Справа № 810/4804/14
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2014 року
справа №810/4804/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Брагіна О.Є.;

при секретарі судового засідання -
Колесові Г.В.;

за участю:

представника позивача - Олефіренко І.В.
(довіреність б/н від 20.05.2014 р.);

представника відповідача - Борисова
І.І. (довіреність №297/10-06-10 від 05.12.2013 р.),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу:

за позовом приватного
підприємства "Герц"

до Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

в с т
а н о в и в:

позивач звернувся до Київського
окружного адміністративного суду з
вимогами про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень № від 23.05.2014 р.,
№ від 25.07.2014 р., податкової вимоги
№524-25/40 від 24.06.2014 р., визнання
протиправним та скасування рішення про
опис майна у податкову заставу.

Вимоги аргументовано позицією ПП
«Герц» щодо неправдивих відомостей,
зазначених відповідачем у
протиправний спосіб та вчинення
податковим органом дій з перекладання
своєї відповідальності на позивача.
Зазначає, що оскільки перевірка
відбулась із суттєвим порушенням норм
ПКУ, висновки акту перевірки є такими,
що не відповідають фактичним
обставинам справи, а відтак і всі
рішення ухваленні за наслідком
проведення перевірки підлягають
скасуванню.

Представник позивача у судовому
засіданні заявлені вимоги підтримала з
мотивів, викладених у позовній заяві,
просила позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував,
вказавши, що податковим органом на
підставі п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПКУ була
проведена позапланова виїзна
документальна перевірка позивача з
приводу правомірності нарахування
від?ємного значення різниці між сумою
податкового зобов?язання та сумою
податкового кредиту у розмірі 322 грн.,
відображених у податковій декларації з
ПДВ за січень 2014 р. вх.№ від 19.02.2014
р. Відповідач стверджує, що 14.04.2014 р., з
метою ознайомлення позивача з
направленнями на проведення перевірки
та вручення копії наказів було
здійснено виїзд працівниками
податкового органу за місцем
знаходження позивача,-юридичною
адресою, вказаною в ЄДРПОУ м.Біла
Церква, вул.Славіна, буд. 2/147 та
встановлено відсутність товариства за
вищевказаною адресою.

Перевіряючими також було встановлено
відсутність оригіналів податкових
накладних, які б підтверджували
податкові зобов?язання товариства з
ПДВ за січень 2014 р.

За результатами проведення
позапланової виїзної перевірки
позивача було встановлено порушення
ним п.187.1 ст.187, п.198.6 ст.198, п.200.1 п.200.3 ст.200
ПКУ, що виявилося у безпідставному
завищенні від?ємного значення різниці
між сумою податкового зобов?язання та
податкового кредиту за січень 2014 р. у
розмірі 322 грн., завищення значення
рядка 24 «залишок від?ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного звітного періоду»
за січень 2014 р. у розмірі 307245 грн.,
заниження ПДВ, який підлягає
нарахуванню та сплаті в бюджет за
підсумками поточного звітного періоду
з урахуванням залишку від?ємного
значення попереднього звітного
періоду за лютий 2014 р. у сумі 307245 грн.

За наслідками складеного акту були
винесені податкові
повідомлення-рішення № від 25.07.2014
р., яким зменшено розмір від?ємного
значення на суму 1962 грн., податкова
вимога №524-25/40 від 24.06.2014 р. про сплату
боргу за узгодженим податковим
зобов?язанням на суму 306876,50 грн. та
застосовано штрафну санкцію у сумі
153623,00 грн., а також нарахована пені 5025,06
грн.

24.06.2014 р., винесено рішення про опис
майна боржника у податкову заставу.
Вважає дії податкового органу та
прийняті ним рішенням законними та
обґрунтованими.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні у матеріалах
справи докази, з наданням їм
відповідної правової оцінки, суд
приходить до висновку про необхідність
відмови у задоволенні позову, з
наступних підстав.

в травні 2014 р., відповідачем на підставі
п.п.78.1, п.78.1 ст.78 ПКУ та у відповідності
до наказу від 14.04.2014 р. №586, направлення
на проведення перевірки від цієї ж дати
№247 була проведена позапланова виїзна
перевірка позивача- ПП «Герц» на
предмет правомірності нарахування
від?ємного значення між сумою
податкового зобов?язання та сумою
податкого кредиту за січень 2014 р., за
наслідками якої було складено акт
перевірки №1257/15-1/19416973 від 07.05.2014 р.

14.04.2014 р., з метою пред?явлення
позивачеві наказу на проведення
перевірки та направлення на перевірку
було проведено виїзд за його юридичною
адресою: м.Біла Церква, вул.Славіна, 2/147,
в процесі чого встановлено відсутність
підприємства за вказаною адресою, про
що складено акти від 14.04.2014 р.
№253/15-1/19416973 та 07.05.2014 р. №278/15-1/19416973,
26.06.2014 р. №322/15-1/19416973 та 14.07.2014 р.
№358/15-1/19416973. Згідно зроблених
податковим органом запитів про
встановлення місцезнаходження (місця
проживання) платника податків
(позивача) від 08.05.2014 р.182/15-1 та 27.06.2014 р.
№288/15-1 адреса позивача вказана як
м.Біла Церква, вул. Славіна,буд. 2/147.

Відповідно до поданих позивачем
податкових декларацій за січень 2014 р.
причина виникнення від?ємного значення
не встановлена у зв?язку з ненаданням
підприємством підтверджуючих
документів. За результатами
опрацювання податкових періодів,
починаючи з періоду виникнення
від?ємного значення не була виявлена
розбіжність у податковій звітності.
Станом на 07.05.2014 р. серед постачальників
позивача не виявлено платників, яким
надано ризиковий кредит. Аналіз
опрацювання результатів податкової
декларації за звітний період, за
наслідками якої виникло від?ємне
значення різниці між сумою податкового
зобов?язання та сумою податкового
кредиту або опрацювання податкових
декларацій за звітні (податкові)
періоди, починаючи з періоду за
наслідками якого виникло від?ємне
значення до періоду, у якому заявлене
бюджетне відшкодування ПДВ включено
згідно додатку 2 (Д2) до декларації з ПДВ
за січень 2014 р. Перевіркою
правомірності визначення податкових
зобов?язань у вищевказаній декларації
зафіксовано порушення п.187.1 ст.187 ПК
України, оскільки не надані оригінали
податкових накладних, оформлених
відповідно до вимог чинного
законодавства, які підтверджують
податкові зобов?язання з ПДВ за січень
2014 р. Оригінали вказаних податкових
накладних не були представлені і у
судовому засіданні, незважаючи на те,
що розгляд справи відкладався , в тому
числі і для забезпечення доказів
представником позивача.

В липні 2014 р., податковим органом була
проведена документальна позапланова
виїзна перевірка позивача на предмет
правомірності нарахування від?ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов?язання та сумою податкового
кредиту за березень 2014 р., наслідком
чого стало складання акту №2288/15-1/19416973
від 14.07.2014 р. При виїзді перевіряючих за
зазначеною у ЄДРПОУ адресою ПП «Герц»
було встановлено його відсутність, про
що складено відповідний акт, на який
зроблено посилання вище. Станом на
14.07.2014 р., за результатами опрацювання
податкових періодів, починаючи з
періоду виникнення від?ємного значення
для включення ПП «Герц» до складу
податкового кредиту за березень 2014 р.
податкових накладних, зареєстрованих у
Єдиному реєстрі податкових накладних,
оригінали документів не надані.

При опрацюванні податкової декларації
за звітний період заявлене бюджетне
відшкодування ПДВ включно згідно із
додатком 2 (Д2) до декларації з ПДВ за
березень 2014 р., встановлено р.17
декларації сума податкового кредиту 1962
грн. Оскільки документів, які б
підтверджували правомірність
формування податкового кредиту,
документи податкової та
бухгалтерської звітності не
представлені, зроблено висновок про
безпідставне завищення значення рядка
24 «Залишок від?ємного значення, який
після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного (звітного) періоду у
сумі 1962 грн.

На підставі складеного акту перевірки
винесено податкове
повідомлення-рішення № від 25.07.2014
р.

За результатами проведених попередніх
документальних позапланових виїзних
перевірок правомірності нарахування
від?ємного значення різниці між сумою
податкового зобов?язання та сумою
податкового кредиту, оформлених від
30.12.2013 р. акт перевірки №2541/15-2/19416973 та
від 27.03.2014 р. №742/15-1/19416973 встановлені
порушення п.187.1 ст.187 ПКУ, а саме
позивачем було завищено від?ємне
значення різниці між сумою податкового
зобов?язання та сумою податкового
кредиту за червень 2013 р. у розмірі 127499
грн. за липень 2013 р.- 62241 грн., за серпень
2013 р.- 8407 грн., за вересень 2013 р.- 96101 грн.,
за грудень 2013 р. -13201 грн. та відповідно
завищено значення рядка 24 «залишок
від?ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного звітного періоду», що
призвело до заниження суми ПДВ, з
урахуванням залишку від?ємного
значення попереднього звітного
періоду за жовтень 2013 р. у розмірі 81 грн.
Ураховуючи все вищевикладене, ПП
«Герц» було завищено суму від?ємного
значення -різниці між сумою податкого
зобов?язання та сумою податкового
кредиту за січень 2013 р. у розмірі 322 грн.,
що призвело до завищення залишку
від?ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу наступного податкового
звітного періоду за січень 2014 р. у
розмірі 307245 грн. та до заниження суми
податку на додану вартість, яка
підлягає нарахуванню та сплаті в
бюджет за підсумками поточного
(звітного) податкового періоду з
урахуванням залишку від?ємного
значення попереднього звітного
періоду за лютий 2014 р. у розмірі 307245 грн.

Крім того, станом на 24.06.2014 р. відповідно
до відомостей карток особових рахунків
за платником податків-ПП «Герц»
рахується податковий борг у розмірі
465524,56 грн. з ПДВ. Даний борг виник за
наслідками донарахувань згідно
податковим повідомленням-рішенням
№ від 04.06.2014 р. Відповідно до вимог
ст. 59 ПКУ та п.3.1 Порядку направлення
органами доходів та зборів податкових
вимог платникам податків, відповідачем
була автоматично сформована та
направлена на адресу позивача
податкова вимога від 24.06.2014 р. №524-25/40.

В межах повноважень податкового органу
щодо забезпечення погашення наявного
податкового боргу ухвалене рішення №94
від 24.06.2014 р. про опис майна в податкову
заставу.

Правовідносини що склались між
сторонами регулюються нормами
Податкового кодексу України,
відповідно до п.138.2 ст.138 якого витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

З огляду на приписи п.185.1 ст.185
Податкового кодексу України (в
редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин) об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з: а) постачання товарів, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до
статті 186 цього Кодексу, у тому числі
операції з передачі права власності на
об'єкти застави позичальнику
(кредитору), на товари, що передаються
на умовах товарного кредиту, а також з
передачі об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю; б)
постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу; в) ввезення товарів (супутніх
послуг) на митну територію України в
митному режимі імпорту або реімпорту
(далі - імпорт); г) вивезення товарів
(супутніх послуг) у митному режимі
експорту або реекспорту (далі -
експорт); ґ) з метою оподаткування цим
податком до експорту також
прирівнюється постачання товарів
(супутніх послуг), які перебувають у
вільному обігу на території України, до
митного режиму магазину безмитної
торгівлі, митного складу або
спеціальної митної зони, створених
згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного
кодексу України; д) з метою
оподаткування цим податком до імпорту
також прирівнюється постачання
товарів (супутніх послуг) з-під митного
режиму магазину безмитної торгівлі,
митного складу або спеціальної митної
зони, створених згідно з положеннями
глав 35 - 37 Митного кодексу України, для
їх подальшого вільного обігу на
території України; е) постачання послуг
з міжнародних перевезень пасажирів і
багажу та вантажів залізничним,
автомобільним, морським і річковим та
авіаційним транспортом.

Згідно п.186.1 ст.186 ПКУ місцем постачання
товарів є: а) фактичне місцезнаходження
товарів на момент їх постачання (крім
випадків, передбачених у підпунктах "б"
і "в" цього пункту); б) місце, де товари
перебувають на час початку їх
перевезення або пересилання, у разі
якщо товари перевозяться або
пересилаються продавцем, покупцем чи
третьою особою; в) місце, де провадиться
складання, монтаж чи встановлення, у
разі якщо товари складаються,
монтуються або встановлюються (з
випробуванням чи без нього) продавцем
або від його імені.

Відповідно до п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 ПКУ
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Датою виникнення права замовника на
віднесення сум до податкового кредиту
з договорів (контрактів), визначених
довгостроковими відповідно до пункту
187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата
фактичного отримання замовником
результатів робіт (оформлених актами
виконаних робіт) за такими договорами
(контрактами).

Для товарів/послуг, постачання
(придбання) яких контролюється
приладами обліку, факт постачання
(придбання) таких товарів/послуг
засвідчується даними обліку.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно п.198.6 ст.198 ПКУ не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПКУ податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Згідно ст.1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Відповідно ч.1 ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

В процесі розгляду даної справи, судом
було встановлено із пояснень
представника позивача, що між
позивачем та та його контрагентами
були укладені усні договори поставки
товару (замовлення рахунок-фактура
КТ-0001244) від 14.01.2014 р. На підтвердження
реального характеру господарських
відносин представлені ксерокопії
розрахунків, податкових накладних та
видаткових накладних.

У зв?язку з тим, що пояснити механізм
виконання угоди, зокрема порядок
доставки товару, його оплати, прийняття
та оприбуткування позивачем,
використання у власній господарській
діяльності, що підтверджується даними
податкового обліку позивача
представник позивача надати не змогла,
а представлені документи не
відповідають вимогам Закону України
«Про бухгалтерській облік та податкову
звітність», суд дійшов висновку про
відсутність економічного змісту
господарських операцій з позивача з
його партнерами.

Суд також зважає на таке, при
здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних. Підтвердженням
продавцю про прийняття його податкової
накладної та/або розрахунку
коригування до Єдиного реєстру
податкових накладних є квитанція в
електронному вигляді у текстовому
форматі, яка надсилається протягом
операційного дня.

Порядок ведення Єдиного реєстру
податкових накладних встановлюється
Кабінетом Міністрів України. Покупець
має право звіряти дані отриманої
податкової накладної на відповідність
із даними Єдиного реєстру податкових
накладних (абз. 8 п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України).

Згідно із абз. 9 п. 201.10 ст. 201 ПКУ,
відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та/або порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

Згідно із підпунктом 6.1. пункту 6
Порядку заповнення податкової
накладної, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
01.11.2011 року N 1379 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 22
листопада 2011 р. за N 1333/20071, оригінал
податкової накладної надається
покупцю (отримувачу) товарів/послуг на
його вимогу. Податкова накладна, яка
відповідно до пункту 11 підрозділу 2
розділу XX Кодексу підлягає реєстрації
у Єдиному реєстрі податкових
накладних, надається покупцю тільки
після реєстрації, що здійснюється в
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України. При цьому у верхній
лівій частині податкової накладної
робляться відповідні відмітки
(потрібне виділяється поміткою "Х").

З аналізу вищезазначених правових норм
випливає, що покупець товару має право
формувати податковий кредит лише на
підставі виданої йому продавцем
належним чином оформленої податкової
накладної, яка у разі встановлення
розміру ПДВ понад 10 тисяч гривень (з 01
січня 2012 року) підлягає обов'язковій
реєстрації продавцем товару в Єдиному
реєстрі податкових накладних.

Зі змісту положень п. 201.10 ст. 201 ПКУ,
слідує, що порушення порядку
заповнення податкових накладних
позбавляє покупця права на віднесення
сум податку на додану вартість до
податкового кредиту. Аналогічні
приписи містить пп. 6.3 п. 6 Порядку
заповнення податкової накладної.

Отже, покупець, який не бажає настання
для себе наслідків передбачених абз. 9
п. 201.10 ст. 201 ПКУ, має право, згідно із
абз. 8 п. 201.10 ст. 201 ПКУ, звіряти дані
отриманої податкової накладної на
відповідність із даними Єдиного
реєстру податкових накладних. Окрім
цього, абзацом 11 та 12 пункту 201.10 статті
201 Податкового кодексу України
передбачено, що у разі відмови продавця
товарів/послуг надати податкову
накладну або в разі порушення ним
порядку її заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі покупець
таких товарів/послуг має право додати
до податкової декларації за звітний
податковий період заяву із скаргою на
такого постачальника, яка є підставою
для включення сум податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.
Надходження такої заяви із скаргою є
підставою для проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки зазначеного продавця для
з'ясування достовірності та повноти
нарахування ним зобов'язань з податку
за такою операцією.

Оскільки під час розгляду справи судом
встановлено, що позивач за юридичною
адресою не знаходиться (акти 14.04.2014 р.
№253/15-1/19416973 та 07.05.2014 р. №278), документи
первинного бухгалтерського обліку
містять суттєві недоліки (у видаткових
накладних від 14.01.2014 р. №КТ-0000769 та від
26.12.2014 р. №КТ0056328, 19.12.2013 р. №КТ0055288)
відсутні печатки продавця та покупця,
не зазначено повноваження Петрусенко
на відвантаження товару); (у видаткових
накладних №ПШ-00220919 від 04.12.2013 р. та
№ПШ-0020920 підписи директора ОСОБА_3
очевидно відрізняються від підписів,
зроблених цією ж особою у видаткових
накладних від 14.01.2014 р. №КТ-0000769 та від
26.12.2014 р. №КТ0056328, 19.12.2013 р. №КТ0055288),
відомості бухгалтерського обліку про
використання одержаних товарів в
господарській діяльності позивача
відсутні, копії первинних документів
про отримання товару має сумнівний
характер, не додано всіх розрахункових
документів, що засвідчують факт сплати
податку у зв'язку з придбанням
товарів/послуг або копій первинних
документів, що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг,
відсутні оригінали одержаних від
контрагентів податкових накладнихз,
відповідно до вищевказаних приписів
податкового законодавства та
фактичних обставин справи, суд вважає,
що господарська діяльність позивача не
мала економічного змісту, а відтак
підприємством завищено від?ємне
значення різниці між сумою податкового
зобов?язання та сумою податкового
кредиту за січень 2014 р.у розмірі 322 грн.
та за березень 2014 р.-1962 грн.

Надаючи оцінку діям податкового органу
в частині формування податкової вимоги
та прийняття рішення про опис майна у
податкову заставу, суд зважає на таке:
податкова вимога визначається як
письмова вимога податкового органу до
платника податків погасити суму
податкового боргу. Порядок направлення
органами державної податкової служби
України податкових вимог платникам
податків затверджений наказом
податкової адміністрації від 03.07 2001 р.
Податкову вимогу податковий орган
використовує для повідомлення
платникові про існування податкового
боргу і дозволяє платнику добровільно
виконати свій податковий обов'язок.
Направлення податкової вимоги
пов'язано суто з діями податкових
органів.

Положення, що регламентують процедуру
застосування податкової вимоги мають
чіткий та юридично визначений
характер. За приписами п.57.3 ПКУ у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом платник податків
зобов'язаний сплатити нараховану суму
грошового зобов'язання протягом 10
календарних днів, що настають за днем
отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу. Тобто підставою для складання і
направлення податкової вимоги є
наявність невиконаного (чи виконаного
не в повному обсязі) обов'язку зі сплати
сум обов'язкових платежів. Відповідно
до абзацу першого пункту 59.3 ПКУ
податкова вимога надсилається не
раніше першого робочого дня після
закінчення граничного строку сплати
суми грошового зобов'язання.

Окрім того, наказом Державної
податкової адміністрації від 24.12.2010
року №1037, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 30.12.2010
року за №1432/18727, затверджено Порядок
направлення органами державної
податкової служби податкових вимог
платникам податків.

Відповідно до п. 59.4 ст. 59 ПКУ, податкова
вимога надсилається також платникам
податків, які самостійно подали
податкові декларації, але не погасили
суми податкових зобов'язань у
встановлені цим Кодексом строки, без
попереднього надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Окрім того, у разі, коли у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується, погашенню підлягає
вся сума податкового боргу такого
платника податку, що виник після
надіслання (вручення) податкової
вимоги (п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу
України та п. 3.6 Порядку направлення
органами державної податкової служби
податкових вимог платникам податків,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації від 24.12.2010
року №1037 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 30.12.2010
року за №1432/18727).

Судом встановлено, що за позивачем
рахується податкова заборгованість у
розмірі 307 245,0 грн., штрафні санкції у
сумі 153 623,0 грн. та пеня 15025,06 грн.,
визначені податковим
повідомленням-рішенням № від
04.06.2014 р., яке позивачем не оскаржено. У
зв?язку з цим позивачеві була надіслана
податкова вимога від 24.06.2014 р. №524-25/40.
При оформленні даної вимоги та
надсиланні її позивачу порушень з боку
податкового органу судом не виявлено.

24.06.2014 р., відповідачем також було
прийнято рішення №94 про опис майна в
податкову заставу.

Відповідно до п.п.89.1.1 п.89.1 ст.89 ПКУ у
разі несплати у строки, встановлені цим
Кодексом, суми грошового зобов'язання,
самостійно визначеної платником
податків у податковій декларації, - з
дня, що настає за останнім днем
зазначеного строку або несплати у
строки, встановлені цим Кодексом, суми
грошового зобов'язання, самостійно
визначеної контролюючим органом, - з
дня виникнення податкового боргу, у
податкового органу виникає право на
податкову заставу.

Опис майна у податкову заставу
здійснюється на підставі рішення про
опис майна, яке приймається керівником
органу доходів і зборів і надається
платнику податків, що має податковий
борг. Майно, на яке поширюється право
податкової застави оформляється актом
опису майна, який реєструється в
журналі реєстрації актів опису. Також
Порядком встановлено обов'язок органу
доходів і зборів у п'ятиденний строк з
дня складання акта опису майна
безоплатно зареєструвати податкову
заставу у відповідному державному
реєстрі.

Оскільки на момент прийняття рішення
№94 від 24.06.2014 р. у позивача був наявний
непогашений податковий борг, у
відповідача виникло право на вжиття
заходів забезпечення виконання
платником податків своїх обов'язків,
-передати у податкову заставу майно
такого платника податків. Право на
податкову заставу не потребує
письмового оформлення.

Таким чином, дії податкового органу
відповідають наданим йому чинним
законодавствам повноваженням , а
відтак заявлені вимоги задоволенню не
підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного
позову,-відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Брагіна О.Є.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 19 вересня 2014 р.