Справа № 2а-12550/11/0170/70/18
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/14963/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів : Логвиненко А.О.
(доповідач), Горбатюк С.А., Конюшко К.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
заступника прокурора Автономної
Республіки Крим на постанову окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 20.11.2012р. та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 20.02.2013р. у
справі

за позовом Заступника прокурора м.
Ялта в інтересах держави в особі
Республіканського комітету Автономної
Республіки Крим з охорони
навколишнього природного середовища

до відповідача-1 Лівадійської селищної
ради

відповідача-2 Управління Держкомзему
в м. Ялта

з участю третіх осіб без самостійних
вимог на предмет спору :

1. ОСОБА_3

2. Ялтинській гірсько-лісовий природний
заповідник

про визнання недійсним рішення,
зобов'язання виконати дії, -

В С Т А Н О В И В :

12.10.2011р. до суду з позовом в інтересах
держави в особі Республіканського
комітету Автономної Республіки Крим з
охорони навколишнього природного
середовища звернувся заступник
прокурора м. Ялта. Посилаючись на те, що
рішенням Лівадійської селищної ради
від 15.12.2005р. протиправно передано у
власність ОСОБА_3 земельну ділянку, що
знаходиться на території Ялтинського
гірсько-лісового природного
заповідника, прокурор просив скасувати
рішення селищної ради та зобов'язати
управління Держкомзему в м. Ялта
вчинити дії по скасуванню реєстрації
запису про власність на земельну
ділянку.

Постановою окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 20.11.2012р., залишеною
без змін ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 20.02.2013р., в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з судовими рішеннями,
прокурор звернувся з касаційною
скаргою, в якій, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
просив їх скасувати та задовольнити
позов. При цьому скаржник зазначив, що
суди дійшли помилкового висновку про
необґрунтованість позовних вимог.

У своїх запереченнях ОСОБА_3
зазначила, що рішення судів є законними
та обґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Лівадійської селищної ради
№89 від 5.12.2005р. затверджено проект
землевідведення та передано у
власність ОСОБА_3 земельну ділянку
площею 0,15га, розташовану за адресою :
АДРЕСА_1, для будівництва та
обслуговування житлового будинку.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_3
отримала державний акт про право
власності на земельну ділянку, який
зареєстровано управлінням Держкомзему
в м. Ялта в Книзі записів реєстрації
державних актів.

Відповідно до частини другої статті 71
КАС України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Прокурором заявлено
адміністративний позов, який
обґрунтовано тим, що Лівадійська
селищна рада не мала права
розпоряджатися земельною ділянкою
площею 0,15га, розташованою за адресою :
АДРЕСА_1, оскільки вказана земельна
ділянка знаходилась у користуванні
Ялтинського гірсько-лісового
природного заповідника та відноситься
до земель природно-заповідного та
іншого природоохоронного призначення.

В підтвердження своїх доводів
прокурор надав вирок у кримінальній
справі, яким було визнано винним у
скоєнні злочинів посадову особу
управління екологічної інспекції
Південно-Кримського регіону, що
надавала завідомо неправдиву
інформацію про те, що земельні ділянки,
якими у 2005р. розпорядилась Лівадійська
селищна рада, не віднесено до земель
природно-заповідного та іншого
природоохоронного призначення, та
висновок судової експертизи,
проведеної у рамках кримінальної
справи, з якого вбачається, що земельна
ділянка, видана ОСОБА_3, розташована на
території Ялтинського
гірсько-лісового природного
заповідника.

Крім того, до матеріалів справи
долучено копію висновку судової
експертизи, проведеної у межах
адміністративної справи №2а-15419/11/0170/11,
з якого вбачається, що через
відсутність технічної документації із
землеустрою неможливо визначити, чи
знаходились земельні ділянки (серед
яких і земельна ділянка, надана ОСОБА_3.)
в межах Ялтинського гірсько-лісового
природного заповідника.

Оскільки, відповідно до положень
Земельного кодексу України та Закону
України «Про природно-заповідний фонд
України» (в редакції, що діяла на час
прийняття оскаржуваного рішення)
встановлено особливий порядок
розпорядження землями
природно-заповідного та іншого
природоохоронного призначення,
Лівадійська селищна рада повинна була
надати докази того, що вона мала право
розпоряджатися земельною ділянкою
площею 0,15га, розташованою за адресою :
АДРЕСА_1, та здійснила свої дії у
відповідності до вимог чинного на той
час законодавства.

Проте, в порушення приписів частини
другої статті 71 КАС України,
відповідач-1 не надав заперечень на
позов прокурора та доказів в
підтвердження наявності у селищної
ради права розпоряджатися спірною
земельною ділянкою.

Відтак, висновки судів попередніх
інстанцій щодо законності дій
Лівадійської селищної ради при
прийнятті рішення №89 від 5.12.2005р. є
помилковими та не ґрунтуються на
матеріалах справи.

Що стосується вимог прокурора в
частині «зобов'язання управління
Держкомзему в м.Ялта вчинити дії щодо
скасування реєстрації запису про
державну реєстрацію документа, що
посвідчує право на земельну ділянку -
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯА №526851, який
зареєстровано в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі 27.01.2006р. за
№17», то колегія суддів враховує
наступне.

На момент звернення прокурора з
адміністративним позовом порядок
ведення Книги записів реєстрації
державних актів на право власності на
землю внормовувався різними
нормативними актами, зокрема,
Постановою КМУ від 9.09.2009р. №1021 «Про
затвердження порядків ведення
Поземельної книги і Книги записів про
державну реєстрацію державних актів на
право власності на земельну ділянку та
на право постійного користування
земельною ділянкою, договорів оренди
землі»; наказом Державного комітету
України по земельних ресурсах від
2.07.2003р. №174, яким затверджено
Тимчасовий порядок ведення державного
реєстру земель, тощо.

В той же час, прокурором не зазначено
правових підстав, на підставі яких суд
може покласти на відповідача-2
обов'язок скасувати реєстрацію запису,
що унеможливлює оцінку
обґрунтованості його вимог та
унеможливлює задоволення позову в цій
частині.

Відповідно до статті 229 КАС України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Оскільки обставини справи
встановлено повно, а судами першої та
апеляційної інстанцій неправильно
застосовано норми матеріального та
процесуального права, колегія суддів
доходить висновку про те, що постанова
окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 20.11.2012р.
та ухвала Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 20.02.2013р. повинні бути скасовані, а
позов - частково задоволено.

Керуючись статтями 222, 223, 229, 230, 232, 254
КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу заступника
прокурора Автономної Республіки Крим
задовольнити частково.

Постанову окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 20.11.2012р. та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 20.02.2013р.
скасувати.

Позов заступника прокурора м. Ялта
задовольнити частково.

Визнати нечинним та скасувати
рішення Лівадійської селищної ради №89
від 5.12.2005р.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копії особам, які беруть участь у
справі, оскарженню не підлягає, але
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку, передбаченому ст.
235-244 КАС України.

Судді
А.О.
Логвиненко

С.А.
Горбатюк

К.В. Конюшко