Справа № 826/4261/14
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/4261/14
інстанції: Кузьменко В.А.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді: Бужак Н.П.,

Суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря: Савін І.В.

розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу Приватного
підприємства «Селтік» на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 05 червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Приватного
підприємства "Селтік" до Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
місті Києві, Державного реєстратора
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
місті Києві Рябоконь Олени Ікарівни,
Державної реєстраційної служби
України, Державного реєстратора
Державної реєстраційної служби
України Дурицької Марії Євгенівни,
третя особа: Публічне акціонерне
товариство "Банк Перший" про визнання
протиправним та скасування рішення,
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство "Селтік"
звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у місті Києві про
визнання протиправним та скасування
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень індексний номер 6851995 про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, а саме: нежиле приміщення
хімічного цеху, за адресою: м. Київ, вул.
Червоноткацька, 46, загальною площею 13
491,3 м2, за ПАТ "Банк Перший" та зобов'язання внести
реєстраційний запис до Державного
реєстру речових прав та їх обтяжень
№6851995 від 16 жовтня 2013 року про
проведення державної реєстрації права
власності на нерухоме майно, а саме:
нежиле приміщення хімічного цеху, за
адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 46,
загальною площею 13 491,3 м2, на ПП "Селтік"
.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 05
червня 2014 року в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Заслухавши осіб, які з'явилися у судове
засідання, дослідивши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 16
жовтня 2013 року державним реєстратором
реєстраційної служби Головного
управління юстиції у місті Києві
Рябоконь Оленою Ікарівною прийнято
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень №6851995 внесено запис про
право власності на об'єкт нерухомого
майна: нежиле приміщення хімічного
цеху (в літ. Е), що розташоване за
адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька,
буд. 46, за ПАТ "Банк Перший".

Дане рішення прийняте державним
реєстратором Укрдержреєстру Дурицькою
М.Є., за результатами розгляду заяви
уповноваженої особи ПАТ "Банк Перший" -
Рябоконя В.Р., про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень від 30 вересня 2013
року №3187719 щодо проведення державної
реєстрації права власності на нежиле
приміщення хімічного цеху (в літ. Е), що
розташоване за адресою: м. Київ, вул.
Червоноткацька, буд. 46, проведено
державну реєстрацію права власності на
вказаний об'єкт нерухомого майна за ПАТ
"Банк Перший".

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо відмови в задоволенні
позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
29.02.2008 року між позивачем ПП «Селтік» та
ПАТ «Банк Перший» укладено кредитний
договір № 11. Відповідно до умов
договору, ПАТ «Банк Перший» на умовах,
передбачених цим Договором, відкриває
ПП «Селтік» не відновлювальну
відкличну кредитну лінію з загальним
лімітом в сумі 6 095 180 доларів США 00
центів, в межах якої надає позивачу в
користування грошові кошти, для
ведення статутної діяльності зі
сплатою відсотків за користування
сумою кредиту (п. 1.1. договору).

29.02.2008 року між позивачем та ПАТ «Банк
Перший» було укладено договір іпотеки,
відповідно до умов даного договору,
позивач передає, а ПАТ «Банк Перший»
приймає в іпотеку належне позивачу на
праві власності нерухоме майно, а саме:
нежиле приміщення хімічного цеху (в літ
«Е») загальною площею 13 491,30 кв.м., що
розташоване за адресою: м. Київ, вул.
Червоноткацька, буд. 46, в якості
забезпечення виконання в повному
обсязі зобов'язань позивача за
кредитним договором № 11 від 29.02.2008 року
(п. 1.1 договору).

Вказаний договір містить застереження
про задоволення вимог
іпотекодержателя, якими зокрема
передбачено, що іпотекодержатель
набуває право на продаж предмета
іпотеки, якщо протягом тридцяти
календарних днів іпотекодавець не
задовольнить вимогу іпотекодержателя
про усунення порушень, або виконання
порушеного основного зобов'язання
договору.

03 липня 2013 року ПАТ «Банк Перший» на
виконання ст. 35 Закону України «Про
іпотеку» направило на адресу ПП
«Селтік» вимогу № 00/20/02-95503 про усунення
порушень за кредитним договором № 11
від 29.02.2008 року.

29 липня 2013 року третя особа отримала
від позивача листа за вих. № 2207/1 від 22
липня 2013 року, в якому позивач
підтвердив отримання вимоги про
усунення порушень № 00/20/02-955 від 03 липня
2013 року та просив ПАТ «Банк Перший»
надати кредитні канікули строком на 6
місяців для проведення ремонтних робіт
на об'єкті нерухомості, щоб в
подальшому збільшити привабливість
іпотечного майна, що дозволить
позивачу вийти з скрутного фінансового
становища та розрахуватися з
заборгованістю по кредитному договору.

Отже, викладені в апеляційній скарзі
доводи про те, що відсутні докази
направлення іпотекодавцю письмової
вимоги не відповідають дійсності.

Крім того, колегія суддів вважає, що
державний реєстратор не може
перевіряти правильність визначення у
звіті про оцінку майна вартості об'єкта
нерухомості, оскільки дане питання не
входить до його компетенції.

Надаючи правову оцінку відносинам що
склалися між сторонами, колегія суддів
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до частини другої статті 9
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" визначено, що
державний реєстратор, зокрема
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та вже
зареєстрованими правами на нерухоме
майно та їх обтяженнями, приймає
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень, про відмову в державній
реєстрації, про її зупинення, внесення
змін до Державного реєстру прав.

Частина перша статті 15 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
встановлює, що державна реєстрація
прав та їх обтяжень проводиться в
такому порядку: 1) прийняття і перевірка
документів, що подаються для державної
реєстрації прав та їх обтяжень,
реєстрація заяви; 2) встановлення факту
відсутності підстав для відмови в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, зупинення розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та/або їх
обтяжень; 3) прийняття рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, відмову в ній або зупинення
державної реєстрації; 4) внесення
записів до Державного реєстру прав; 5)
видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Державна реєстрація прав проводиться
на підставі заяви власника, іншого
правонабувача, сторони правочину, за
яким виникло право, уповноваженої ними
особи або державного кадастрового
реєстратора у випадках, передбачених
цим Законом.

Згідно частини першої статті 19 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" державна реєстрація прав
проводиться на підставі: 1) договорів,
укладених у порядку, встановленому
законом; 2) свідоцтв про право власності
на нерухоме майно, виданих відповідно
до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; 4) державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; 5)
рішень судів, що набрали законної сили;
6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Статтею 33 Закону України "Про іпотеку"
зокрема встановлено, що у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Відповідно до частини першої статті 35
Закону України "Про іпотеку" у разі
порушення основного зобов'язання
та/або умов іпотечного договору
іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у не
менш ніж тридцятиденний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель вправі
прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору.

Згідно пунктів 27-28 Порядку документами,
що підтверджують виникнення, перехід
та припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно, є: 1)
укладений в установленому законом
порядку договір, предметом якого є
нерухоме майно, права щодо якого
підлягають державній реєстрації, або
речове право на нерухоме майно, чи його
дублікат; 2) свідоцтво про право
власності на частку в спільному майні
подружжя в разі смерті одного з
подружжя, видане нотаріусом або
консульською установою України, чи
його дублікат; 3) свідоцтво про право на
спадщину, видане нотаріусом або
консульською установою України, чи
його дублікат; 4) свідоцтво про
придбання майна з прилюдних торгів
(аукціонів) та свідоцтво про придбання
майна з прилюдних торгів (аукціонів),
якщо прилюдні торги (аукціони) не
відбулися, видані нотаріусом, чи їх
дублікати; 5) свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, видане
державним реєстратором відповідно до
цього Порядку; 6) свідоцтво про право
власності, видане органом приватизації
наймачам житлових приміщень у
державному та комунальному житловому
фонді; 7) свідоцтво про право власності
на нерухоме майно, видане органом
місцевого самоврядування або місцевою
держадміністрацією до набрання
чинності цим Порядком; 8) рішення про
закріплення нерухомого майна на праві
оперативного управління чи
господарського відання, прийняте
власником нерухомого майна чи особою,
уповноваженою управляти таким майном;
9) державний акт на право власності на
земельну ділянку або на право
постійного користування земельною
ділянкою; 10) рішення суду, що набрало
законної сили, щодо права власності та
інших речових прав на нерухоме майно; 11)
ухвала суду про затвердження (визнання)
мирової угоди; 12) заповіт, яким
встановлено сервітут на нерухоме
майно; 13) закон, яким встановлено
сервітут на нерухоме майно; 14) рішення
уповноваженого законом органу
державної влади про повернення об'єкта
нерухомого майна релігійній
організації; 15) рішення власника майна,
уповноваженого ним органу про передачу
об'єкта нерухомого майна з державної у
комунальну власність чи з комунальної
у державну власність або з приватної у
державну чи комунальну власність; 16)
інші документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону.

Пунктом 34 Порядку передбачено, що для
проведення державної реєстрації права
власності на підставі договору
іпотеки, що містить застереження про
задоволення вимог іпотекодержателя,
заявник, крім документів, що зазначені
у пунктах 27 і 28 цього Порядку, подає у
тому числі: 1) завірену в установленому
порядку копію письмової вимоги про
усунення порушень, надіслану
іпотекодержателем іпотекодавцеві та
боржникові, якщо він є відмінним від
іпотекодавця, в якій зазначається
стислий зміст порушеного зобов'язання,
вимога про виконання порушеного
зобов'язання у не менше ніж 30-денний
строк та попередження про звернення
стягнення на предмет іпотеки у разі
невиконання такої вимоги; 2) документ,
що підтверджує сплив 30-денного строку з
моменту отримання іпотекодавцем та
боржником, якщо він є відмінним від
іпотекодавця, письмової вимоги
іпотекодержателя, якщо більш тривалий
строк не вказано у надісланій
іпотекодержателем іпотекодавцеві та
боржникові, якщо він є відмінним від
іпотекодавця, письмовій вимозі; 3) звіт
про оцінку предмета іпотеки, складений
після спливу строку, що зазначений у
письмовій вимозі, надісланій
іпотекодержателем іпотекодавцеві та
боржникові, якщо він є відмінним від
іпотекодавця.

Наявність зареєстрованої у Державному
реєстрі прав заборони відчуження
нерухомого майна, накладеної
нотаріусом під час посвідчення
договору іпотеки, на підставі якого
відбувається перехід права власності
на предмет іпотеки від іпотекодавця до
іпотекодержателя, не є підставою для
відмови у проведенні державної
реєстрації права власності за
іпотекодержателем.

Крім того, відповідно до частини першої
статті 24 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" передбачено, що у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо: 1) заявлене право, обтяження не
підлягає державній реєстрації
відповідно до цього Закону; 2) об'єкт
нерухомого майна розміщений на
території іншого органу державної
реєстрації прав; 3) із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень звернулася неналежна особа; 4)
подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; 5) заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 51) заяву про державну
реєстрацію обтяжень речових прав на
нерухоме майно щодо попереднього
правонабувача подано після державної
реєстрації права власності на таке
майно за новим правонабувачем; 52) заяву
про державну реєстрацію речових прав,
похідних від права власності, подано за
відсутності державної реєстрації
права власності, крім випадків,
установлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 53) під час подання заяви
про державну реєстрацію права
власності на підприємство як єдиний
майновий комплекс, житловий будинок,
будівлю, споруду (їх окремі частини), що
виникло на підставі документа, за яким
правонабувач набуває також право
власності на земельну ділянку, не
подано заяву про державну реєстрацію
права власності на земельну ділянку; 54)
після завершення п'ятиденного строку з
дня отримання заявником письмового
повідомлення про зупинення розгляду
заяви про державну реєстрацію прав не
усунено обставин, що були підставою для
прийняття такого рішення; 55) заяву про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень під час вчинення нотаріальної
дії з нерухомим майном, об'єктом
незавершеного будівництва подано не до
нотаріуса, який вчинив таку дію; 56)
заяву про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень в електронній формі подано
особою, яка не є державним кадастровим
реєстратором або державним виконавцем;
6) заявником подано ті самі документи,
на підставі яких заявлене право та
обтяження такого права вже
зареєстровано у Державному реєстрі
прав.

Згідно частини другої статті 24 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" передбачено, що за наявності
підстав для відмови в державній
реєстрації державний реєстратор
приймає рішення про відмову в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

З огляду на викладене, колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
державний реєстратор, приймаючи
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень від 16 жовтня 2013 року
№6851995 про реєстрацію права власності
за ПАТ "Банк Перший" на об'єкт
нерухомого майна - нежиле приміщення
хімічного цеху (в літ. Е), що розташоване
за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька,
буд. 46, діяв на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
чинним законодавством.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
постанова суду є законною і
обґрунтованою, ухвалена з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, а тому підстав для її скасування
не має.

Викладені в апеляційній скарзі
апелянтом доводи, висновків суду
першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 198,200 КАС України, суд
апеляційної інстанції має право за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без
змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 160,197,198,200,205,206,212,254 КАС України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства «Селтік» залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
05 червня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте на неї
може бути подано касаційну скаргу до
Вищого адміністративного суду України
у порядку та в строки, визначені ст. 212
КАС України.

Головуючий суддя:
Бужак
Н.П.

судді:
Костюк
Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 25 вересня 2014
року.

Головуючий суддя
Бужак Н.П.

Судді:
Костюк Л.О.

Троян Н.М.