Справа № 2а-3998/11/2770
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/65561/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І. (доповідач), Лиски Т.О.,
Олендера І.Я.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті
Міністерства транспорту та зв'язку
України про визнання недійсною
постанови,

в с т а н о в и в :

У грудні 2011 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя від 28 лютого 2012 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 17 вересня
2012 року, у задоволенні позову
відмовлено.

В касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати ці рішення та
прийняти нове рішення про задоволення
позову.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами встановлено, що державними
інспекторами територіального
управління Головної державної
інспекції на автомобільному
транспорті у місті Севастополі
здійснено перевірку транспортного
засобу DАЕWOO Lanos, державний номер НОМЕР_1,
який знаходиться у власності позивача
ОСОБА_5

Згідно акту перевірки № 026385 від 6
вересня 2011 року на даху автомобіля
встановлено ліхтар таксі «Фараон» і
зазначено, що автотранспортний засіб
обладнаний радіостанцією.

Водієм даного автомобіля ОСОБА_6 при
здійсненні перевірки був наданий
діючий дозвіл на експлуатацію
радіоелектронного засобу.

Позивач ОСОБА_5 є одним із засновників
Приватного підприємства «Фараон плюс»
та Приватного підприємства «Фараон
плюс 2», видом діяльності яких є надання
послуг з перевезення пасажирів та їх
багажу на таксі.

Територіальним управлінням Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті у м. Севастополі 1 листопада
2011 року прийнято постанову № 123960 про
застосування до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 фінансових
санкцій відповідно до абзацу 4 частини
першої статті 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт» у розмірі 510
грн. 00 коп.

У відповідності до ч. 1 ст. 39 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
автомобільні перевізники, водії,
пасажири повинні мати і пред'являти
особам, які уповноважені здійснювати
контроль на автомобільному транспорті
та у сфері безпеки дорожнього руху,
документи, на підставі яких
виконуються пасажирські перевезення.

Документи для фізичної особи, що
здійснює перевезення пасажирів на
таксі: для автомобільного перевізника -
ліцензія, інші документи, передбачені
законодавством України; для водія
таксі - посвідчення водія відповідної
категорії, свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу, ліцензійна
картка, інші документи, передбачені
законодавством України.

Відповідно до ст. 60 цього Закону за
порушення законодавства про
автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
застосовуються санкції за надання
послуг з перевезень пасажирів та
вантажів без оформлення документів,
перелік яких визначений статтями 39 та 48
цього Закону, - штраф у розмірі ста
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Згідно ч.2 ст.138 КАС України предметом
доказування є обставини, якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

У відповідності до ч.1 ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно п.4 ст.70 КАС України обставини,
які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Частиною 2 та 4 ст.71 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, якщо відповідачу потрібно
довести правомірність свого рішення,
дій чи бездіяльності, то позивачу
необхідно довести факт порушення його
прав, свобод чи інтересів рішенням,
дією чи бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень, на які посилається
позивач.

При цьому, як правильно зазначено
судами першої та апеляційної
інстанцій, у даному випадку доводи
позивача щодо протиправності дій
відповідачів не знайшли свого
підтвердження у судових засіданнях і
позивачем не надано належних доказів
для підтвердження таких доводів.

З наведеного вбачається, що суди
попередніх інстанцій правильно
врахували зазначені обставини і
зробили правильний висновок про
відсутність підстав для прийняття
рішення на корить позивача. Цей
висновок ґрунтується на повно та
всебічно встановлених обставинах
справи, які підтверджені належним
чином перевіреними і наявними у справі
доказами.

Доводи касаційної скарги зроблених
цими судами висновків не спростовують.

Згідно статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ч. 2 ст. 220 КАС України
суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230 КАС
України, суд,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_7, представника
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Севастополь від 28 лютого 2012 року
та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 17 вересня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска

І.Я. Олендер