящого органу,
начальника Амур-Нижньодніпровського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Шевченко С.І. слід
зобов'язати винести постанову, якою
скасувати постанову про відкриття
виконавчого провадження від 04.03.2014р. у
ВП №42350350 та постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 04.03.2014р. у ВП №42350350,
а також зобов'язати державного
виконавця Амур-Нижньодніпровського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Ширяєву Т.П. вжити
заходи, які передбачені п.4 ч.1 ст.26
Закону України «Про виконавче
провадження», а саме: винести постанову
про відмову у відкритті виконавчого
провадження.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав пред'явлений
адміністративний позов та, посилаючись
на викладені у ньому доводи, просив
повністю його задовольнити.

Відповідачі пред'явлений позов не
визнали.

Представник відповідача у судовому
засіданні також заперечував проти
задоволення позовних вимог,
посилаючись на те, що постанова про
відкриття виконавчого провадження від
04.03.2014р. та постанова про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 04.03.2014р. були
винесені державним виконавцем
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Ширяєвою Т.П. з
дотриманням приписів ст.ст.20,25 Закону
України «Про виконавче провадження»,
оскільки в заяві стягувача - ПАТ КБ
«Надра» про пред'явлення виконавчого
напису нотаріуса від 31.01.2014р. №462 до
виконання значилося, що стягувач
просить відкрити виконавче
провадження за місцем проживання
боржника - ОСОБА_4, який зареєстрований
за адресою: АДРЕСА_2. При цьому згідно
ст.20 Закону України «Про виконавче
провадження» право вибору місця
виконання між кількома органами
державної виконавчої служби, що можуть
вчиняти виконавчі дії з виконання
рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувачу. В даному випадку стягувач
цим правом і скористався. Крім того,
стягувач у заяві про відкриття
виконавчого провадження просив
державного виконавця накласти арешт на
майно та кошти боржника та оголосити
заборону на його відчуження. За таких
обставин, державний виконавець в межах
повноважень, наданих йому ч.2 ст.25
Закону України «Про виконавче
провадження», виніс постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 04.03.2014р.
Тому всі дії державного виконавця були
вчинені без порушень законодавчих
норм.

Треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
боці відповідача: ПАТ КБ «Надра» в
особі відділення ПАТ КБ «Надра»
Дніпропетровське РУ та приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 правом на
подання заяв та заперечень на позовну
заяву не скористалися.

Представник приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 у судовому
засіданні пояснив, що залишає
вирішення позовних вимог на розсуд
суду.

Представник ПАТ КБ «Надра» в особі
відділення ПАТ КБ «Надра»
Дніпропетровське РУ у судове засідання
не з'явився.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
надані сторонами докази, в тому числі
матеріали виконавчого провадження ВП
№42350350, проаналізувавши зміст норм
матеріального та процесуального права,
що регулюють спірні правовідносини,
суд приходить до висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог, з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що 31 січня 2014 року
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 було
вчинено виконавчий напис №462 про
звернення стягнення на нерухоме майно -
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
гр. ОСОБА_4 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, місце
проживання: АДРЕСА_2), оскільки
зазначене нерухоме майно на підставі
договору іпотеки, посвідченого 17.12.2007р.
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 за
реєстровим номером 3380, було передане в
іпотеку ПАТ «Комерційний банк «Надра»,
яке є правонаступником ВАТ КБ «Надра»,
а строк платежу за вищезазначеним
договором іпотеки настав 25.01.2014р.
(а.с.30-31,32).

03 березня 2014 року ПАТ «Комерційний банк
«Надра» звернулося до
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції із заявою про
відкриття виконавчого провадження, в
якій просило відкрити виконавче
провадження за місцем проживання
боржника - ОСОБА_4, який зареєстрований
за адресою: АДРЕСА_2, та виконати
виконавчий напис, вчинений 31 січня 2014
року приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 за
реєстровим №462 про звернення стягнення
на нерухоме майно - квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
належить на праві власності гр. ОСОБА_4,
в рахунок погашення заборгованості на
користь ПАТ «Комерційний банк «Надра».
Також стягувач просив у цій заяві
накласти арешт на вищевказане нерухоме
майно (а.с.29).

04 березня 2014 року державним виконавцем
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Ширяєвою Т.П. було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП №42350350 з
виконання виконавчого напису №462,
виданого 31.01.2014р. приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 про
звернення стягнення на нерухоме майно -
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 та належить на праві власності
гр. ОСОБА_4 (а.с.34).

Крім того, 04 березня 2014 року державним
виконавцем Амур-Нижньодніпровського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Ширяєвою Т.П. було
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, відповідно до якої
було накладено арешт на квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
належить на праві власності боржнику
ОСОБА_4 Також цією постановою було
заборонено здійснювати відчуження
будь-якого майна, яке належить боржнику
(а.с.35).

Копії означених постанов від 04.03.2014р.
були надіслані на адресу ОСОБА_4
засобами поштового зв'язку, що
посвідчується відповідними
супровідними листами, які містяться в
матеріалах виконавчого провадження ВП
№42350350 (а.с.34,35).

Разом з тим, матеріали цього
виконавчого провадження не містять
доказів про отримання позивачем цих
копій. Також такі докази не надані
відповідачами. Однак, в матеріалах
виконавчого провадження ВП №42350350
наявна зава представника ОСОБА_4 про
ознайомлення з цим виконавчим
провадженням від 22.07.2014р., з якої
вбачається, що представник позивача
ознайомився з документами ВП №42350350
саме 22.07.2014р. (а.с.40).

Отже, з цієї дати позивачу стало відомо
про наявність постанов від 04.03.2014р. про
відкриття виконавчого провадження та
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження.

Зважаючи на те, що з позовом про
оскарження дій державного виконавця
щодо винесення ним вищевказаних
постанов ОСОБА_4 звернувся 01.08.2014р., що
посвідчується відтиском поштового
штемпелю на поштовому конверті, в якому
позов надсилався до суду, строк
звернення до суду з адміністративним
позовом, встановлений ст.181 КАС України
та ч.6 ст.25 Закону України «Про
виконавче провадження», ним пропущено
не було (а.с.12).

Вирішуючи позовні вимоги щодо
правомірності дій державного
виконавця Амур-Нижньодніпровського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Ширяєвої Т.П. щодо
винесення 04.03.2014р. постанови про
відкриття виконавчого провадження ВП
№42350350 та постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження у ВП №42350350, суд зважає
на наступне.

Так, приписами ч.ч.1-3 ст.19 Закону України
«Про виконавче провадження»
встановлено, що державний виконавець
відкриває виконавче провадження на
підставі виконавчого документа,
зазначеного в статті 17 цього Закону: 1)
за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення; 2) за заявою прокурора у
випадках представництва інтересів
громадянина або держави в суді; 3) у разі
якщо виконавчий лист надійшов від суду
на підставі ухвали про надання дозволу
на примусове виконання рішення
іноземного суду в порядку,
встановленому законом; 4) в інших
передбачених законом випадках. У заяві
про відкриття виконавчого провадження
стягувач вправі зазначити відомості,
що ідентифікують боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню рішення
(рахунок боржника, місце роботи чи
отримання ним інших доходів,
місцезнаходження його майна тощо), а
також шляхи отримання ним коштів,
стягнутих з боржника. У заяві про
відкриття виконавчого провадження
щодо виконання рішення про майнове
стягнення стягувач має право просити
державного виконавця накласти арешт на
майно та кошти боржника та оголосити
заборону на його відчуження.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавчі
дії провадяться державним виконавцем
за місцем проживання, перебування,
роботи боржника або за
місцезнаходженням його майна. У разі
якщо боржник є юридичною особою, то
виконання провадиться за
місцезнаходженням його постійно
діючого органу або майна. Право вибору
місця виконання між кількома органами
державної виконавчої служби, що можуть
вчиняти виконавчі дії з виконання
рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувачу.

При цьому частиною 2 цієї статті
передбачено, що виконання рішення, яке
зобов'язує боржника вчинити певні дії,
здійснюється державним виконавцем за
місцем проведення таких дій.

Згідно ч.ч.1-2 ст.25 цього Закону
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Частинами 1 та 2 статті 57 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачено, що арешт майна боржника
застосовується для забезпечення
реального виконання рішення. Зокрема
арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом винесення постанови про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження. Такою постановою
може бути накладений арешт у розмірі
суми стягнення з урахуванням
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі предмети.
Копії постанови, якою накладено арешт
на майно боржника та оголошено
заборону на його відчуження, державний
виконавець надсилає органам, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження.

З аналізу наведених норм вбачається, що
прийняття до виконання виконавчого
документу і відкриття виконавчого
провадження є обов'язком державного
виконавця, який здійснюється ним за
умови дотримання строку пред'явлення
такого документа до виконання та
відповідності його вимогам,
передбаченим Законом України «Про
виконавче провадження», а також у разі
пред'явлення до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. При цьому місцем
виконання щодо боржника-фізичної особи
може бути, як місце його проживання,
перебування або роботи, так і
місцезнаходження його майна. І в даному
випадку законодавець чітко говорить
про альтернативність таких місць
виконань без залежності від того чи
стосуються виконавчі дії стягнення
коштів, чи це є звернення стягнення на
майно. Єдиним виключенням є випадок,
коли йдеться про виконання рішення, яке
зобов'язує боржника вчинити певні дії,
оскільки у даному випадку ч.2 ст.20
Закону України «Про виконавче
провадження» встановлено, що виконавчі
дії з виконання такого рішення
здійснюються державним виконавцем за
місцем проведення дій, які зобов'язаний
вчинити боржник відповідно до рішення,
що виконується. В інших випадках правом
вибору місця виконання між кількома
органами державної виконавчої служби,
що можуть вчиняти виконавчі дії з
виконання рішення на території, на яку
поширюються їх функції, наділяється
стягувач. Щодо винесення постанови про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, то
означене є правом держкого виконавця
та застосовується ним для забезпечення
реального виконання виконавчого
документу.

Отже, зважаючи на те, що місцем
проживання боржника ОСОБА_4 є: АДРЕСА_2,
що територіально належить до
Амур-Нижньодніпровського району м.
Дніпропетровська, а стягувач ПАТ
«Комерційний банк «Надра» у своїй
заяві про відкриття виконавчого
провадження, скориставшись наданим
йому ч.1 ст.20 Закону України «Про
виконавче провадження» правом вибору
місця виконання між кількома органами
державної виконавчої служби, що можуть
вчиняти виконавчі дії з виконання
рішення на території, на яку
поширюються їх функції, обрав саме
орган ДВС, який може вчиняти виконавчі
дії на території місця проживання
боржника - Амур-Нижньодніпровський
відділ державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, дії державного
виконавця цього органу ДВС Ширяєвої
Т.П. щодо винесення 04.03.2014р. постанови
про відкриття виконавчого провадження
ВП №42350350 є законними та правомірними.

Також законними та правомірними є дії
державного виконавця
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Ширяєвої Т.П. щодо
винесення 04.03.2014р. постанови про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження у ВП №42350350,
оскільки, по-перше, про це просив
стягувач у своїй заяві по відкриття
виконавчого провадження, а по-друге, це
є правом державного виконавця, яким
останній і скористався з метою
своєчасного та повного виконання
виконавчого документу, а також для
недопущення можливості відчуження
боржником належного йому майна.

При цьому слід зазначити, що позивачем
оскаржуються саме дії державного
виконавця по винесенню вищеозначених
постанов, а не самі рішення суб'єкта
владних повноважень, про що зазначав і
представник позивача у судовому
засіданні.

Щодо позовних вимог в частині
зобов'язання начальника
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Шевченко С.І.
здійснити заходи, передбачені ст.83
Закону України «Про виконавче
провадження», а саме: винести
постанову, якою скасувати постанову
про відкриття виконавчого провадження
від 04.03.2014р. у ВП №42350350 та постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 04.03.2014р.
у ВП №42350350, видані державним
виконавцем Амур-Нижньодніпровського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Ширяєвою Т.П.;
зобов'язати державного виконавця
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Ширяєву Т.П. вжити
заходи, які передбачені п.4 ч.1 ст.26
Закону України «Про виконавче
провадження», а саме: винести постанову
про відмову у відкритті виконавчого
провадження, суд зазначає наступне.

Так, ч.ч.1-2 ст.83 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
контроль за своєчасністю, правильністю
і повнотою виконання рішень державним
виконавцем здійснюють начальник
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
а також керівник вищестоящого органу
державної виконавчої служби. Начальник
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
при здійсненні контролю за рішеннями,
діями державного виконавця під час
виконання рішень має право у разі, якщо
вони суперечать вимогам закону, своєю
постановою скасувати постанову або
інший процесуальний документ (або їх
частину), винесені у виконавчому
провадженні державним виконавцем,
визнати недійсним складений державним
виконавцем акт, зобов'язати державного
виконавця провести виконавчі дії в
порядку, встановленому цим Законом.

Тобто винесення постанов про
скасування процесуальних документів
(або їх частини), винесених у
виконавчому провадженні державним
виконавцем, зобов'язання державного
виконавця провести виконавчі дії в
порядку, встановленому цим Законом,
тощо є правом начальника відділу, якому
безпосередньо підпорядкований цей
державний виконавець. І це право
реалізується останнім під час
здійснення контролю за рішеннями,
діями державного виконавця щодо
виконання рішень. Тому зобов'язання
начальника відділу ДВС вчинити такі
дії є втручанням в його дискреційні
повноваження, що є неприпустимим. Тим
більше, суд наділений повноваженнями
самостійно надавати оцінку рішенням
суб'єкта владних повноважень та
вирішувати позовні вимоги щодо їх
скасування у разі встановлення їх
протиправності.

За таких обставин, позовні вимоги у цій
частині також задоволенню не
підлягають.

Тим більше, слід зазначити, що згідно ч.5
ст.20 Закону України «Про виконавче
провадження» у разі якщо у процесі
виконавчого провадження державним
виконавцем отримано документальне
підтвердження про зміну або
встановлення місця проживання,
перебування чи місцезнаходження
боржника, його майна, місця його роботи
на території, на яку не поширюється
компетенція державного виконавця,
державний виконавець не пізніше
наступного дня з моменту, коли йому
стали відомі зазначені обставини,
надсилає виконавчий документ за новим
місцем проживання чи
місцезнаходженням боржника, місцем
його роботи чи місцезнаходженням майна
боржника, про що повідомляє стягувачу.
Скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження та винесення
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження у такому
випадку не передбачено.

Оскільки у задоволенні позовних вимог
відмовлено, судові витрати позивачеві
не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167, 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_4 до
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції в особі державного
виконавця Ширяєвої Т.П.,
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції в особі начальника
органу Шевченка С.І., треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору, на боці відповідача: ПАТ КБ
«Надра» в особі відділення ПАТ КБ
«Надра» Дніпропетровське РУ, приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, про
визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу
до Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Суддя О.М.
Турова