Справа № 21708/10
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2012-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2012 р. справа 2а-3753/10/0870

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючий
суддя Суховаров А.В.

судді Лукманова О.М.
Божко Л.А.

при секретарі Снісар
Л.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 02.07.2010 у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції про визнання дій
протиправними, скасування постанови
про арешт майна, зупинення виконавчого
провадження

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 21.06.2010 звернувся до Запорізького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції, в якому
просить визнати протиправними дії щодо
примусового виконання виконавчого
напису нотаріуса від 15.03.2010; скасувати
постанову від 04.06.2010 про арешт майна
боржника і оголошення заборони на його
відчуження; визнати акт опису і арешту
майна від 01.06.2010 незаконним; зобов'язати
зупинити виконавче провадження;
скасувати арешт майна. Третя особа
Приватне акціонерне товариство
«Перший Український міжнародний банк».

Постановою Запорізького
окружного адміністративного суду від
02.07.2010 в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
постанову суду скасувати та позовні
вимоги задовольнити. Посилається на те,
що не отримував копію постанови про
відкриття виконавчого провадження,
опис майна проведений за його
відсутності, без перевірки наявності
іншого майна, виконавче провадження
підлягало зупиненню в зв'язку з
порушенням проти нього справи про
банкрутство.

Перевіривши законність і
обгрунтованість постанови суду,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Згідно виконавчого напису
нотаріуса від 15.03.2010, звернуто
стягнення на майно ОСОБА_1, а саме жилий
будинок з господарськими будівлями і
спорудами та земельну ділянку для
обслуговування жилого будинку по
вул.Підгірна, 14 в м.Запоріжжя, - яке
знаходиться в іпотеці ПАТ «Перший
Український міжнародний банк» в
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором на загальну суму
169706,90$ та 39886,14гр.

Постановою від 16.04.2010 відкрито
виконавче провадження

Державним виконавцем 01.06.2010
складений акт опису і арешту майна, а
04.06.2010 винесена постанова про
накладання арешту на жилий будинок з
господарськими будівлями і спорудами
та земельну ділянку для обслуговування
жилого будинку по вул.Підгірна, 14 в
м.Запоріжжя та заборонено його
відчуження.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 3
Закону України «Про виконавче
провадження», виконавчі написи
нотаріусів є виконавчим документом, на
підставі якого державною виконавчою
службою здійснюється примусове
виконання.

Відповідно до частини 1 статті 55
Закону України «Про виконавче
провадження», арешт на майно боржника
може накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження,
якою накладається арешт на майно
боржника та оголошується заборона на
його відчуження; винесення постанови
про арешт коштів та інших цінностей
боржника, що знаходяться на рахунках і
вкладах чи на зберіганні в банках або
інших фінансових установах; винесення
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження; проведення опису майна
боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до частини 2 статті 55 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державним виконавцем за постановою про
відкриття виконавчого провадження або
за постановою про арешт майна боржника
та оголошення заборони на його
відчуження може бути накладений арешт
в межах суми стягнення за виконавчими
документами з урахуванням витрат,
пов'язаних з проведенням виконавчих
дій на виконання на все майно боржника
або на окремо визначене майно боржника.
У разі потреби постанова, якою
накладено арешт на майно боржника та
оголошено заборону на його відчуження,
надсилається державним виконавцем до
органу нотаріату та інших органів, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження.

Відповідно до частини 4 статті 55 Закону
України «Про виконавче провадження»,
про проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту державний
виконавець складає акт опису й арешту
майна боржника. Під час проведення
опису й арешту майна боржника
державний виконавець вправі оголосити
заборону розпоряджатися ним, а у разі
потреби - обмежити права користування
майном або вилучити його у боржника та
передати на зберігання іншим особам,
про що зазначається в акті опису й
арешту. Види, обсяги і строк обмеження
встановлюються державним виконавцем у
кожному конкретному випадку з
урахуванням властивостей майна, його
значення для власника чи володільця,
необхідності використання та інших
обставин.

Відповідно до частини 6 статті 55 Закону
України «Про виконавче провадження»,
арешт застосовується: для забезпечення
збереження майна боржника, що підлягає
наступній передачі стягувачеві або
реалізації; для виконання рішення про
конфіскацію майна боржника; при
виконанні ухвали суду про накладення
арешту на майно, що належить
відповідачу і знаходиться у нього чи в
інших осіб.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції правильно вказав,
що при наявності виконавчого
документу, з метою своєчасного та
належного виконання, у відповідності
до статті 5 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець в межах наданих повноважень
та у відповідності до перелічених норм,
правомірно вчиняв дії щодо примусового
виконання виконавчого напису
нотаріуса від 15.03.2010, обгрунтовано
склав акт опису і арешту майна від
01.06.2010 та виніс постанову від 04.06.2010 про
арешт майна боржника і оголошення
заборони на його відчуження. Підстав
для їх скасування колегія суддів не
вбачає.

Доводи апеляційної скарги є
помилковими. В матеріалах справи є
докази надсилання постанови про
відкриття виконавчого провадження
боржнику. Порушення справи про
банкрутство не є приводом для
зупинення виконавчого провадження
оскільки провадження про банкрутство
здійснюється відносно фізичної особи
підприємця ОСОБА_1, а виконавчий напис
стосується позивача як громадянина.
Арешт обгрунтовано накладений на
будівлі і земельну ділянку тому що вони
є предметом іпотеки. При складанні акту
опису і арешту майна державний
виконавець не порушив вимоги пункту 5.6.6
Інструкції про проведення виконавчих
дій, затвердженої Наказом Міністерства
юстиції України №74/5 від 15.12.1999.

Суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 41
КАС України, фіксування судового
засідання не проводилось.

Керуючись пунктом 1 статті 198, статтями
200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
залишити без задоволення, а постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 02.07.2010 - без
змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів.

Головуючий:
А.В. Суховаров

Суддя:
О.М. Лукманова

Суддя:
Л.А. Божко