Справа № 2а/2370/8086/11
Суддя: Приходько І.В.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2014 року
м. Київ К/9991/54285/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Приходько І.В. Бухтіярової І.О.
Маринчак Н.Є. розглянувши в
попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу приватного
підприємства «Надія»

на постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 14.12.2011 р.

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 08.08.2012 р.

у справі № 2а/2370/8086/2011

за позовом приватного підприємства
«Надія»

до Державної податкової інспекції у м.
Черкаси

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2011 року приватне
підприємство «Надія» (далі - позивач, ПП
«Надія») звернулось до Черкаського
окружного адміністративного суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у м. Черкаси (далі -
відповідач, ДПІ у м. Черкаси), в якому
просило суд визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення від 25.07.2011 р. №
.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 14.12.2011 р.,
яка залишена без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 08.08.2012 р., у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятими
рішеннями судів попередніх інстанцій,
позивач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, з
посиланням на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 14.12.2011 р. та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 08.08.2012 р. і
прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити.

Відповідач письмових заперечень на
касаційну скаргу не надав.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в період з 06.06.2011 р. по
05.07.2011 р. посадовими особами ДПІ у м.
Черкаси, згідно пункту 77.1 статті 77
Податкового кодексу України та
відповідно до плану-графіка проведення
планових виїзних перевірок суб'єктів
господарювання на ІІ квартал 2011 року,
була проведена планова виїзна
перевірка ПП «Надія» з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.04.2010 р. по 31.03.2011 р., за
результатами якої складено акт від
12.07.2011 р. № 1748/23-2/21356758 та встановлено
порушення позивачем, зокрема, вимог
статті 1 Закону України «Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті».

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем 25.07.2011 р. було винесено
податкове повідомлення-рішення №
, яким позивачу, відповідно до
статті 4 Закону України «Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті», визначено суму пені за
порушення термінів розрахунків у сфері
ЗЕД у розмірі 89 672,62 грн.

Як вбачається з акту перевірки №
1748/23-2/21356758 від 12.07.2011 р. підставами для
нарахування позивачу вказаних
податкових зобов'язань слугували
встановлена заборгованість по
контракту від 15.01.2009 р. з ТОВ «Ободани ва
Бинокор» (Таджикистан) в сумі 2 400 євро
та встановлена заборгованість по
контракту від 29.03.2010 р. № 1/01ВЭД з ТОВ
«Восточная горная компанія»
(Таджикистан) в розмірі 72 300 доларів США.

Суди попередніх інстанцій, вирішуючи
спір по суті та відмовляючи у
задоволенні позовних вимоги, з
висновками яких погоджується колегія
суддів касаційної інстанції, виходили
з наступних мотивів.

Статтею 1 Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність»
визначено, що зовнішньоекономічна
діяльність - діяльність суб'єктів
господарської діяльності України та
іноземних суб'єктів господарської
діяльності, побудована на
взаємовідносинах між ними, що має місце
як на території України, так і за її
межами.

Відповідно до статті 35 Закону України
«Про зовнішньоекономічну діяльність»
суб'єкти зовнішньоекономічної
діяльності несуть відповідальність у
видах та формах, передбачених статтями
33 і 37 цього Закону, іншими законами
України та/або зовнішньоекономічними
договорами (контрактами).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті» виручка резидентів у
іноземній валюті підлягає зарахуванню
на їх валютні рахунки в уповноважених
банках у строки виплати
заборгованостей, зазначені в
контрактах, але не пізніше 180
календарних днів з дати митного
оформлення (виписки вивізної вантажної
митної декларації) продукції, що
експортується, а в разі експорту робіт
(послуг), прав інтелектуальної
власності - з моменту підписання акта
або іншого документа, що засвідчує
виконання робіт, надання послуг,
експорт прав інтелектуальної
власності. Перевищення зазначеного
строку потребує висновку центрального
органу виконавчої влади з питань
економічної політики.

Відповідно до статті 4 Закону України
«Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті» порушення
резидентами строків, передбачених
статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за
собою стягнення пені за кожний день
прострочення у розмірі 0,3 відсотка від
суми неодержаної виручки (вартості
недопоставленого товару) в іноземній
валюті, перерахованої у грошову
одиницю України за валютним курсом
Національного банку України на день
виникнення заборгованості. Загальний
розмір нарахованої пені не може
перевищувати суми неодержаної виручки
(вартості недопоставленого товару).

У разі прийняття до розгляду судом,
Міжнародним комерційним арбітражним
судом чи Морською арбітражною комісією
при Торгово-промисловій палаті України
позовної заяви резидента про стягнення
з нерезидента заборгованості, яка
виникла внаслідок недотримання
нерезидентом строків, передбачених
експортно-імпортними контрактами,
строки, передбачені статтями 1 і 2 цього
Закону, зупиняються і пеня за їх
порушення в цей період не сплачується.

У разі прийняття судом рішення про
відмову в позові повністю або частково
або припинення (закриття) провадження у
справі чи залишення позову без
розгляду строки, передбачені статтями 1
і 2 цього Закону, поновлюються і пеня за
їх порушення сплачується за кожний
день прострочення, включаючи період, на
який ці строки було зупинено.

У разі прийняття судом рішення про
задоволення позову пеня за порушення
строків, передбачених статтями 1 і 2
цього Закону, не сплачується з дати
прийняття позову до розгляду судом.

Державні податкові інспекції вправі за
наслідками документальних перевірок
безпосередньо стягувати з резидентів
пеню, передбачену цією статтею.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, 29.12.2008 р. позивач
(замовник) та «Elkon Beton Makinalari Sanayi ve Ticaret
Limited Sirketi» (постачальник) уклали
контракт № 2008/44, за умовами якого
постачальник зобов'язався виготовити
та поставити замовнику обладнання -
мобільний бетонорозмішувальний завод
ELKON MOBILE MASTER-60 PANTHERA.

У подальшому, на підставі контракту від
15.01.2009 р. позивач (орендодавець) передав
в оренду вказаний мобільний
бетонорозмішувальний завод ELKON MOBILE
MASTER-60 PANTHERA ТОВ «Ободани ва Бинокор»
(орендар). За контрактом орендодавець
передає в оренду мобільний
бетонорозмішувальний завод ELKON MOBILE
MASTER-60 PANTHERA, а орендар зобов'язаний
сплачувати 1 200 євро орендної плати в
місяць.

Згідно додаткової угоди від 30.09.2009 р. до
контракту від 15.01.2009 р., складеної
позивачем та ТОВ «Ободани ва Бинокор»
сторони домовились про припинення дії
контракту, у зв'язку з чим 01.10.2009 р.
обладнання за актом приймання-передачі
було повернуто позивачу.

Отже, борг за надані послуги з оренди
обладнання за вказаним контрактом за
серпень та вересень 2009 р. становить 2 400
євро.

У декларації про валютні цінності,
доходи та майно, що належать резиденту
України і знаходяться за її межами
станом на 01.01.2011 р. у графі товари
(роботи, послуги), що експортовані
резидентом за межі України з оплатою в
іноземній валюті і за які на звітну
дату не надійшли в установлені
законодавством терміни валютні кошти
на валютний рахунок резидента в
уповноваженому банку вказано: ТОВ
«Ободани ва Бинокор», Таджикистан,
перелік майна бетонорозмішувальний
завод, вартість у валюті 2 400 євро.

17.12.2009 р. позивач (орендодавець) та ТОВ
«Восточная горная компания» (орендар)
підписали контракт № 03/ВЭД, за яким
позивач передав орендарю мобільний
бетонорозмішувальний завод ELKON MOBILE
MASTER-60 PANTHERA.

На виконання умов вказаного контракту,
17.12.2009 р. орендарю на підставі акту
приймання-передачі передано
обладнання - мобільний
бетонорозмішувальний завод ELKON MOBILE
MASTER-60 PANTHERA.

29.03.2010 р. позивач (продавець) та ТОВ
«Восточная горная компания» (покупець)
підписали договір купівлі-продажу
обладнання з розстрочкою платежу №
1/01ВЭД, за яким позивач зобов'язався
передати у власність покупця мобільний
бетонорозмішувальний завод ELKON MOBILE
MASTER-60 PANTHERA.

29.03.2010 р. позивач на підставі акту
приймання-передачі передав у володіння
ТОВ «Восточная горная компания»
обладнання: мобільний
бетонорозмішувальний завод ELKON MOBILE
MASTER-60 PANTHERA. За договором
купівлі-продажу обладнання позивачу
надійшла валютна виручка у сумі 122 700
доларів США.

22.09.2010 р. позивач та ТОВ «Восточная
горная компания» підписали додаткову
угоду № 1 до договору купівлі-продажу
обладнання з розстрочкою платежу №
1/01-ВЭД від 29.03.2010 р., у якій дійшли згоди
щодо переведення боргу ТОВ «Восточная
горная компания» на ТОВ «Інтерстрой».

22.09.2010 р. позивач, ТОВ «Восточная горная
компания» та ТОВ «Інтерстрой»
підписали угоду про переведення боргу
№ 1, за якою ТОВ «Інтерстрой»
зобов'язалося сплатити позивачу 72 300
доларів США заборгованості ТОВ
«Восточная горная компания». Однак,
останнім угода не виконана.

02.11.2010 р. позивач звернувся до
Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України з
позовом про стягнення з ТОВ «Восточная
горная компания» та ТОВ «Інтерстрой»
заборгованості.

05.11.2010 р. Міжнародний комерційний
арбітражний суд України виніс
постанову про прийняття справи до
свого провадження.

Станом на дату підписання акту
податкової перевірки рішення
Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України по
справі відсутнє, отже пеня за порушення
строків надходження валютної виручки
до позивача розраховується до дати
звернення до суду.

За таких обставин, колегія суддів
касаційної інстанції погоджується з
висновком судів попередніх інстанцій,
що податковим органом виконано
покладеного на нього обов'язку щодо
доказування правомірності прийнятого
ним оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

Відповідно до частини третьої статті
2201 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав вважати, що при прийнятті
оскаржуваних рішень, судами першої та
апеляційної інстанцій були порушені
норми матеріального та процесуального
права.

Беручи до уваги вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку, що судами першої та
апеляційної інстанції виконано всі
вимоги процесуального законодавства,
всебічно перевірено обставини справи,
вирішено справу у відповідності до
норм матеріального права, постановлено
обґрунтоване рішення, в якому повно
відображені обставини, що мають
значення для справи.

За наведених обставин та з урахуванням
викладеного, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
знаходить підстав, які могли б
призвести до скасування оскаржуваних
судових рішень.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу приватного
підприємства «Надія» - відхилити.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 14.12.2011 р. та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 08.08.2012 р. у
справі № 2а/2370/8086/2011 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки, що встановлені статтями 236-238
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя (підпис) І.В.
Приходько Судді: (підпис) І.О.
Бухтіярова (підпис) Н.Є. Маринчак