Справа № 803/1619/14
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року Справа № 803/1619/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Каленюк Ж.В.,

при секретарі судового засідання
Шаблій Л.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Зуєва А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
виконуючого обов'язки начальника
Головного управління Міндоходів у
Волинській області про скасування
рішення та розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся з адміністративним позовом
до виконуючого обов'язки начальника
Головного управління Міндоходів у
Волинській області Чуя В.В. (далі -
в.о.начальника ГУ Міндоходів у
Волинській області) про визнання дій
протиправними, скасування рішення від
29 липня 2014 року № та
розпорядження від 29 липня 2014 року №61.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
рішенням від 29 липня 2014 року № до
позивача було застосовано фінансові
санкції в сумі 6800,00 грн. за факт продажу
алкогольних напоїв особі, яка не
досягла 18 років, та винесено
розпорядження про анулювання ліцензії
на право роздрібної торгівлі
алкогольними напоями від 29 липня 2014
року №61.

Позивач не погоджується із прийнятими
рішеннями та вважає їх такими, що не
відповідають вимогам чинного
законодавства та фактичним обставинам.
Вказує, що ОСОБА_4, яка працює продавцем
у барі «ІНФОРМАЦІЯ_2», де він здійснює
господарську діяльність, не продавала
алкогольних напоїв неповнолітній
особі. Свої пояснення, де стверджується
протилежне, вона підписала під впливом
психологічного тиску та погроз
працівників міліції. Крім того, під час
розгляду адмінкомісією при
Римачівській сільській раді
Любомльського району Волинської
області справи про адміністративне
правопорушення відносно ОСОБА_4 не було
враховано пояснень останньої та
позивача, а також того, що в матеріалах
адміністративної справи відсутні
будь-які докази про такі порушення,
зокрема відсутній чек на купівлю
неповнолітньою особою алкогольного
напою.

Також вважає, що відповідач не мав
права приймати такі рішення, оскільки
матеріали адміністративного
провадження перебувають на розгляді в
Львівському апеляційному
адміністративному суді.

З наведених підстав позивач просив
позов задовольнити.

В письмовому запереченні проти позову
відповідач його вимог не визнав
(а.с.66-67). В обґрунтування заперечення
проти позову відповідач вказав, що
працівниками Любомльського районного
відділу Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Волинській
області (далі - Любомльський РВ УМВС
України у Волинській області) 30 січня
2014 року було встановлено факт продажу
продавцем ОСОБА_4 пляшки вина
неповнолітній ОСОБА_5 Вина ОСОБА_4 у
вчиненні адміністративного
правопорушення встановлена
адміністративною комісією при
Римачівській сільській раді,
правомірність постанови якої
підтверджена постановою Любомльського
районного суду Волинської області, яка
набрала законної сили 28 березня 2014
року. Суд дійшов висновку, що
твердження продавця ОСОБА_4 про те, що
протокол про адміністративне
правопорушення та письмове пояснення
вона підписала під тиском працівників
Любомльського РВ УМВС України у
Волинській області є неправдивими,
оскільки з часу складання протоколу 30
січня 2014 року до розгляду справи в суді
27 березня 2014 року ОСОБА_4 з приводу
незаконності дій працівників міліції,
які виявили вчинене нею
адміністративне правопорушення, не
зверталась.

Також зазначив, що ОСОБА_1 був
повідомлений про час і дату розгляду ГУ
Міндоходів у Волинській області
матеріалів, що надійшли від
Любомльського РВ УМВС України у
Волинській області щодо факту продажу
алкогольних напоїв неповнолітній
особі. Під час такого розгляду він
просив не застосовувати до нього
фінансові санкції у зв'язку з тим, що
бар «ІНФОРМАЦІЯ_2» не працював після 22:00
год., а тому факту продажу о 22:20 год.
алкогольного напою неповнолітній
особі не могло бути. Однак таке
твердження спростовується
поясненнями самої неповнолітньої та
поясненнями продавця ОСОБА_4

Враховуючи викладене, відповідач
вважає, що рішення від 29 липня 2014 року
№ про застосування фінансових
санкцій та розпорядження від 29 липня 2014
року №61 про анулювання ліцензії на
право роздрібної торгівлі
алкогольними напоями прийняті
відповідно до вимог чинного
законодавства, а тому просив в
задоволенні позову відмовити повністю.

У судовому засіданні позивач в усній
заяві позовні вимоги уточнив та просив
скасувати рішення від 29 липня 2014 року
№ та розпорядження від 29 липня 2014
року №61 з підстав, викладених у
позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні адміністративний позов не
визнав з підстав, викладених у
письмовому запереченні проти позову,
просив у його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд дійшов висновку, що в
задоволенні позову слід відмовити з
таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
зареєстрований як фізична
особа-підприємець 04 серпня 1994 року, що
підтверджується спеціальним витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
(а.с.93). Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 здійснює підприємницьку
діяльність у сфері роздрібної торгівлі
в неспеціалізованих магазинах
переважно продуктами харчування,
напоями та тютюновими виробами. На
підставі ліцензії НОМЕР_1 від 17 жовтня
2013 року ОСОБА_1 надано право на
здійснення роздрібної торгівлі
алкогольними напоями вітчизняного та
імпортного виробництва в магазині-кафе
в АДРЕСА_1 у період з 23 листопада 2013 року
по 23 листопада 2014 року (а.с.77).

Судом також встановлено, що 30 січня 2014
року працівниками Любомльського РВ
УМВС України у Волинській області
складено протокол про адміністративне
правопорушення ВН №031990 за частиною
другою статті 156 Кодексу України про
адміністративне правопорушення (КУпАП)
відносно ОСОБА_4 (а.с.71 зворот).
Відповідно до зазначеного протоколу 30
січня 2014 року близько 22:20 год., будучи на
робочому місці в барі «ІНФОРМАЦІЯ_2», що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і де
здійснює діяльність суб'єкт
господарювання ОСОБА_1, продавець
ОСОБА_4 здійснила реалізацію однієї
пляшки вина «Мускат дамський», ємкістю
0,7 літра із вмістом спирту 9-13 %
неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

30 травня 2014 року матеріали на 20 аркушах
та 01 липня 2014 року допрацьовані
матеріали на 3 аркушах за даним фактом
надійшли від Любомльського РВ УМВС
України у Волинській області до ГУ
Міндоходів у Волинській області (а.с.78).

29 липня 2014 року в.о. начальника ГУ
Міндоходів у Волинській області
прийняте рішення № про
застосування до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 фінансових
санкцій вигляді штрафу у розмірі 6800,00
грн. згідно з абзацом 9 частини другої
статті 17 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» - за продаж алкогольних
напоїв особі, яка не досягла 18 років
(а.с.48). Також розпорядженням від 29 липня
2014 року №61 анульовано ліцензію на
право роздрібної торгівлі
алкогольними напоями та тютюновими
виробами (а.с.49).

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд врахував те, що
оскаржувані рішення прийняті
відповідачем як суб'єктом владних
повноважень, а тому при вирішенні
даного спору вони перевірялись судом
на відповідність вимогам частини
третьої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України), зокрема, чи прийняті вони
на підставі повноважень, у порядку та в
спосіб, визначених чинним
законодавством України.

Основні засади державної політики щодо
регулювання виробництва, експорту,
імпорту, оптової і роздрібної торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим,
спиртом етиловим ректифікованим
виноградним, спиртом етиловим
ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами,
забезпечення їх високої якості та
захисту здоров'я громадян, а також
посилення боротьби з незаконним
виробництвом та обігом алкогольних
напоїв і тютюнових виробів на
території України визначає Закон
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів».

Розділом IV-1 «Основи державної політики
щодо споживання алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» зазначеного Закону
встановлено також обмеження щодо
продажу пива (крім безалкогольного),
алкогольних, слабоалкогольних напоїв,
вин столових та тютюнових виробів. Так
статтею 15-3 вказаного Закону заборонено
продаж пива (крім безалкогольного),
алкогольних, слабоалкогольних напоїв,
вин столових та тютюнових виробів
особам, які не досягли 18 років. Згідно з
частиною четвертою цієї статті
продавець пива (крім безалкогольного),
алкогольних, слабоалкогольних напоїв,
вин столових або тютюнових виробів
зобов'язаний отримати у покупця, який
купує пиво (крім безалкогольного),
алкогольні напої, слабоалкогольні
напої, вина столові або тютюнові
вироби, паспорт або інші документи, які
підтверджують вік такого покупця, якщо
у продавця виникли сумніви щодо
досягнення покупцем 18-річного віку.

Відповідно до частини другої статті 17
Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» за порушення вимог статті 15-3
цього Закону до суб'єктів
господарювання застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу у
розмірі 6800,00 грн.

Механізм застосування фінансових
санкцій визначається Порядком
застосування фінансових санкцій,
передбачених статтею 17 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів», затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 02 червня 2003 року № 790 (далі - Порядок
№ 790).

Як слідує з пункту 5 Порядку № 790,
матеріали правоохоронних, податкових
та інших органів виконавчої влади щодо
недотримання суб'єктами
підприємницької діяльності вимог
законодавчих та інших
нормативно-правових актів про
виробництво та обіг спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів є підставою для прийняття
рішення про застосування фінансових
санкцій.

Відтак, надходження до ГУ Міндоходів у
Волинській області матеріалів від
Любомльського РВ УМВС України у
Волинській області про порушення
фізичною особою-господарювання ОСОБА_1
вимог Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» є підставою для прийняття
рішення про застосування фінансових
санкцій, передбачених статтею 17
вказаного Закону.

Питання про застосування фінансових
санкцій може розглядатися за участю
представника суб'єкта підприємницької
діяльності на його вимогу або на вимогу
органу, що прийняв рішення про
застосування санкцій (частина друга
пункту 7 Порядку № 790).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був
повідомлений ГУ Міндоходів у
Волинській області про надходження
матеріалів від Любомльського РВ УМВС
України у Волинській області за фактом
продажу 30 січня 2014 року в його
господарській одиниці алкогольних
напоїв особі, яка не досягла 18 років, та
про розгляд зазначених матеріалів
(а.с.75-76).

У заяві від 12 червня 2014 року до ГУ
Міндоходів у Волинській області ОСОБА_1
просив не розглядати матеріали, що
надійшли від Любомльського РВ УМВС
України у Волинській області, оскільки
встановлений такими матеріалами факт
він заперечує (а.с.46).

З матеріалів справи вбачається, що
позивач брав участь у розгляді справи
ГУ Міндоходів у Волинській області 11
липня 2014 року та просив розгляд справи
відкласти до 29 липня 2014 року мотивуючи
тим, що у Львівському апеляційному
адміністративному суді розглядається
скарга ОСОБА_4 на ухвалу Волинського
окружного адміністративного суду від 30
травня 2014 року у справі за позовом
останньої про визнання протиправною
та скасування постанови у справі про
адміністративні правопорушення. Разом
з тим, 25 липня 2014 року ОСОБА_1 просив
перенести розгляд справи на 28 липня 2014
року. На засіданні 28 липня 2014 року
комісії щодо розгляду матеріалів
перевірки фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 позивач заперечував
встановлені факти (а.с.68-70).

Пунктом 6 Порядку № 790 встановлено, що
рішення про застосування фінансових
санкцій, передбачених пунктом 2 цього
Порядку, приймаються керівником, а у
разі його відсутності - заступником
керівника органу, який видав ліцензію
на право виробництва і торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим,
спиртом етиловим ректифікованим
виноградним, спиртом етиловим
ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями і тютюновими виробами
(Департамент контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів ДПС, його
регіональні управління та їх
територіальні підрозділи,
Мінекономрозвитку), чи керівником (його
заступником) органів МВС, МОЗ, ДПС,
Держстату, Держспоживінспекції
відповідно до їх компетенції,
визначеної законодавством.

Прийняття 29 липня 2014 року виконуючим
обов'язки начальника ГУ Міндоходів у
Волинській області на підставі
матеріалів Любомльського РВ УМВС
України у Волинській області рішення
про застосування фінансових санкцій
№ за результатами розгляду таких
матеріалів комісією ГУ Міндоходів у
Волинській області з участю фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 відповідає
вимогам пунктів 5, 6, 7 Порядку № 790. Таким
чином, відповідачем забезпечено
прийняття рішення у межах повноважень
та у спосіб, визначений чинним
законодавством, а також з урахуванням
права особи на участь у процесі
прийняття рішення, що є обов'язковими
критеріями правомірності рішень
суб'єкта владних повноважень,
визначених частиною третьою статті 2
КАС України.

При перевірці обґрунтованості рішення,
врахування доводів ОСОБА_1 під час
розгляду матеріалів, відповідачем
підставно взято до уваги, що факт
продажу неповнолітній ОСОБА_5 однієї
пляшки вина «Мускат дамський»
підтверджується письмовими
поясненнями самої неповнолітньої
(а.с.72), та письмовими поясненнями
продавця ОСОБА_4 (а.с.73), наданими 30 січня
2014 року працівникам Любомльського РВ
УМВС України у Волинській області.

Крім того, постановою адміністративної
комісії при Римачівській сільській
раді Любомльського району від 07
березня 2014 року за вчинення
правопорушення, передбаченого
частиною другою статті 156 КУпАП
(порушення правил торгівлі
алкогольними напоями), ОСОБА_4
притягнуто до адміністративної
відповідальності з накладенням штрафу
в сумі 510,00 грн. (а.с.5). Постанова у справі
про адміністративне правопорушення
від 07 березня 2014 року була оскаржена
ОСОБА_4 до Любомльського районного суду
Волинської області. Цим судом у
постанові від 27 березня 2014 року, що
набрала законної сили, підтверджено
факт продажу 30 січня 2014 року
неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
алкогольного напою (однієї пляшки вина
«Мускат дамський») в барі
«ІНФОРМАЦІЯ_2»(а.с.27-28).

Зазначені докази свідчать не на
користь позивача і спростовують його
доводи про те, що бар 30 січня 2014 року не
працював після 22:00 год. згідно з його
наказом від 01 січня 2014 року № 5 (а.с.14).
Надані позивачем копії Z-звітів за 29-31
січня 2014 року , 01 лютого 2014 року можуть
лише свідчити про завершення
проведення операцій через реєстратор
розрахункових операцій у вказаний у
звітах час, але не спростовують
можливість продажу товарів без його
застосування.

Доводи позивача про надання пояснень
продавцем ОСОБА_4 під тиском
працівників Любомльського РВ УМВС
України у Волинській області критично
оцінені при розгляді справи
Любомльським районним судом
Волинської області про оскарження нею
постанови адміністративної комісії
Римачівської сільської ради
Любомльського району, оскільки остання
з 30 січня 2014 року до 27 березня 2014 року з
приводу незаконності дій працівників
міліції не зверталася, причину цього не
пояснила (а.с.27 зворот). Як встановлено з
пояснень позивача ОСОБА_1 у судовому
засіданні при розгляді даної справи,
дії працівників Любомльського РВ УМВС
України не оскаржувалися і пізніше.
Наведене означає, що ні у відповідача,
ні у суду немає підстав не брати до
уваги пояснення продавця ОСОБА_4, так
само як і пояснення неповнолітньої
ОСОБА_5

Оскарження в апеляційному порядку
ухвали Волинського окружного
адміністративного суду від 30 травня 2014
року у справі №803/1009/14 про повернення
позовної заяви ОСОБА_4 про оскарження
постанови адміністративної комісії
Римачівської сільської ради
Любомльського району не є підставою
звільнення позивача від
відповідальності чи для не розгляду
матеріалів щодо нього ГУ Міндоходів у
Волинській області.

Зважаючи на доведеність факту продажу
30 січня 2014 року вина неповнолітній
особі в належному позивачеві барі
«ІНФОРМАЦІЯ_2», у відповідача наявні
підстави для застосування фінансових
санкцій до суб'єкта господарювання
відповідно до частини другої статті 17
Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів». При цьому, застосований
рішенням від 29 липня 2014 року №
розмір штрафних санкцій, відповідає
абзацу дев'ятому частини другої статті
17 цього Закону.

Згідно із частиною дванадцятою статті
15 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» встановлено, що роздрібна
торгівля алкогольними напоями (крім
столових вин) або тютюновими виробами
може здійснюватися суб'єктами
господарювання всіх форм власності, у
тому числі їх виробниками, за наявності
у них ліцензій. Як уже зазначалося,
позивачу видано ліцензію на бланку
НОМЕР_1 від 17 жовтня 2013 року
(реєстраційний № 30310-64-45456) з терміном
дії до 23 листопада 2014 року.

Порушення вимог статті 15-3 вказаного
Закону щодо продажу алкогольних
напоїв, тютюнових виробів особам, які
не досягли 18 років, або у не визначених
для цього місцях, є підставою для
анулювання ліцензії шляхом прийняття
органом, який її видав, відповідного
письмового розпорядження (частина
двадцять восьма статті 15 Закону).

Отже, анулювання ліцензії позивача у
зв'язку із порушенням вимог статті 15-3
Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» здійснено відповідачем на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, встановлений законом.

За правилами 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку суду, відповідач - суб'єкт
владних повноважень належними та
допустимими доказами довів суду
обґрунтованість та правомірність
рішення від 29 липня 2014 року № про
застосування фінансових санкцій та
розпорядження від 29 липня 2014 року №61
про анулювання ліцензії на право
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями.

За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Оскільки в судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом
другої групи, що підтверджується
копією пенсійного посвідчення № 122801
(а.с.103), то судовий збір з нього не
підлягає стягненню.

Керуючись статтями 2, 71, частиною
третьою статті 160, статтями 162, 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, на підставі Закону України
«Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів», Порядку
застосування фінансових санкцій,
передбачених статтею 17 Закону України
«Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 02 червня 2003 року
№ 790, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до виконуючого обов'язки
начальника Головного управління
Міндоходів у Волинській області про
скасування рішення від 29 липня 2014 року
№ про застосування фінансових
санкцій та розпорядження від 29 липня 2014
року №61 про анулювання ліцензії на
право роздрібної торгівлі
алкогольними напоями відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі 01 жовтня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
Ж.В. Каленюк