Справа № 2-а-6108/11/2413
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-6108/11/2413
Головуючий у 1-й інстанції: Мартинюк А.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сапальова Т.В.

судді: Боровицький О. А. Граб Л.С.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Головного Управління праці та
соціального захисту населення
Чернівецької обласної державної
адміністрації на постанову
Хотинського районного суду
Чернівецької області від 22 вересня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Головного Управління
праці та соціального захисту населення
Чернівецької обласної державної
адміністрації про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

у вересні 2011 року позивач звернувся до
Хотинського районного суду
Чернівецької області з позовом до
Головного Управління праці та
соціального захисту населення
Чернівецької обласної державної
адміністрації про стягнення з
відповідача на користь позивача суму
невиплаченої щорічсної допомоги за 2011
рік у розмірі 6660 грн.

Постановою Хотинського районного суду
Чернівецької області від 22 вересня 2011
року позовні вимоги задоволено
частково: визнано протиправними дії
відповідача; зобов'язано Головне
Управління праці та соціального
захисту населення Чернівецької
обласної державної адміністрації
перерахувати та виплатити позивачу
інваліду війни І групи разову грошову
допомогу до дня 5 травня за 2011
відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" у розмірі 10
мінімальних пенсій за віком,
встановлених відповідно до ч. 1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з урахуванням вже
виплаченої щорічної разової грошової
допомоги до дня 5 травня.

Не погоджуючись з постановленим
рішенням суду першої інстанції,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Хотинського районного суду
Чернівецької області, як таку, що
винесена з порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, прийнявши нову постанову про
відмову у задоволенні позову позивачу.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Так, як встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, позивач є
інвалідом війни дій та має право на
щорічну одноразову грошову допомогу до
5 травня в розмірах, встановлених
Законом.

Задовольняючи вимоги позивача, суд
першої інстанції виходив з того, що він
є інвалідом війни І групи, якому
відповідно до вимог ст. 13 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту"
щорічно до 05 травня виплачується
грошова допомога у розмірі десяти
мінімальних пенсій за віком.

Безспірно встановлено, що позивач є
інвалідом війни І групи, яким
відповідно до вимог ст. 13 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту"
щорічно до 05 травня виплачується
грошова допомога у розмірі десяти
мінімальних пенсій за віком.

Згідно з частинами 1 та 4 ст. 17-1 даного
Закону вказану виплату здійснюють
органи праці та соціального захисту
населення через відділення зв'язку або
через установи банків (шляхом
перерахування на особовий рахунок
отримувача) пенсіонерам - за місцем
отримання пенсії, а особам, які не є
пенсіонерами, - за місцем їх проживання
чи одержання грошового утримання.
Особи, які не отримали разової грошової
допомоги до 5 травня, мають право
звернутися за нею та отримати її до 30
вересня відповідного року, в якому
здійснюється виплата допомоги.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік" внесено зміни до
деяких законодавчих актів України,
зокрема, до ст. 13 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", якими обов'язок
визначення розміру щорічної разової
грошової допомоги покладено на Кабінет
Міністрів України у межах бюджетних
призначень, встановлених законом про
Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 такі
положення визнані неконституційними.

Статтею 152 Конституції України
передбачено, що Закони, інші правові
акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Таким чином, після 22.05.2008 року
застосуванню до спірних правовідносин
підлягали положення Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту".

У 2011 році Закон України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" не зупинявся та не
змінювався, тому позивач має право на
отримання щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня відповідно до ст. 13
цього Закону.

В даному випадку, до спірних
правовідносин не підлягає
застосуванню постанова Кабінету
Міністрів України від 04.04.2011 року №341
"Про розміри разової грошової допомоги,
що виплачується у 2011 році відповідно до
Законів України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
та "Про жертви нацистських
переслідувань", якою визначений розмір
виплат разової грошової допомоги до 5
травня, оскільки, виходячи із загальних
принципів пріоритетності законів над
підзаконними актами, при розрахунку
розміру разової грошової допомоги слід
керуватися Законом (Законом України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту"), а не
підзаконним нормативно-правовим актом.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України
"Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999р.
№966-14 для встановлення розмірів
мінімальної заробітної плати та
мінімальної пенсії за віком
застосовується прожитковий мінімум.

З вищезазначеного випливає, що
прожитковий мінімум є основою для
розрахунку мінімальної заробітної
плати, мінімальної пенсії за віком,
інших соціальних виплат виходячи з
вимог Конституції України та законів
України, та ґрунтується, зокрема, на
частині 3 статті 46 Конституції, у
відповідності до якої пенсії, інші види
соціальних виплат та допомоги не
можуть бути нижчими ніж прожитковий
мінімум, встановлений Законом.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається за правилами,
передбаченими частиною 1 статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", згідно з якою мінімальний
розмір пенсії за віком встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом. Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене, положення
частини 3 статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, не можуть бути взяті до уваги,
оскільки наявність такої норми та
відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
підвищення пенсії, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок і виплату позивачу
щорічної разової допомоги до 5 травня у
розмірі десяти мінімальних пенсій за
віком за 2011 рік, з урахуванням фактично
отриманих сум.

На підставі наведеного, враховуючи
положення ст. 195 КАС України та беручи
до уваги надане суду апеляційної
інстанції право перегляду рішень суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб, строках та
межах, визначених законом.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про порушення судом
першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, тобто
прийнята постанова відповідає
матеріалам справи та вимогам закону і
підстав для її скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного
Управління праці та соціального
захисту населення Чернівецької
обласної державної адміністрації,
-залишити без задоволення, а постанову
Хотинського районного суду
Чернівецької області від 22 вересня 2011
року, -без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.