Справа № 0908/5832/12
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/35038/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко
Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В., секретар
Малина Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в місті Калуші та Калуському
районі Івано-Франківської області до
Міського відділу державної виконавчої
служби Калуського міськрайонного
управління юстиції Івано-Франківської
області, третя особа - ОСОБА_4 про
визнання дій неправомірними та
скасування розпорядження за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20 травня 2014
року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року Управління Пенсійного
фонду України в місті Калуші та
Калуському районі Івано-Франківської
області звернулось до суду з позовом
про визнаня неправомірними дій
державного виконавця Міського відділу
державної виконавчої служби
Калуського міськрайонного управління
юстиції Матіїва А.В. щодо винесення
розпорядження № 15969 від 10 жовтня 2012
року про зобов'язання позивача
здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_4 та
виплатити останній недоотриману
пенсію за період з травня 2011 року по
день фактичної виплати та скасування
розпорядження.

Постановою Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 26
листопада 2012 року у задоволенні позову
Управління Пенсійного фонду України в
місті Калуші та Калуському районі
Івано-Франківської області відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20 травня 2014
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, ОСОБА_4
звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду апеляційної
інстанції та залишити в силі постанову
суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
розгляді справи, перевіривши доводи
касаційної скарги та правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
правової оцінки обставин у справі у
межах, встановлених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 03 жовтня 2011 року
Калуським міськрайонним судом
Івано-Франківської області видано
виконавчий лист № 2-а-6809/2001 року на
виконання постанови Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 29
серпня 2011 року про зобов'язання УПФ
України в місті Калуші та Калуському
районі здійснити перерахунок пенсії
ОСОБА_4 з урахуванням показника
середньої заробітної плати за 2009 рік та
виплачувати її у такому розмірі до
зміни чинного законодавства, а також
виплатити недоотриману пенсію за
період з травня 2011 року по день
фактичної виплати.

05 жовтня 2011 року Міським відділом
державної виконавчої служби
Калуського міськрайонного управління
юстиції було прийнято постанову про
відкриття виконавчого провадження №
29077273 з виконання вищезазначеного
виконавчого листа, а 23 травня 2012 року -
розпорядження № 8572 про зобов'язання
УПФ виконати вимоги державного
виконавця щодо перерахунку та виплати
пенсії ОСОБА_4

29 травня 2012 року на підставі
розпорядження № 122247 УПФ України в
місті Калуші та Калуському районі
здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_4

Ухвалою Калуського міськрайонного
суду від 28 жовтня 2012 року було
роз'яснено постанову Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 29
серпня 2011 року. Зазначена ухвала
Управлінням Пенсійного фонду України в
місті Калуші та Калуському районі
Івано-Франківської в судовому порядку
не оскаржувалась.

Як було встановлено судами, здійснений
позивачем індивідуальний перерахунок
пенсії ОСОБА_4 за період з 01 травня 2001
року по 30 вересня 2011 року на виконання
постанови Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 29
серпня 2011 року суперечить ухвалі
Калуського міськрайонного суду від 28
жовтня 2012 року, якою було роз'яснено
зазначену постанову.

10 жовтня 2012 року Міським відділом
державної виконавчої служби
Калуського міськрайонного управління
юстиції прийнято розпорядження № 15969,
яким зобов'язано УПФ України в місті
Калуші та Калуському районі здійснити
перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_4 в
строк до 17 жовтня 2012 року, та
повідомлено про те, що в разі
невиконання у встановлений державним
виконавцем строк судового рішення,
державним виконавцем будуть
застосовані заходи, передбачені ст. 89
Закону України «Про виконавче
провадження».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
сума виплати та перерахунок пенсії,
здійснені позивачем 29 травня 2012 року,
суперечать ухвалі Калуського
міськрайонного суду від 28 жовтня 2012
року, якою роз'яснено постанову
Калуського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 29
серпня 2011 року, а тому державний
виконавець правомірно виніс повторне
розпорядження про здійснення
перерахунку пенсії.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове про
задоволення адміністративного позову,
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку, що державним виконавцем
спірне розпорядження прийнято не на
підставі, не в межах та не в спосіб, що
передбачені чинним законодавством,
оскільки вчинення таких дій, як
прийняття розпорядження Законом
України «Про виконавче провадження» не
передбачено.

Проте, з висновками суду апеляційної
інстанції колегія суддів не
погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1.5. Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02
квітня 2012 року № 512/5 та зареєстрованої
в Міністерстві юстиції України 02
квітня 2012 року за №489/20802, під час
здійснення виконавчого провадження
державний виконавець приймає рішення
шляхом винесення постанов,
попереджень, внесення подань,
складання актів та протоколів, надання
доручень, розпоряджень, вимог, подання
запитів, заяв, повідомлень або інших
процесуальних документів у випадках,
передбачених Законом та іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до вимог ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

З огляду на встановлені обставини
справи та вимоги чинного
законодавства, вірним є висновок суду
першої інстанції про відсутність
правових підстав для задоволення
позову, оскільки при винесенні
оскаржуваного розпорядження
відповідач діяв на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
законами України, і зазначені дії
узгоджуються з повноваженнями
державного виконавця, передбаченими
ст. 11 Закону України «Про виконавче
провадження» та п. 1.5. Інструкції з
організації примусового виконання
рішень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відповідно до частини 1 статті 226
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишає в
силі рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено відповідно до закону і
скасоване або змінене помилково.

За таких обставин, колегія суддів,
перевіривши у межах касаційної скарги
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що апеляційний
суд помилково скасував законне і
обґрунтоване рішення суду першої
інстанції, а тому постанова
апеляційного суду підлягає скасуванню,
а постанова суду першої інстанції -
залишенню в силі.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 226, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20 травня 2014
року скасувати, а постанову Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 26
листопада 2012 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк В.В. Тракало