Справа № 810/2766/14
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/2766/14
у 1-й інстанції: Брагіна О.Є.
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В.,
Шурка О.І.,

при секретарі -
Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Тетіївської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 19
червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом публічного
акціонерного товариства
«Кашперівський бурякорадгосп» до
Тетіївської міжрайонної державної
податкової інспекції Київської
області Державної податкової служби
про визнання нечинними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2012 року відкрите акціонерне
товариство «Кашперівський
бурякорадгосп» (далі - Позивач, ВАТ
«Кашперівський бурякорадгосп»)
звернулося до Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Тетіївської міжрайонної державної
податкової інспекції Київської
області Державної податкової служби
(далі - Відповідач, Тетіївська МДПІ) про
визнання нечинними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
06.08.2012 року № та №.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 20.02.2013 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 21.05.2013 року, у задоволенні позову
відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 03.03.2014 року задоволено
касаційну скаргу ПАТ «Кашперівський
бурякорадгосп» - ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 21.05.2013 року та постанову Київського
окружного адміністративного суду від
20.02.2013 року - скасовано, а справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції. Задовольняючи
касаційну скаргу, Вищий
адміністративний суд України зазначив,
що для вирішення даної справи
необхідно вивчити питання виникнення
права користування чи власності ПАТ
«Кашперівський бурякорадгосп»
земельною ділянкою площею 63,1 га, а
також взяти до уваги, що підставою для
нарахування земельного податку є дані
державного земельного кадастру.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 19.06.2014 року
позов задоволено частково - скасовано
податкові повідомлення-рішення від
06.08.2012 року №№ та . У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. При цьому суд першої
інстанції виходив з того, що
Відповідачем не доведено
правомірність донарахування
земельного податку з огляду на те, що
останнім не подано відповідних даних
державного земельного кадастру, а
відтак позовні вимоги є
обґрунтованими.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю. При цьому
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права. Наголошує на
неповному дослідженні судом всіх
фактичних обставин справи та перевірки
їх доказами, що спричинило прийняття
неправильного рішення.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
судового розгляду справи, у судове
засідання не прибули, а тому справа
розглядалася у порядку письмового
провадження за наявними у ній
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити, а постанову суду першої
інстанції скасувати, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, скасувати її та
прийняти нову постанову суду.

Вирішуючи вказаний спір, суд першої
інстанції встановив, що працівниками
Тетіївської МДПІ у липні 2012 року
проведено камеральну перевірку
податкової звітності ВАТ
«Кашперівський бурякорадгосп» -
податкових декларацій з плати за землю
за 2012 рік. У ході перевірки
Відповідачем встановлено неподання
Позивачем податкової декларації з
плати за землю у 2012 році, чим порушено
вимоги п. 49.18 ст. 49 та п. 286.2 ст. 286 ПК
України, а також занижено суму
податкових зобов'язань по земельному
податку всупереч вимог п. 272.1 ст. 272, п.
276.1 ст. 276, п. 277.1 ст. 277 ПК України. Дані
висновки зафіксовані в акті від 24.07.2012
року №65/154/00385879. На підставі викладених
в акті перевірки висновків
Відповідачем 06.08.2012 року прийняті
податкові повідомлення-рішення форми
«Р»: №, яким Позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з
земельного податку в розмірі 170,00 грн.
штрафних (фінансових) санкцій; №,
яким Позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з земельного податку на
загальну суму 33 844,65 грн., у тому числі за
основним платежем - 27 075,72 грн. та
штрафними (фінансовими) санкціями - 6
768,93 грн.

На підставі встановлених вище
обставин, суд першої інстанції,
здійснивши системний аналіз приписів
ст. ст. 14, 49, 120, 272, 276, 277, 286 ПК України, ст.
206 ЗК України, ст. ст. 14, 17 Закону України
«Про плату за землю», прийшов до
висновку, що оскільки податковим
органом як суб'єктом владних
повноважень не обґрунтовано
правомірність розміру донарахованого
земельного податку, позовні вимоги
підлягають задоволенню.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не може
погодитися з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
Позивачу згідно державного акту на
право колективної власності на землю
на праві колективної власності
належить 2 797,3 га земель для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва (а.с. 109-110), а також згідно
державного акту на право постійного
користування землею серії І-КВ №000960 -
на праві постійного користування 443,4 га
земель для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
(а.с. 105-108). При цьому, згідно листа
Управління Держкомзему у Тетіївському
району Київської області від 25.10.2012
року №1-15-662 (а.с. 79) у власності Позивача
знаходиться у тому числі земельна
ділянка сільськогосподарського
призначення (під господарськими
будівлями і дворами) площею 63,1 га, у
тому числі 14,1 га в межах населеного
пункту с. Кашперівка.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Зі зміст п. 4 ч. 1 ст. 19 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
документами, що посвідчують право
власності чи користування земельною
ділянкою є, зокрема, державний актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку.

Відтак, враховуючи викладене, колегія
суддів приходить до висновку про
наявність на праві колективної
власності у Позивача, зокрема,
земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
площею 63,1 га.

Згідно ст. 269 Податкового кодексу
України платниками податку (плати за
землю) є власники земельних ділянок,
земельних часток (паїв), та
землекористувачі.

Пунктом 287.1 ст. 287 ПК України
передбачено, що власники землі та
землекористувачі сплачують плату за
землю з дня виникнення права власності
або права користування земельною
ділянкою.

Відповідно до п. 286.1 ст. 286 ПК України
підставою для нарахування земельного
податку є дані державного земельного
кадастру. Відповідні органи виконавчої
влади з питань земельних ресурсів за
запитом відповідного органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
подають інформацію, необхідну для
обчислення і справляння плати за землю,
у порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Згідно пп. 14.1.42 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу дані державного земельного
кадастру - сукупність відомостей і
документів про місце розташування та
правовий режим земельних ділянок, їх
оцінку, класифікацію земель, кількісну
та якісну характеристики, розподіл
серед власників землі та
землекористувачів, підготовлених
відповідно до закону.

У підпункті 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 ПК України
закріплено, що земельний податок -
обов'язковий платіж, що справляється з
власників земельних ділянок та
земельних часток (паїв), а також
постійних землекористувачів (далі -
податок для цілей розділу XIII цього
Кодексу). А землекористувачі - юридичні
та фізичні особи (резиденти і
нерезиденти), яким відповідно до закону
надані у користування земельні ділянки
державної та комунальної власності, у
тому числі на умовах оренди (пп. 14.1.73. п.
14.1 ст. 14 ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи,
однак помилково не було враховано
судом першої інстанції, у квітні 2011
року Позивачем до Тетіївської МДПІ
була подана податкова декларація з
плати за землю, в якій визначено,
необхідність сплати податку за
земельні ділянки загальною площею 63,3
га, у тому числі пасовища - 1,2 га,
земельні ділянки під будівлями та
спорудами - 14,1 га та земельні ділянки
під будівлями та спорудами, грошової
оцінки яких не проведено, - 48 га.

Судовою колегією враховується, що
доказів зміни власника (користувача)
зазначених земельних ділянок
Позивачем суду надано не було. У зв'язку
з викладеним суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про необхідність
сплати ПАТ «Кашперівський
бурякорадгосп» земельного податку у
відповідності до вимог п. 287.1 ст. 287 ПК
України.

Так, відповідно до ст. 271 Податкового
кодексу України базою оподаткування є
нормативна грошова оцінка земельних
ділянок з урахуванням коефіцієнта
індексації, визначеного відповідно до
порядку, встановленого цим розділом;
площа земельних ділянок, нормативну
грошову оцінку яких не проведено.

Згідно п. 272.1 ст. 272 ПК України ставки
податку за один гектар
сільськогосподарських угідь
встановлюються у відсотках від їх
нормативної грошової оцінки у таких
розмірах: для ріллі, сіножатей та
пасовищ - 0,1; для багаторічних насаджень
- 0,03.

Відповідно до п. 276.1 ст. 276 Податкового
кодексу податок за земельні ділянки (в
межах населених пунктів), зайняті
житловим фондом, автостоянками для
зберігання особистих транспортних
засобів громадян, які використовуються
без отримання прибутку,
гаражно-будівельними,
дачно-будівельними та садівницькими
товариствами, індивідуальними
гаражами, садовими і дачними будинками
фізичних осіб, а також за земельні
ділянки, надані для потреб
сільськогосподарського виробництва,
водного та лісового господарства, які
зайняті виробничими,
культурно-побутовими, господарськими
та іншими будівлями і спорудами,
справляється у розмірі 3 відсотків суми
земельного податку, обчисленого
відповідно до статей 274 і 275 цього
Кодексу.

Зі змісту наявного у матеріалах справи
листа Управління Держкомзему у
Тетіївському районі Київської області
від 16.07.2012 року №1-15-371 (а.с. 43) вбачається,
що нормативно-грошова оцінка пасовища
за межами населеного пункту складає за
1,0 га - 3 235,20 грн., у межах населеного
пункту господарські будівлі та двори -
14,1 га - 9 850 260,00 грн., а грошова оцінка
господарських будівель і дворів площею
48,0 га за межами населеного пункту не
визначена.

Приписи п. 277.1 ст. 277 ПК України
визначають, що ставка податку за один
гектар несільськогосподарських угідь,
зайнятих господарськими будівлями
(спорудами), встановлюється у розмірі 5
відсотків від нормативної грошової
оцінки одиниці площі ріллі по
Автономній Республіці Крим або по
області.

Згідно інформації, викладеної в листі
Державного агентства земельних
ресурсів України від 25.05.2012 року
№8058/22/4-12, грошова оцінка ріллі у
Київській області станом на 01.01.2012 року
з врахуванням коефіцієнта 1,756 та
коефіцієнта індексації 3,2 складає 21 330,50
грн.

Відтак, за правилами ст. 277 ПК України
грошова оцінка земель, площею 48,0 га,
складала на 2012 рік 51 193,2 грн. (21 330,50 * 48 *5%).

За таких обставин колегія суддів
вважає передчасними висновки суду
першої інстанції про необхідність
скасування податкового
повідомлення-рішення від 06.08.2012 року
№, оскільки матеріалами справи
підтверджується, по-перше, факт
належності Позивачу земель загальною
площею 60,1 га на праві колективної
власності, по-друге, розмір належного
до сплати земельного податку.

Щодо твердження суду першої інстанції
про необхідність скасування
податкового повідомлення-рішення від
06.08.2012 року №, судова колегія
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до п. 286.2 ст. 286 ПК України
платники плати за землю (крім фізичних
осіб) самостійно обчислюють суму
податку щороку станом на 1 січня і не
пізніше 20 лютого поточного року
подають відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій. При
поданні першої декларації (фактичного
початку діяльності як платника плати
за землю) разом з нею подається довідка
(витяг) про розмір нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі.

З наведеного випливає, що суд першої
інстанції не звернув уваги на той факт,
що Позивач, як платник земельного
податку, був зобов'язаний до 20.02.2012 року
подати відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію за формою,
встановленою у порядку, передбаченому
статтею 46 ПК України, з розбивкою
річної суми рівними частками за
місяцями. Разом з тим, такого обов'язку
не дотримався, у зв'язку з чим, на думку
колегії суддів, Відповідач на підставі
п. 120.1 ст. 120 ПК України правомірно
застосував до Позивача штрафні санкції
у розмірі 170,00 грн. за неподання
податкової декларації. З огляду на
викладене колегія суддів вважає
передчасним висновок суду першої
інстанції про необхідність скасування
податкового повідомлення-рішення від
06.08.2012 року №.

За вказаних обставин колегія суддів
дійшла висновку про правомірність
донарахування Позивачу податку за
землю, та, відповідно, правильність
прийняття Відповідачем оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, враховуючи викладене, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку про необґрунтованість
висновків суду першої інстанції щодо
необхідності задоволення позовних
вимог, у зв'язку з чим вважає за
необхідне постанову суду скасувати.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судового
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції при ухваленні постанови
неповно з'ясовані обставини, що мають
значення для справи та порушено норми
матеріального права. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити
повністю, а постанову суду - скасувати.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Тетіївської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області -
задовольнити повністю.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 19 червня 2014
року у справі за адміністративним
позовом публічного акціонерного
товариства «Кашперівський
бурякорадгосп» до Тетіївської
міжрайонної державної податкової
інспекції Київської області Державної
податкової служби про визнання
нечинними та скасування податкових
повідомлень-рішень - скасувати,
ухваливши нову, якою у задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо її було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі. Касаційна
скарга на судові рішення подається в
порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212
КАС України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя

Степанюк А.Г.

Судді:

Кузьменко В. В.

Шурко О.І.