Справа № 826/13179/14
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 вересня 2014 року 09:45 №
826/13179/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Амельохіна В.В., суддів: Аблова Є.В.,
Шулежко В.П., розглянувши
адміністративну справу в письмовому
провадженні

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Банк інвестицій та
заощаджень"до Державної виконавчої
служби України, Державної
казначейської служби
Українипровизнання неправомірною
бездіяльність, ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач, в особі Публічного
акціонерного товариства "Банк
інвестицій та заощаджень" (надалі по
тексту позивач), звернувся з
адміністративним позовом до Державної
виконавчої служби України (надалі по
тексту відповідач-1), Державної
казначейської служби України (надалі
по тексту відповідач-2) про визнання
неправомірною бездіяльність Державної
виконавчої служби України щодо не
повернення ПАТ «Банк інвестицій та
заощаджень» грошових коштів в сумі 2 595
932,95 грн., як незаконно перерахованої
суми коштів згідно платіжного
дорученням № 569 від 25.04.2013 року в
рахунок погашення боргу за постановою
про стягнення виконавчого збору № 35727356
від 15.01.2013 року; стягнути з Державного
бюджету на користь ПАТ «Банк
інвестицій та заощаджень», код 33695095, м.
Київ, вул. Мельникова, 83-Д, безпідставно
сплачену суму виконавчого збору в
розмірі 2 595 932,95 грн. (два мільйони
п'ятсот дев'яносто п'ять тисяч дев'ятсот
тридцять дві грн. 95 коп.).

Позовні вимоги обґрунтуванні тим, що
відповідачем-1 не вчинено жодних дій
щодо неповернення ПАТ «Банк інвестицій
та заощаджень» грошових коштів в сумі 2
595 932,95 грн., як незаконно перерахованих
до Державного бюджету України згідно
платіжного доручення № 569 від 25 квітня
2013 р. суми виконавчого збору.

Відповідач-1 в обґрунтування
заперечень на позовну заяву зазначає,
що в даному випадку відсутні підстави
для задоволення позовних вимог,
оскільки кошти в сумі 2 595 932,95 грн.
перераховані платіжним дорученням № 569
від 25.04.2013р., в рахунок погашення
виконавчого збору, який стягнуто
відповідно до постанови про стягнення
з боржника виконавчого збору від 07.08.2014,
яка станом на момент розгляду окружним
адміністративним судом м. Києва справи
№ 826/13179/14 є чинною та не скасованою.

Відповідач-2 в судове засідання не
з'явився, заперечень проти позовних
вимог не надав.

В судовому засіданні 24.09.2014р. суд по
справі перейшов в письмове провадження
на підставі статті 128 КАС України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду міста
Севастополя від 11.10.2012 року по справі №
5020-533/2011-1828/2011-91, яке залишено без змін
постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від
26.11.2012 року, задоволено повністю позов
ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» до
ТОВ «Даталюкс» та звернуто стягнення
на предмет іпотеки, а саме: нежилий
будинок загальною площею 3 849,10 кв. м.,
шляхом проведення прилюдних торгів з
продажу заставленого майна, з
визначенням початкової ціни майна у
розмірі 40 672 500,00 гривень.

На виконання рішення господарського
суду міста Севастополя від 11 жовтня 2012
року та постанови Севастопольського
апеляційного господарського суду від 26
листопада 2012 року, господарським судом
міста Севастополя 07.12.2012 року видано
наказ № 5020-533/2011- 1828/2011-910/2012 про
примусове виконання рішення та
постанови, яким звернуто стягнення на
предмет іпотеки, а саме: нежилий
будинок (літ. А) загальною площею 3 849,10
кв. м., що належить іпотекодавцю -
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Даталюкс» (вул.
Леніна, буд. 19, м. Севастополь,99011,
ідентифікаційний код 31511294) на праві
приватної власності та знаходиться за
адресою: м. Київ, вул.
Очаківська/Очаківський провулок, 5/6,
розташований на земельній ділянці
площею 5 089 кв.м., кадастровий номер
:72:162:0007, шляхом проведення
прилюдних торгів з продажу
заставленого майна, з визначенням
початкової ціни майна у розмірі 40 672 500,00
гривень.

Старшим державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
ОСОБА_1 18 грудня 2012 року винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження № 35727356 про примусове
виконання наказу господарського суду
міста Севастополя № 5020-533/2011-1828/2011-910/2012
від 07.12.2012 року, який містить спосіб
виконання рішення суду - шляхом
проведення прилюдних торгів з продажу
заставленого майна, з визначенням
початкової ціни майна у розмірі 40 672 500,00
гривень.

Постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
боржнику запропоновано самостійно
виконати рішення суду у 7-ми денний
строк з моменту винесення (отримання)
постанови про відкриття виконавчого
провадження.

Державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
ОСОБА_1 15.01.2013 року винесено постанову
про стягнення виконавчого збору №
35727356, відповідно до якої з боржника -
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Даталюкс» підлягає
стягненню виконавчий збір у розмірі 27
480 866,68 грн.

Згідно акта № 530/1 державного виконавця
про реалізацію предмета іпотеки від
29.10.2013 року вбачається, що у
відповідності до протоколу № 2-004/13 від
10.04.2013 року переможцем на прилюдних
торгах визнано ТОВ «Приватсервіс»,
ціна продажу об'єкта нерухомості
становила 30 504 500 грн. Сума коштів,
перерахована спеціалізованій
організації за придбане нерухоме
майно: гарантійний внесок - 1 525 218,75 грн.,
та додаткова сума винагороди - 3 019 951,75
грн. Сума, що надійшла стягувачу (ПАТ
«Банк інвестицій та заощаджень») - 23 363
396,55 грн., що підтверджується платіжним
дорученням № U68770 від 25.04.2013 року. Сума
виконавчого збору, яка отримана з ціни
продажу об'єкта нерухомості (за
виключенням суми коштів перерахованих
спеціалізованій організації)
становить 2 595 932,95 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Севастополя від 13 червня 2013 року у
справі №5020-533/2011-1828/2011-910/2012, залишеною в
силі постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від
24.07.2013 року, задоволена скарга ПАТ "Банк
інвестицій та заощаджень" та скасована
повністю Постанова № 35727356 відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
від 15.01.2013 року про стягнення
виконавчого бору за виконавчим
провадженням.

ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень»
14.07.2014 року №08-0/08-970 направлено Лист на
адресу Голови Державної виконавчої
служби України Сторожуку Д.А. щодо
повернення перерахованих коштів в сумі
2 595 932,95 грн., оскільки Постанову ВП
№35727356 відділу примусового виконання
рішень Державної виконавчої служби
України від 15.01.2013 року скасовано
Ухвалою господарського суду міста
Севастополя від 13 червня 2013 року у
справі №5020-533/2011-1828/2011-910/2012, залишеною в
силі ухвалою Севастопольського
апеляційного господарського суду від
24.07.2013 року.

Начальником відділу примусового
виконань Державної виконавчої служби
України Кузьменко О.С. винесено 07.08.2014
року Постанову ВП №35727356 (надалі по
тексту Постанова ВП № 35727356), згідно
якої скасовано постанову головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
ОСОБА_1 від 16.05.2013 ВП № 35727356 про
повернення виконавчого документа
стягувачеві по виконанню наказу
господарського суду міста Севастополя
від 07.07.2012 № 5020-533/2011-1828/2011-910/2012.

Повно та всебічно дослідивши наявні
матеріали справи, а також норми чинного
законодавства, суд прийшов до висновку
про обґрунтованість позовних вимог
виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче
провадження" № 606-XIV від 21.04.1999р.
(далі-Закон) визначено, що виконавче
провадження, як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, зазначених у
цьому Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 Закону державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від
24.07.2013 року задоволена скарга ПАТ "Банк
інвестицій та заощаджень" та скасована
повністю Постанова №35727356 відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
від 15.01.2013 року про стягнення
виконавчого бору за виконавчим
провадженням.

Так, в Постанові Севастопольського
апеляційного господарського суду від
24.07.2013 року встановлено, що дії органу
Державної виконавчої служби щодо
стягнення з боржника виконавчого збору
у розмірі 27 480 866,68 грн. є
незаконними, оскільки рішенням суду
від 11.10.2012р. звернуто стягнення на
предмет іпотеки шляхом проведення
прилюдних торгів з продажу
заставленого майна, з визначенням
початкової ціни майна у розмірі 40 672
500,00 гривень, а отриманні від стягнення
предмета іпотеки кошти вирішено
направити на погашення заборгованості
перед ПАТ "Банк інвестицій та
заощаджень" за Кредитним договором про
надання мультивалютної кредитної
лінії № 28-07/05/4 від 19.07.2005 і за Договором
про відкриття та обслуговування
акредитивів № 2-ДЛ від 27.06.2006 у
загальній сумі 274 808 666,76 грн.

Вищезазначеним рішенням суду
встановлено, що державний виконавець
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
керуючись статтею 28 Закону України
«Про виконавче провадження», повинен
був стягнути з боржника виконавчий
збір у розмірі 10 відсотків суми, що
підлягає стягненню, або вартості майна
боржника, початкова ціна якого була
визначена рішенням суду (40 672 500,00
гривень).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Також, Суд звертає увагу, що Постановою
Севастопольського апеляційного
господарського суду від 24.07.2013 року
скасовано повністю Постанову № 35727356
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
від 15.01.2013 року про стягнення
виконавчого збору за виконавчим
провадженням.

У відповідності до ст. 115
Господарського процесуального кодексу
України рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження".

Постановою від 07.08.2014 року ВП № 35727356,
якою скасовано постанову головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
ОСОБА_1 від 16.05.2013 ВП № 35727356 про
повернення виконавчого документа
стягувачеві підтверджується, що кошти
в розмірі 10% від коштів що надійшли від
реалізації арештованого майна, а саме: 2
595 932,95 грн. перераховані платіжним
дорученням № 569 від 25.04.2013 року в
рахунок погашення боргу за постановою
про стягнення виконавчого збору № 35727356
від 15.01.2013 року було безпідставно
стягнуто.

Суд звертає увагу, що в порушення вимог
законодавства при винесенні
вищезазначеної постанови
відповідачем-1 не було зазначено про те,
що сума в розмірі 2 595 932,95 грн.
перерахована платіжним дорученням № 569
від 25.04.2013 року в рахунок погашення
боргу за постановою про стягнення
виконавчого збору № 35727356 від 15.01.2013
року є помилково сплачена.

Таким чином, враховуючи викладене вище,
відповідач-1 повинен був повернути
безпідставно стягнутий виконавчий
збір, проте, як свідчать матеріали
справи, ним не було вчинено.

З матеріалів виконавчої справи, яка
міститься в матеріалах справи
вбачається, що державним виконавцем
відділу примусового виконань рішень
Державної виконавчої служби України
ОСОБА_1 07.08.2014, реєстраційний номер
виконавчого провадження 35727356 винесено
Постанову про стягнення виконавчого
збору в розмірі 4 067 250,00 грн.

В матеріалах справи міститься Лист за
підписом в.о. начальника відділу
Державної виконавчої служби України
Кузьменко О.С. від 28.08.2014 року
№14-0-35-3199/2-556/1, в якому зазначається що
грошові кошти в розмірі 10% від суми, що
надійшли від реалізації арештованого
майна, а саме: 2 595 932,95 грн. перераховані
платіжним дорученням № 569 від 25.04.2013
року до державного бюджету як
виконавчий збір, грошові кошти за
постановою про стягнення виконавчого
збору від 07.08.2014 року №35727356 (виконавчий
збір в розмірі 4 067 250,00 грн.) не
стягувалися та не перераховувалися.

Враховуючи вищевикладене, матеріалами
справи підтверджується бездіяльність
відповідача-1 щодо неперерахування
безпідставно стягнутої суми
виконавчого збору в розмірі 2 595 932,95
грн. та не вчинення жодних дій щодо
стягнення виконавчого збору, згідно
постанови від 07.08.2014 року №35727356
(виконавчий збір в розмірі 4 067 250,00
грн.), що в свою чергу свідчить про
протиправність дій зі сторони
відповідача-1.

Крім того, п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України
"Про іпотеку" визначено, що іпотека це
вид забезпечення виконання
зобов'язання нерухомим майном, що
залишається у володінні і користуванні
іпотекодавця, згідно з яким
іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 41 Закону України "Про
іпотеку" реалізація предмета іпотеки,
на який звертається стягнення за
рішенням суду або за виконавчим
написом нотаріуса, проводиться, якщо
інше не передбачено рішенням суду,
шляхом продажу на прилюдних торгах у
межах процедури виконавчого
провадження, передбаченої Законом
України "Про виконавче провадження", з
дотриманням вимог цього Закону.

Відповідно до ч. 1, ч. 8 статті 54 Закону
України "Про виконавче провадження"
звернення стягнення на заставлене
майно в порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя. Примусове
звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється державним виконавцем з
урахуванням положень Закону України
"Про іпотеку".

Як вбачається з матеріалів виконавчої
справи, 10.04.2013 року проведено прилюдні
торги з продажу нерухомого майна за
адресою: м. Київ, вул.
Очаківська/Очаківський провулок, 5/6,
розташований на земельній ділянці
площею 5 089 кв.м., кадастровий номер
:72:162:0007, яке знаходиться в іпотеці
відповідно до Кредитного договору про
надання мультивалютної кредитної
лінії №28-07/05/4 від 19.07.2005 року і за
Договором про відкриття та
обслуговування акредитивів №2-ДЛ від
27.06.2006 року, переможцем яких стало
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Приватсервіс". Ціну
продажу встановлено 30 504 500,00 грн.

В той же час, Суд звертає увагу на те, що
загальний розмір заборгованості за
кредитними договорами становить 274 808
666,76 грн., а за рішенням господарського
суду міста Севастополя від 11.10.2012 року
по справі № 5020-533/2011-1828/2011-91 визначено
початкову ціну майна у розмірі 40 672 500,00
гривень.

Частиною 1 статті 43 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено
порядок розподілу стягнутих державним
виконавцем з боржника за виконавчим
провадженням грошових сум (у тому числі
одержаної від реалізації майна
боржника), зокрема: у першу чергу
повертається авансовий внесок сторін
та інших осіб на організацію та
проведення виконавчих дій; у другу
чергу компенсуються витрати державної
виконавчої служби, пов'язані з
організацією та проведенням
виконавчих дій, не покриті авансовим
внеском сторін та інших осіб; у третю
чергу задовольняються вимоги
стягувача та стягується виконавчий
збір у розмірі 10 відсотків фактично
стягнутої суми; у четверту чергу
стягуються штрафи, накладені державним
виконавцем відповідно до вимог цього
Закону.

Згідно з частиною 1 статті 44 Закону
України "Про виконавче провадження" у
разі якщо сума, стягнута з боржника,
недостатня для задоволення всіх вимог
за виконавчими документами, вона
розподіляється державним виконавцем
між стягувачами в порядку черговості,
встановленому цією статтею:у першу
чергу задовольняються забезпечені
заставою вимоги щодо стягнення з
вартості заставленого майна.

Відповідачем-1 25.04.2013 року винесено
Розпорядження №35727356/1, відповідно до
якого перераховано 2 595 932,95 грн.
виконавчого збору на рахунок
відповідача-1, згідно з Постановою про
стягнення з боржника виконавчого збору
ВП №35727356 від 15.01.2013 року.

В той же час, Суд звертає увагу, що
грошові кошти в сумі 23 363 396,55 грн.,
отримані від реалізації заставленого
майна, є недостатніми для задоволення
вимог заставодержателя в повному
обсязі, оскільки загальна сума
заборгованості за кредитних договорів
перевищує вказану суму, що також
підтверджується рішенням
господарського суду міста Севастополя
від 11.10.2012 року по справі №
5020-533/2011-1828/2011-91, в якому визначено
початкову ціну майна у розмірі 40 672 500,00
гривень.

Відповідно до пункту 5.3.1 Інструкції про
проведення виконавчих дій.
Затвердженої Наказом Міністерства
юстиції України від 15 грудня 1999 року №
74/5 стягнення на заставлене майно в
порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача - заставодержателя. За
постановою державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, винесеною
у виконавчому провадженні про
звернення стягнення на заставлене
майно, стягнення звертається на вільне
від застави майно боржника.

В листі Вищого адміністративного суду
України від 9 січня 2008 року № 7/9/1/13-08 "Про
практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державної виконавчої служби (за
матеріалами справ, розглянутих у
касаційному порядку Вищим
адміністративним судом України)"
зазначено, що при здійсненні
виконавчого провадження предметом
якого є звернення стягнення на
заставлене майно, постанова про
стягнення виконавчого збору підлягає
виділенню в окреме провадження, а
звернення стягнення здійснюється на
вільне від застави майно.

Отже, стягнувши виконавчий збір з
коштів, отриманих від реалізації
заставленого майна, відповідач-1
порушив вимоги закону, оскільки суми
грошових коштів, отриманих від
реалізації заставленого майна, не
достатньо для задоволення вимог
іпотекодержателя. Таким чином
відповідач-1 порушив процедуру
розподілу грошових коштів, стягнутих з
боржника, за рахунок реалізації майна,
що перебуває в іпотеці Позивача.

Суд прийшов до висновку, що
відповідачем-1 у спірних
публічно-правових відносинах порушено
принцип законності та обґрунтованості,
закріплені в пункті 3 частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, що в свою чергу свідчить про
порушення Відповідачем пункту 1
частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якою закріплено, що суб'єкт
владних повноважень має діяти на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи вищевикладене, Суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги про визнання протиправними дій
відповідача-1 підлягають задоволенню.

В частині щодо стягнення з Державного
бюджету на користь ПАТ «Банк
інвестицій та заощаджень», код 33695095, м.
Київ, вул. Мельникова, 83-Д, безпідставно
сплачену суму виконавчого збору в
розмірі 2 595 932,95 грн. (два мільйони
п'ятсот дев'яносто п'ять тисяч дев'ятсот
тридцять дві грн. 95 коп.), Суд зазначає
наступне.

У відповідності до п.33 ч. 2 ст. 29
Бюджетного кодексу України, до доходів
загального фонду Державного бюджету
України належить виконавчий збір,
стягнутий органами державної
виконавчої служби.

Порядок обчислення та справляння
державного мита визначено Інструкцією
про порядок обчислення та справляння
державного мита, затвердженою наказом
Міністерства фінансів України від
07.07.2012 N 811 (далі - Інструкція), та
Порядком повернення коштів, помилково
або надміру зарахованих до державного
та місцевих бюджетів, затвердженим
наказом Міністерства фінансів України
від 03.09.2013 N 787 (далі - Порядок).

У відповідності до п. 5 Порядку,
повернення помилково або надміру
зарахованих до бюджету податків,
зборів (обов'язкових платежів) та інших
доходів бюджетів здійснюється за
поданням органів, що контролюють
справляння надходжень бюджету. Подання
подається до органу Казначейства за
формою, передбаченою
нормативно-правовими актами з питань
повернення помилково або надміру
зарахованих до бюджету коштів, або в
довільній формі на офіційному бланку
установи за підписом керівника
установи (його заступника відповідно
до компетенції), скріпленим гербовою
печаткою (у разі наявності) або
печаткою із найменуванням та
ідентифікаційним кодом установи, з
обов'язковим зазначенням такої
інформації: обґрунтування
необхідності повернення коштів з
бюджету, найменування платника
(суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ
(для юридичної особи) або прізвище, ім'я,
по батькові фізичної особи,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків (ідентифікаційний
номер) або серія та номер паспорта (для
фізичних осіб, які через свої релігійні
переконання в установленому порядку
відмовилися від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та мають
відмітку у паспорті), сума платежу, що
підлягає поверненню, дата та номер
документа на переказ, який підтверджує
перерахування коштів до відповідного
бюджету. Подання в довільній формі
подається платником до органу
Казначейства разом з його заявою про
повернення коштів з бюджету та
оригіналом або копією документа на
переказ, або паперовою копією
електронного розрахункового
документа, які підтверджують
перерахування коштів до бюджету. Заява
про повернення коштів з бюджету, яка
подається до відповідного органу
Казначейства, складається платником у
довільній формі з обов'язковим
зазначенням такої інформації: причини
повернення коштів з бюджету,
найменування платника (суб'єкта
господарювання), код за ЄДРПОУ (для
юридичної особи) або прізвище, ім'я, по
батькові фізичної особи, реєстраційний
номер облікової картки платника
податків (ідентифікаційний номер) або
серія та номер паспорта (для фізичних
осіб, які через свої релігійні
переконання в установленому порядку
відмовилися від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та мають
відмітку у паспорті), місцезнаходження
юридичної особи або місце проживання
фізичної особи та номер контактного
телефону, сума платежу, що підлягає
поверненню, спосіб перерахування
коштів з бюджету - у безготівковій
формі із зазначенням реквізитів
рахунку одержувача коштів чи готівкою.

З аналізу норм законів, Суд приходить
до висновку, що Державна казначейська
служба України є органом, який здійснює
повернення коштів з бюджету, що були
помилкового або надміру зараховані до
бюджету, за поданням органу стягнення,
який в даному спорі виступає Державна
виконавча служба України.

Частиною 1 статті 2 КАС України
передбачено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 зазначеної статті
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Враховуючи вищевикладене, Суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача є обґрунтованими та
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративній справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини,
які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи всі наведені обставини в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 128, 160-163, 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства "Банк
інвестицій та заощаджень" задовольнити
повністю.

2. Визнати неправомірною бездіяльність
Державної виконавчої служби України
щодо не повернення ПАТ «Банк
інвестицій та заощаджень» грошових
коштів в сумі 2 595 932,95 грн., як незаконно
перерахованої суми коштів згідно
платіжного дорученням № 569 від 25.04.2013
року в рахунок погашення боргу за
постановою про стягнення виконавчого
збору № 35727356 від 15.01.2013 року.

3. Стягнути з Державного бюджету на
користь ПАТ «Банк інвестицій та
заощаджень», код 33695095, м. Київ, вул.
Мельникова, 83-Д, безпідставно сплачену
суму виконавчого збору в розмірі 2 595
932,95 грн. (два мільйони п'ятсот
дев'яносто п'ять тисяч дев'ятсот
тридцять дві грн. 95 коп.).

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Головуючий суддя
В.В. Амельохін

Судді
Є.В. Аблов

В.П. Шулежко