Справа № 369/11587/13-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

16 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В.,
Шурка О.І.,

при секретарі Зубрицькому
Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
04.04.2014 у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до сільського голови
Гатненської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області Корицького Броніслава
Броніславовича, начальника управління
Держземагенства у
Києво-Святошинському районі Київської
області Левченка Олега Васильовича про
визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду першої
інстанції з позовом, в якому просила:
визнати незаконною відмову у надані
інформації щодо вільних земельних
ділянок № 441 від 17.09.2013 виконавчого
комітету Гатненської сільської ради;
визнати незаконною відповідь № 466 від
01.10.2013 Гатненської сільської ради, якою
інформацію, передбачену формою
статистичної звітності 6-зем було
віднесено до службової; визнати дії
голови Гатненської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області Корицького Б. Б. щодо ненадання
запитуваної інформації незаконними,
такими, які порушують право на
інформацію, та стягнути на користь
Державного бюджету штраф у розмірі
передбаченому ст. 212-3 КУпАП - Порушення
права на інформацію; визнати
незаконною відповідь № 01-21/988 від 17.09.2013
управління Держземагентства у
Києво-Святошинському районі Київської
області, якою інформацію, передбачену
формою статистичної звітності 6-зем
було віднесено до службової; визнати
дії начальника управління
Держземагентства у
Києво-Святошинському районі Київської
області Левченка О.В. щодо ненадання
запитуваної інформації незаконними,
такими, які порушують право на
інформацію, та стягнути на користь
Державного бюджету штраф у розмірі
передбаченому ст. 212-3 КУпАП - Порушення
права на інформацію; зобов'язати голову
Гатненської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області Корицького Б. Б. надати
письмову інформацію про наявність
земельних ділянок, що можуть бути
використані під забудову або вчинити
дії для отримання мною запитуваної
інформації, а саме, винести питання на
чергову сесію для прийняття рішення
про проведення інвентаризації земель,
передбачену «Порядком проведення
інвентаризації земель», затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 23.05.2012 № 513, для отримання такої
інформації; зобов'язати начальника
управління Держземагентства у
Києво-Святошинському районі Київської
області Левченка О.В. надати інформацію
зі статистичної звітності Форми 6-зем
села Гатне Києво-Святошинського району
Київської області, передбачену рядками
93-98 Форми 6-зем згідно наказу Державного
комітету статистики України N 377 від
05.11.1998 «Про затвердження форм державної
статистичної звітності з земельних
ресурсів та Інструкції з заповнення»;
визнати дії відповідачів незаконними,
такими, що порушують її права на доступ
до публічної інформації, які своїми
діями завдали матеріальної шкоди, які
гр. ОСОБА_2 понесла у результаті
звернення за правовою допомогою.

Постановою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
04.04.2014 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою позивачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
оскаржувану постанову скасувати та
ухвалити нову постанову, якою позовні
вимоги задовольнити.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
рішенням № 27 від 11.10.2013 Гатненська
сільська рада відмовила ОСОБА_2 у
наданні дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність з огляду на те, що
на графічних матеріалах не було
визначено точного місця розташування
бажаної земельної ділянки.

В свою чергу, виконавчий комітет
Гатненської сільської ради в порядку
Закону України «Про доступ до
публічної інформації» надав відповідь
№ 441 від 17.09.2013 (а.с. 20) на запит позивача
вх. № 23 від 12.09.2013, повідомивши, що
інформація про земельні ділянки наявна
в статистичному звіті форми № 6-зем.
Згідно даної форми № 6-зем в межах с.
Гатне Києво-Святошинського району
Київської області, вільних земельних
ділянок для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд немає.

На запит позивача вх. № 34 від 27.09.2013 щодо
надання інформації з підтверджуючим
викопіюванням документів про державну
статистичну звітність із кількісного
обліку земель (звіт за формою № 6-зем) за
останній звітний період 2013 року щодо
земель с. Гатне Києво-Святошинського
району Київської області Гатненська
сільська рада Києво-Святошинського
району Київської області надала
відповідь № 466 від 01.10.2013 (а.с. 24),
відповідно до змісту якої надання
інформації по затвердженим формам
статистичної звітності (6-зем) фізичним
особам та їх запити не відноситься до
повноважень сільських рад, оскільки ця
інформація відноситься до службової
інформації згідно Закону України про
інформацію.

Крім того, управління Держземагенства
у Києво-Святошинському районі Киїської
області листом № 01-21/988 від 17.09.2013 надало
позивачу відповідь, що воно не володіє
інформацією про вільні земельні
ділянки до моменту внесення даних про
них до Державного земельного кадастру
та направляє запит за належністю.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що оскільки ОСОБА_2 було
надано належні відповіді на її запити,
то відсутні підстави для задоволення
позову.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що
жодна з відповідей не містить в собі
відповіді по суті запиту, надана
інформація не відповідає дійсності, а
дії розпорядника інформації мають
ознаки, передбачені ст. 212-3 КУпАП.

Колегія суддів не погоджується з
доводами апелянта та вважає
правомірною оскаржувану постанову, з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»
публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом. Публічна
інформація є відкритою, крім випадків,
встановлених законом.

Статтею 3 Закону України «Про доступ до
публічної інформації» передбачено, що
право на доступ до публічної
інформації гарантується, зокрема,
обов'язком розпорядників інформації
надавати та оприлюднювати інформацію,
крім випадків, передбачених законом.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено,
що доступ до інформації забезпечується
шляхом, зокрема, надання інформації за
запитами на інформацію.

Колегія суддів звертає увагу, що
інформаційний запит позивача в порядку
Закону України «Про доступ до
публічної інформації» був розглянутий
сільською радою, на що надана відповідь
від 01.10.2013 № 466, в якій було повідомлено,
що інформація про земельні ділянки
наявна в статистичному звіті форми №
6-зем, а тому надання інформації по
затвердженим формам статистичної
звітності (6-зем) фізичним особам та їх
запити не відноситься до повноважень
сільських рад, оскільки ця інформація
відноситься до службової інформації
згідно Закону України про інформацію.

Згідно вимог ч. 1 ст. 22 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
розпорядник інформації має право
відмовити в задоволенні запиту в таких
випадках: 1) розпорядник інформації не
володіє і не зобов'язаний відповідно до
його компетенції, передбаченої
законодавством, володіти інформацією,
щодо якої зроблено запит; 2) інформація,
що запитується, належить до категорії
інформації з обмеженим доступом
відповідно до частини другої статті 6
цього Закону; 3) особа, яка подала запит
на інформацію, не оплатила передбачені
статтею 21 цього Закону фактичні
витрати, пов'язані з копіюванням або
друком; 4) не дотримано вимог до запиту
на інформацію, передбачених частиною
п'ятою статті 19 цього Закону.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
наявна в матеріалах справи відповідь є
відповіддю по суті запиту, та не може
вважатися неповною відповіддю,
оскільки чинним законодавством не
передбачено можливості зобов'язати
суб'єкта владних повноважень надати
відповідь, яка б влаштовувала заявника.
Незгода позивача зі змістом відповіді
також не може кваліфікуватись судом як
незаконність дій Гатненської
сільської ради і не є підставою для
визнання відповіді такою, що надана не
по суті.

Згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»
розпорядник інформації, який не
володіє запитуваною інформацією, але
якому за статусом або характером
діяльності відомо або має бути відомо,
хто нею володіє, зобов'язаний направити
цей запит належному розпоряднику з
одночасним повідомленням про це
запитувача.

З матеріалів справи вбачається, що
управління Держземагенства у
Києво-Святошинському районі Київської
області листом № 01-21/988 від 17.09.2013 надало
позиву відповідь, що воно не володіє
інформацією про вільні земельні
ділянки до моменту внесення даних про
них до Державного земельного кадастру
та направляє запит за належністю.

Згідно зі ст. 33 Закону України
«Державний земельний кадастр» облік
земель у Державному земельному
кадастрі здійснюється за кількістю та
якістю земель і земельних угідь.

Відповідно до п.6 ст.28-1 прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про Державний земельний кадастр» до
2015 року облік кількості та якості
земель здійснюється на підставі
державної статистичної звітності в
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України. Копії звітів з
кількісного обліку земель передаються
на безоплатній основі відповідним
сільським, селищним та міським радам.

У ст. 38 Закону України «Про Державний
земельний кадастр» визначено порядок
користування відомостями Державного
земельного кадастру.

Приписами ч. 5 ст. 38 Закону України «Про
Державний земельний кадастр»
встановлено перелік осіб, які мають
право на отримання відомостей з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку, а саме:

- власник (власники) та користувачі
земельної ділянки або уповноважені
ними особи;

- спадкоємці (правонаступники - для
юридичних осіб) осіб, зазначених в
абзаці другому цієї частини, або
уповноважені ними особи;

- особа (особи), в інтересах якої (яких)
встановлено обмеження, або
уповноважені ними особи;

- органи державної влади та органи
місцевого самоврядування для
реалізації своїх повноважень,
визначених законом;

- особи, які в установленому законом
порядку включені до Державного
реєстру сертифікованих
інженерів-землевпорядників та
Державного реєстру
інженерів-геодезистів, і особи, які
отримали ліцензії на проведення
землеоціночних робіт та земельних
торгів, землеоціночних робіт, для
виконання зазначених робіт.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що позивач не є особою,
яка має право на отримання відомостей з
Державного земельного кадастру .

Частиною 1 статті 24 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»
передбачено, що відповідальність за
порушення законодавства про доступ до
публічної інформації несуть особи,
винні у вчиненні таких порушень: 1)
ненадання відповіді на запит; 2)
ненадання інформації на запит; 3)
безпідставна відмова у задоволенні
запиту на інформацію; 4) несвоєчасне
надання інформації.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що оскільки наявні в
матеріалах справи відповіді є
відповідями по суті запитів, вони
виконані на бланку виконавчого
комітету та управління
Держземагентства у
Києво-Святошинському районі Київської
області, належним чином зареєстровані
та підписані сільським головою та
начальником відділу державного
земельного кадастру відповідно, згідно
з розподілом повноважень, то позовні
вимоги є необґрунтованими та
задоволенню не підлягають.

Крім того, згідно ст. 7 КУпАП ніхто не
може бути підданий заходу впливу в
зв'язку з адміністративним
правопорушенням інакше як на підставах
і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про
адміністративні правопорушення
здійснюється на основі суворого
додержання законності. Застосування
уповноваженими на те органами і
посадовими особами заходів
адміністративного впливу провадиться
в межах їх компетенції, у точній
відповідності з законом.

Згідно ст. 33 вищезазначеного кодексу
стягнення за адміністративне
правопорушення накладається у межах,
установлених цим Кодексом та іншими
законами України.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП
обов'язковою умовою притягнення особи
до адміністративної відповідальності
є наявність події адміністративного
правопорушення.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення
адміністративного правопорушення
складається протокол уповноваженими
на те посадовими особами або
представником громадської організації
чи органу громадської діяльності.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів звертає увагу, що оскільки
порядок притягнення особи до
адміністративної відповідальності
передбачений КУпАП і не регулюється
нормами КАС України, більш того, в
матеріалах справи відсутній протокол
про вчинення адміністративного
правопорушення, який повинен бути
складений уповноваженою особою, то
вимоги щодо стягнення з голови
Гатненської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області Корицького Броніслава
Броніславовича та начальника
Управління Держземагентства у
Києво-Святошинському районі Київської
області Левченка Олега Васильовича
штрафу на користь Державного бюджету
за порушення ст. 212-3 КУпАП задоволенню
також не підлягають.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що суд першої інстанції
ухвалив законне та обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 04.04.2014 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.