Справа № 805/11047/13-а
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/49254/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Швець В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Краматорську Донецької області про
скасування вимоги про сплату недоїмки
за касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в м.
Краматорську Донецької області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 13 серпня 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 вересня
2013 року, -

в с т а н о в и в :

Позивач, звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Краматорську Донецької
області про скасування вимоги про
сплату недоїмки.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 13 серпня 2013
року адміністративний позов
задоволено. Скасовано вимогу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Краматорську Донецької області від
20.05.2013 року № Ф 1257 про сплату недоїмки у
розмірі 5766,45 грн.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 вересня
2013 року залишено без змін постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 13 серпня 2013
року.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Управління
Пенсійного фонду України в м.
Краматорську Донецької області
звернулось до суду з касаційною
скаргою, в який просить скасувати
рішення судів попередніх інстанцій та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення норм матеріального права, що
призвело до ухвалення незаконних
судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів, в межах ст. 220
КАС України, дійшла висновку про
залишення касаційної скарги без
задоволення з таких підстав.

Так, судами попередніх інстанції
встановлено, що позивач ІНФОРМАЦІЯ_1
року, про що свідчить паспорт серії
НОМЕР_3, зареєстрований як фізична
особа-підприємець, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 та знаходиться на
спрощеній системі оподаткування. Також
позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України у
м.Краматорську Донецької області, як
пенсіонер та отримує пенсію за віком
(за Списком №1), що підтверджується
пенсійним посвідченням від 10 грудня 2009
року НОМЕР_2.

20 травня 2013 року Управлінням
Пенсійного фонду України у
м.Краматорську Донецької області
винесена вимога № Ф-1257 про сплату
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
недоїмки зі сплати єдиного внеску в
сумі 5766,45 грн.

Позивачем 19 червня 2013 року до
Управління Пенсійного фонду України у
м.Краматорську Донецької області
подана заява про узгодження Вимоги про
сплату недоїмки.

Відповідно до рішення Управління
Пенсійного фонду України у
м.Краматорську Донецької області від 21
червня 2013 року №14535/02 про результати
розгляду заяви, відповідач відмовив в
задоволенні заяви Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

27 червня 2013 року позивачем подано
скаргу щодо оскарження Вимоги про
сплату недоїмки до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Донецькій області.

Згідно рішення Головного управління
Пенсійного фонду України в Донецькій
області від 18 липня 2013 року № 5974 /08 у
задоволенні скарги було відмовлено.

Спірним питанням у справі є наявність
правових підстав у позивача для
звільнення від сплати за себе єдиного
внеску згідно ч.4 ст.4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Задовольняючи позовні вимоги суди
попередніх інстанцій дійшли висновку
про необґрунтованість, прийняття
вимоги про сплату боргу № Ф 1257 від
20.05.2013, виходячи з того, що відповідно до
положень ч.4 ст. 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», позивач
звільнений від сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Аналізуючи вказані обставини по справі
та застосовуючи відповідні норми
матеріального права, суд касаційної
інстанції зважає на наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» № 2464-VI,
платниками єдиного внеску є фізичні
особи?підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (частина
четверта статті 4 вказаного Закону).

Таким чином, за змістом цієї норми
фізичні особи?підприємці, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати єдиного внеску
за себе, за умови, якщо такі особи є
пенсіонерами за віком (незалежно від
того чи досягли вони загального
пенсійного віку чи така пенсія
оформлена на пільгових умовах - зі
зменшенням віку) та отримують
відповідно до закону пенсію.

Згідно із абзацами першим та другим
пункту 16 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9
липня 2003 року № 1058-IV, до приведення
законодавства України у відповідність
із цим Законом закони України та інші
нормативно-правові акти
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону. Положення
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 5 листопада 1991 року №
1788-ХІІ застосовуються, зокрема в
частині визначення права на пенсію за
віком на пільгових умовах.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» № 1788-ХІІ визначено
виключний перелік трудових пенсій, які
призначаються за цим Законом (за віком;
по інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років).
Загальні умови призначення пенсій за
віком визначені статтею 12 вказаного
Закону та частиною першою статті 26
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Таке право виникало у
чоловіків після досягнення 60 років та
за наявності відповідного стажу. При
цьому, статтею 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ, на
підставі пункту «а» частини першої
якої, як установили суди, позивач
отримує пенсію, передбачена можливість
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах - із зменшенням віку,
зазначеного у статті 12 цього Закону, та
за наявності відповідного трудового
стажу.

Проаналізувавши наведені норми
матеріального права, ураховуючи
закріплені Конституцією України
гарантії громадян на соціальний
захист, суд касаційної інстанції
вважає, що особи, яким пенсія за віком
призначена відповідно до пункту «а»
частини першої статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ,
не є платниками єдиного внеску за себе
згідно з частиною четвертою статті 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» №
2464-VI, так як і особи, які є пенсіонерами
за віком на загальних умовах, оскільки
згадана норма не містить будь-яких
винятків щодо пенсіонерів за віком.

За таких обставин та ураховуючи
наведене, висновки судів попередніх
інстанцій щодо протиправності спірних
вимог відповідача ґрунтується на
правильному застосуванні норм
матеріального права.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, вважає, що постанова
Донецького окружного
адміністративного суду від 13 серпня 2013
року та ухвала Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 вересня
2013 року, ґрунтуються на вірно
встановлених фактичних обставинах
справи, яким дана належна юридична
оцінка, правильно застосовані норми
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, та не допущено
порушень процесуального закону, які
призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи, доводи
викладені в касаційній скарзі не
спростовують висновків суду, тому
підстави для скасування або зміни
рішень відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 231 КАС
України суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Краматорську Донецької області
залишити без задоволення, а постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 13 серпня 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 вересня
2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф.
Ситников

В.В.
Малинін

В.В. Швець