Справа № 607/18589/13-а
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року
Справа
№ 876/14130/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 31 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Тернополі про визнання дій
протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок призначеної
пенсії,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2013 року позивач - ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Тернополі, в якому просить визнати
протиправними дії відповідача
стосовно застосування до нього
положень ч.3 ст.42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» щодо обмеження
підвищення розміру його пенсії;
визнати протиправними дії відповідача
стосовно неперерахування і невиплати
йому з 01.10.2011 р. пенсії в більшому
розмірі у зв'язку із збільшенням
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність;
зобов'язати відповідача перерахувати і
виплатити йому різницю між нарахованою
у відповідності до законодавства
України і отриманою ним пенсію, і в
подальшому нараховувати і
виплачуватимеш пенсію в повному
розмірі без застосування до нього
положень ч.3 ст.42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» щодо обмеження
підвищення розміру його пенсії.

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 31 жовтня 2013 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що 01.10.2011 року набрав
чинності прийнятий 08.07.2011 року Закон
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» №3668-VІ.

Згідно ч.3 ст.42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (із змінами внесеними
Законом №3668-VI), у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, обчислений відповідно
до статті 28 цього Закону (крім
пенсіонерів, які працюють (провадять
діяльність, пов'язану з отриманням
доходу, що є базою нарахування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування). Перерахунок
пенсії проводиться з дня встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму.
Пенсіонерам, які працюють (провадять
діяльність, пов'язану з отриманням
доходу, що є базою нарахування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування), після
звільнення з роботи або припинення
такої діяльності пенсія
перераховується з урахуванням
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, який встановлений на дату
звільнення з роботи або припинення
такої діяльності.

Згідно абз.3 ч.2 Розділу 2 Перехідних та
прикінцевих положень Закону України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» №3668-VІ від 08.07.2011р. порядок
виплати пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання) працюючим
пенсіонерам, встановлений цим Законом,
не поширюється на пенсіонерів, яким
призначена пенсія (щомісячне довічне
грошове утримання) та які влаштувалися
на роботу де набрання чинності цим
Законом. Якщо внаслідок прийняття
цього Закон розмір пенсії зменшується,
пенсія виплачується в раніше
встановленою розмірі.

Отже, пунктом 2 Прикінцевих та
перехідних положень Закону № 3668-VI не
допускається обмеження розміру пенсії,
у порівнянні з тим розміром пенсії,
який пенсіонер отримував до набрання
чинності Законом № 3668-VI. При цьому
розміром пенсії вважається грошова
сума, яку отримує пенсіонер, що
виражена в національній валюті України
- гривні.

Враховуючи, що після набрання чинності
Законом №3668-VІ розмір пенсії позивача
не зменшено, тому у відповідача
відсутні на даний час правові підстави
для перерахунку пенсії з урахуванням
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
необ'єктивною, необґрунтованою та
винесеною із неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи,
недоведеністю обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими,
невідповідністю висновків суду
обставинам справи та порушенням норм
матеріального права, ОСОБА_1 оскаржив
її, подавши апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 31 жовтня 2013
року та прийняти нову постанову, якою
повністю задовольнити позов.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт зазначає, що судом
першої інстанції безпідставно не
досліджено і не взято до уваги те, що
розмір пенсії (без інших пенсійних
виплат) для нього не може бути меншим
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; пенсія
повинна збільшуватися на один процент
заробітку за кожний рік роботи понад 20
років стажу роботи. Апелянт вважає, що
йому повинно доплачуватись 30 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, і не враховано, що відповідач
протиправно виплачує йому пенсію меншу
за розмір прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, не
доплачує йому 30 процентів прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю і не
збільшує пенсію на один процент
заробітку за кожний рік роботи понад 20
років стажу роботи, адже його стаж
роботи становить на сьогоднішній день
понад 38 років, що підтверджується
матеріалами справи, чим порушує його
охоронювані законом права та інтереси,
що призвело до постановлення невірного
висновку.

Окрім того, апелянт вказує на те, що
судом першої інстанції дано
неправильну юридичну оцінку і
безпідставно не взято до уваги те, що
згідно абз.3 ч.2 Розділу 2 Перехідних та
прикінцевих положень Закону України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» №3668-VІ від 08.07.2011 р. порядок
виплати пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання) працюючим
пенсіонерам, встановлений цим Законом,
не поширюється на пенсіонерів, яким
призначена пенсія (щомісячне довічне
грошове утримання) та які влаштувалися
на роботу до набрання чинності цим
Законом.

Таким чином, судом першої інстанції
безпідставно не було досліджено і не
взято до уваги те, що відповідач в
порушення вимог абз.3 ч.2 Розділу 2
Перехідних та прикінцевих положень
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» №3668-VІ
від 08.07.2011 р., ст.ст.22,58 Конституції
України, протиправно застосовує до
позивача положення ч.3 ст.42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (із
змінами внесеними Законом №3668-VI) щодо
обмеження підвищення розміру пенсії, і
протиправно не підвищує йому розмір
пенсії, і не виплачує підвищений розмір
пенсії, адже розмір прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність неодноразово
збільшувався з 01.10.2011 року.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило, а тому суд апеляційної
інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1
ст.197 КАС України вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що ОСОБА_1, 1949року
народження, є пенсіонером та перебуває
на обліку в управлінні Пенсійного
фонду України в м. Тернополі, позивач з
11.06.1999 року одержує пенсію за віком на
пільгових умовах. В подальшому після
призначення пенсії позивач
продовжував працювати.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
порядок визначення заробітної плати
(доходу) для обчислення пенсії
встановлено частиною другою статті 40
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Перерахунок пенсій у
зв'язку зі збільшенням, зокрема
страхового стажу, встановлено частиною
четвертою статті 42 зазначеного Закону.

Так, частиною другою статті 40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
встановлено формулу заробітної плати
(доходу) для обчислення пенсії.

У редакції Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року, яка
набрала чинності 1 січня 2004 року,
зазначена формула була такою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата
працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує року звернення за
призначенням пенсії;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати
(доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3
+... + Кзn);

К - кількість місяців страхового стажу,
за які розраховано коефіцієнти
заробітної плати (доходу)
застрахованої особи (абзаци
другий-шостий частини другої статті 40
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»).

Частиною четвертою статті 42
зазначеного Закону (у редакції від 9
липня 2003 року) визначено, що у разі, якщо
застрахована особа після призначення
пенсії продовжувала працювати,
провадиться перерахунок пенсії з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії.

Кожний наступний перерахунок пенсії
провадиться не раніш як через два роки
після попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії.

Перерахунок пенсії здійснюється із
заробітної плати (доходу), з якої була
обчислена пенсія, або за періоди
страхового стажу, зазначені в частині
першій статті 40 цього Закону.

Аналіз частини четвертої статті 42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» свідчить, що при
перерахунку пенсії застосовується
заробітна плата (дохід) пенсіонера, яку
він отримував до призначення пенсії,
або яку він отримував за період роботи,
який є періодом страхового стажу.

З огляду на викладене під час
перерахунку пенсії у формулі Зп = Зс х
(Ск : К) змінюються лише показники Ск та
К. Зокрема, у величину Ск додаються
коефіцієнти заробітної плати (доходу)
за кожен місяць страхового стажу, який
став підставою для перерахунку пенсії.
Що ж стосується показника К, то він
збільшується кількістю додаткових
місяців страхового стажу. Решта
показників залишається без змін.

Таким чином, під час перерахунку пенсії
величина середньої заробітної плати
(доходу) враховується та, яка
використовувалася під час призначення
пенсії, тобто це - середня заробітна
плата працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує року звернення за
призначенням пенсії (абзац четвертий
частини другої статті 40 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»).

Підпунктом «б» підпункту 9 пункту 35
розділу II Закону «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України",
який набрав чинності з 1 січня 2008 року,
абзац четвертий частини другої статті
40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» було викладено в новій
редакції: «Зс (середня заробітна плата
(дохід) в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
відповідно до цього Закону
враховується для обчислення пенсії, за
календарний рік, що передує року
звернення за призначенням пенсії.
Порядок визначення показників
зазначеної заробітної плати
затверджується Пенсійним фондом
України за погодженням з центральними
органами виконавчої влади у галузях
статистики, економіки, праці та
соціальної політики і фінансів".

Цим же Законом (підпункт «б» підпункту
10 пункту 35 розділу II) частину четверту
статті 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» викладено в такій
редакції: «У разі якщо застрахована
особа після призначення пенсії
продовжувала працювати, провадиться
перерахунок пенсії з урахуванням не
менше ніж 24 місяців страхового стажу
після призначення (попереднього
перерахунку) пенсії незалежно від
перерв у роботі. Перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія.
За бажанням пенсіонера перерахунок
пенсії провадиться із заробітної плати
за періоди страхового стажу, зазначені
в частині першій статті 40 цього Закону,
із застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески та яка відповідно до
цього Закону враховується для
обчислення пенсії, за календарний рік,
що передує року перерахунку пенсії. При
цьому з періоду, за який враховується
заробітна плата (дохід) для перерахунку
пенсії, період після призначення
пенсії не підлягає виключенню згідно
із абзацом третім частини першої
статті 40 цього Закону. У разі якщо
застрахована особа після призначення
(перерахунку) пенсії має менше ніж 24
місяці страхового стажу, перерахунок
пенсії провадиться не раніше як через
два роки після призначення
(попереднього перерахунку) з
урахуванням страхового стажу після
призначення (попереднього перерахунку)
з урахуванням заробітної плати, з якої
призначено (попередньо перераховано)
пенсію».

Тобто, з 1 січня 2008 року змінено
показник середньої заробітної плати
(доходу) - однієї із складових формули
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії та встановлено, що
цим показником має бути середня
заробітна плата (дохід) в середньому на
одну застраховану особу в цілому по
Україні, з якої сплачено страхові
внески.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008,
положення підпункту «б» підпункту 9,
підпункту «б» підпункту 10 пункту 35
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними).

За таких умов, з 22 травня 2008 року
відновили дію положення частини другої
статті 40 та частини четвертої статті 42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у первинній його
редакції, які й підлягають
застосуванню.

28 травня 2008 року Кабінетом Міністрів
України прийнято постанову № 530 «Деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян», яким встановлено
порядок перерахунку пенсій особам, які
після її призначення продовжували
працювати, відмінний від того порядку,
який визначений частиною четвертою
статті 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (у редакції від 09 липня 2003
року).

В результаті, починаючи з 28 травня 2008
року діють два нормативно-правові акти
(Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та постанова Кабінету
Міністрів України № 530 від 28 травня 2008
року), які по-різному регулюють розмір
показника середньої заробітної плати,
що враховується для обчислення пенсії.

Отже, виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над іншими
підзаконними нормативними актами, в
даному випадку застосуванню підлягає
Закон України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», а саме
нормативні положення статті 42 цього
Закону, що діяли в редакції до
скасування змін, внесених за Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», та були і
залишаються чинними на момент
проведення перерахунку пенсії. Як
зазначалося вище, зі змісту цих
положень випливає, що під час
перерахунку пенсії величина середньої
заробітної плати (доходу) враховується
та, яка використовувалася під час
призначення пенсії.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції приходить до переконання про
безпідставність позовних вимог ОСОБА_1,
а тому судом першої інстанції
правомірно відмовлено в задоволенні
таких вимог.

З огляду на викладене, апеляційний суд
приходить до переконання, що суд першої
інстанції, вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм належну правову оцінку, а
доводи апелянта на правомірність
прийнятої постанови не впливають та
висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.195, п.п.1,2 ч.1 ст.197, ст.ст. 198,
200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 31 жовтня 2013
року у справі №607/18589/13-а за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м. Тернополі про визнання дій
протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок призначеної
пенсії - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник