Справа № К/9991/68508/11-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/68508/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою Дніпропетровської
митниці Державної митної служби
України на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 07 липня 2011
року у справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "Молочний
мир-2000" до Дніпропетровської митниці
Державної митної служби України,
Головного управління Державного
казначейства України у
Дніпропетровській області, третя особа
товариство з обмеженою
відповідальністю "Агенція Простір" про
визнання протиправними дій, визнання
нечинними та скасування рішення,
зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в
и л а :

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 08
червня 2010 року відмовлено в позові
товариства з обмеженою
відповідальністю "Молочний мир-2000" до
Дніпропетровської митниці Державної
митної служби України, Головного
управління Державного казначейства
України у Дніпропетровській області,
третя особа товариство з обмеженою
відповідальністю "Агенція Простір" про
визнання протиправними дій, визнання
нечинними та скасування рішення,
зобов'язання вчинити дії.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 07 липня 2011 року постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 08 червня 2010
року скасовано та прийнято нову
постанову про задоволення позову
частково. Визнано протиправними дії
Дніпропетровської митниці щодо
самостійного визначення митної
вартості і відмови прийняти визначену
декларантом митну вартість товарів,
які надійшли на адресу позивача, згідно
контракту №200687/01 від 08.12.2008 р. та
додатків до нього. Визнано нечинними та
скасовано рішення Дніпропетровської
митниці про визначення митної вартості
товарів №110000001/2009/100211/2 від 23.02.2009 р. та
№110000001/2009/100272/2 від 04.03.2009 р. В
задоволенні іншої частини позову судом
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням апеляційного суду, відповідач
звернувся з касаційною скаргою, у якій
просить його скасувати, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, а постанову суду
першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, 08.12.2008 р. між ТОВ «МОКАТЕ»
(продавець) та ТОВ «Молочний мир-2000»
(покупець) укладено контракт №200687/01.
Предметом контракту є замінник сухих
сливок на рослинній основі «МОКА СW 30Р»
.

За вищезазначеним контрактом ТОВ
«МОКАТЕ» продає, а ТОВ «Молочний
мир-2000» купує товар кількістю, якістю
та асортиментом, виробленим фірмою ТОВ
«МОКАТЕ», на умовах, визначених цим
контрактом, а також окремими
замовленнями, що буде підтверджуватися
інвойсом або проформа - інвойсом.

Відповідно до п.2.1. контракту № 200687/01
від 08.12.2008 р. вартість кожної партії
товару визначає продавець в день
подачі замовлення експортного
прейскуранта ТОВ «МОКАТЕ». Товар,
згідно цьому контракту, продається
окремими партіями. Ціна товару є ціною
в американських доларах США (долари
США).

ТОВ "Молочний мир-2000" звернулось до
митниці для здійснення митного
оформлення товару - замінник сухих
вершків на рослинній основі «МОКА СW
30Р», за заявленою митною вартістю 25711,69
доларів США (1,2856 доларів США за 1 кг),
який надійшов на адресу позивача на
підставі контракту від 08.12.2008 р. №200687/01.

Митна вартість товару заявлена ТОВ
"Молочний мир-2000" шляхом подання
декларації митної вартості форми ДМВ-1,
за ціною договору (метод 1) відповідно
до статті 267 Митного кодексу України.

Для підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товару
були надані наступні документи:
контракт від 08.12.2008 р. № 200687/01 із
додатками № 1 від 29.01.2009р. №2 від 19.02.2009
р.; рахунки-проформи від 22.01.2009 р. №
та від 11.02.2009 р. №; митну
декларацію від 23.02.2009 р. №110000001/2009/103736.

В декларації митної вартості (форма
ДМВ-1) від 23.02.2009 р. в частині «Для
відміток митного органу 110000001/9103736»
зазначено, що «прийнято рішення щодо
коригування митної вартості товарів
згідно ГСД, ПКМУ 1766 від 20.12.2006 р. Пр. ін.-р
ВКМВ Шмалько».

23.02.2009 р. Дніпропетровською митницею
прийнято рішення про визначення митної
вартості товарів № 110000001/2009/100211/2 від
23.02.2009 р.

02.03.2009 для здійснення митного контролю
та митного оформлення за поставку
товару відповідно до вищезазначеного
контракту позивачем була подана
вантажна митна декларація (ВМД) №
110000001/2009/104509, відповідно до якої для
проведення відповідачем митного
оформлення було задекларовано товар -
замінник сухих вершків на рослинній
основі Мока CW 30-p-25 на суму 25711,69 доларів
США.

В декларації митної вартості (форма
ДМВ-1) від 02.03.2009 р. в частині «Для
відміток митного органу 110000001/2009/104509»
зазначено, що «необхідне подання
додаткових документів, що
підтверджують митну вартість товару
згідно п.п.7, 8, 11 Постанови КМУ №1766 від
20.12.2006 р. На зворотному боці є напис про
прийняття рішення про визначення
митної вартості товарів №110000001/2009/100272/2.

04.03.2009 р. Дніпропетровською митницею
прийнято рішення про визначення митної
вартості товарів № 110000001/2009/100272/2.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції виходив з правомірності дій
та рішень митного органу.

Натомість скасовуючи рішення суду
першої інстанції та задовольняючи
частково позовні вимоги ТОВ «Молочний
мир-2000», апеляційний суд вказав, що
митним органом не було проведено
процедуру консультацій з декларантом
та не було обґрунтовано незастосування
попередніх п'яти методів визначення
митної вартості товару.

Так, згідно зі статтею 266 МК визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну, може
здійснюватися за такими методами: 1) за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних товарів
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; 4) на основі
віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість), 6) резервного. Основним є
метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору щодо товарів,
які імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути
визначена за першим методом,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості. У ході
таких консультацій митний орган та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, за основу може братися ціна, за
якою оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари були продані в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Аналіз наведених норм, а також положень
Порядку здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 9 квітня 2008 року № 339, та Порядку
декларування митної вартості товарів
дає підстави вважати, що митні органи
мають виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості.

Разом з тим дискреційні функції митних
органів мають законодавчі обмеження у
випадках незгоди із задекларованою
митною вартістю. До них, зокрема,
належить процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
(від першого до шостого) визначення
митної вартості.

Зі змісту норм п. 14 Порядку
декларування митної вартості товарів
та ч. 4 ст. 266 МК України вбачається, що
позивач не зобов'язаний надавати
повний перелік документів, визначених
п. 11 зазначеного Порядку. При цьому
витребування таких документів може
мати місце тільки у випадку наявності
обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
29 травня 2012 року у справі № 21-91а12.

Як вірно встановлено судом апеляційної
інстанції, митний орган, витребувавши
документи, передбачені п. 11 Порядку
декларування митної вартості товарів,
не зазначив, які саме обставини ці
документи повинні підтвердити, а також
не надав доказів того, що документи,
подані позивачем для митного
оформлення товару, є недостатніми чи
такими, що у своїй сукупності
викликають сумнів у достовірності
наданої інформації, а відтак
виключають визначення митної вартості
товару за першим методом.

З урахуванням зазначеного, колегія
суддів погоджує висновок апеляційного
суду про протиправність рішень митниці
щодо застосування шостого (резервного)
методу визначення митної вартості
товару без послідовного застосування
попередніх п'яти, як це встановлено ч. 5
ст. 266 МК України.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що судом апеляційної
інстанції оскаржуване судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається. Доводи касаційної скарги
висновків апеляційного суду не
спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Дніпропетровської
митниці Державної митної служби
України залишити без задоволення, а
постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 07 липня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: