Справа № 817/2167/14
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2014-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/2167/14

19 вересня 2014 року 16год. 51хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі судді
Борискіна С.А. за участю секретаря
судового засідання Вавелюк А.І та
сторін і інших осіб, які беруть участь у
справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача: представник Кузьмич Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Фізична особа- підприємець
ОСОБА_4 до Державна
податкова інспекція у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі
- ФОП ОСОБА_4) звернувся із позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Рівному Головного управління
Міністерства доходів і зборів у
Рівненській області (далі - ДПІ у м.
Рівному) про скасування податкових
повідомлень-рішень.

З урахуванням поданої до початку
розгляду справи по суті заяви про
збільшення позовних вимог та зміну
предмету позову, позивач просив суд:

- визнати протиправним та скасувати з
моменту прийняття винесене ДПІ у м.
Рівному 22 липня 2014 року податкове
повідомлення-рішення №, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
по податку на додану вартість в сумі 44
452,22 грн. (в тому числі 29634,81 грн.
основного зобов'язання та 14817,41 грн.
штрафної санкції);

- визнати протиправним та скасувати з
моменту прийняття винесене ДПІ у м.
Рівному 22 липня 2014 року податкове
повідомлення-рішення №, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
по податку з доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності в сумі 189
323,78 гривень (в тому числі за основним
платежем 151 459,02 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями 37 864,76 грн.).

- визнати протиправним та скасувати з
моменту прийняття винесену ДПІ у м.
Рівному 08 липня 2014 року Вимогу про
сплату боргу (недоїмки) №Ф-028/1, якою
вимагається сплата недоїмки зі сплати
єдиного внеску в сумі 84 383,12 гривень.

- визнати протиправним та скасувати з
моменту прийняття винесене ДПІ у м.
Рівному 22 липня 2014 року Рішення про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску № , яким контролюючий
орган застосував до позивача штрафну
санкцію в розмірі 4 526,06 грн.;

- визнати неправомірними дії Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області щодо невизнання
даних податкової звітності ФОП ОСОБА_4
з податку на додану вартість, яке
відбулося на підставі Акту перевірки
від 08.07.2014 року №105/17-01/НОМЕР_2, в тому
числі щодо виключення з електронної
бази даних «Детальна інформація по
платнику ПДВ щодо результатів
автоматичного співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПС України» та коригування
(зменшення) задекларованих сум
податкового кредиту ФОП ОСОБА_4 на
загальну суму ПДВ 146731,84 грн. в т.ч. за: -
лютий 2013р. - 7534,97грн. - березень 2013р. -
14796,50грн. - квітень 2013р. - 6941,67грн. -
травень 2013р. - 1884,67 грн. - червень 2013р. -
11141,67грн. - липень 2013р. - 24644,20грн. -
серпень 2013р. - 604,00грн. - вересень 2013р. -
22508,34грн. - листопад 2013р. - 11893,78грн. -
грудень 2013р. - 44785,01грн.; коригування
(зменшення) задекларованих податкових
зобов'язань ФОП ОСОБА_4 на загальну суму
ПДВ 153768,92грн. в т.ч. за: лютий 2013р. - на
суму 8045,84 грн.; березень 2013р. - на суму
15379,92 грн.; квітень 2013р. - на суму 7339,78
грн.; травень 2013р. - на суму 2028,80 грн.;
червень 2013р. - на суму 11394,81.; липень 2013р. -
на суму 26658,33.; вересень 2013р. - на суму
22083,33грн., жовтень 2013р. - на суму 1503,10 грн.;
листопад 2013р. - на суму 11866,34 грн.;
грудень 2013р. - на суму 47468,34 грн.;

- зобов'язати ДПІ у м. Рівному
відобразити в електронних базах
податкової звітності по податку на
додану вартість дані задекларовані ФОП
ОСОБА_4 за лютий - грудень 2013 року

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач вказує, що контролюючим
органом на підставі власних припущень
помісячно скориговано валові витрати
та суми податкового кредиту ФОП ОСОБА_4
з огляду на віднесення вчинених ним
правочинів по придбанню
товарно-матеріальних цінностей у
цілого ряду суб'єктів господарювання
до нікчемних. В той же час ФОП ОСОБА_4
стверджує про дійсність, реальність,
товарність, оплатність операцій,
наявність документів, які
підтверджують фактичний рух товарів по
операціям, які не визнані контролюючим
органом, як господарські.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав та додатково
зазначив, що на момент вчинення
господарських операцій з придбання
товарно-матеріальних цінностей його
контрагенти були належним чином
зареєстрованими в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, а отже про наявність
у контрагентів право та дієздатності
провадити господарську діяльність.
Крім того, вказані особи були
зареєстровані платниками податку на
додану вартість та мали право
виписувати податкові накладні. Просив
позов задовольнити повністю.

Представник відповідача
адміністративний позов не визнала,
подала письмові заперечення та
пояснила, що під час проведення
перевірок податковим органом
встановлено факти здійснення
господарських операцій ФОП ОСОБА_4 з
постачальниками, які не спрямовані на
реальне настання правових наслідків.
Контролюючим органом не прийнято до
валових витрат, а також скореговано
податковий кредит та податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість по операціям з придбання та
реалізації будівельних матеріалів,
паливно-мастильних матеріалів з тих
підстав, що у контрагентів позивача
відсутнє майно, трудові ресурси,
технічний персонал, основні фонди для
здійснення таких операцій. Надані на
перевірку видаткові та податкові
накладні не дають можливості
встановити реальність перевезення та
передачі товару. Також для перевірки не
були надані всі первинні документи. З
наведених підстав просила у
задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення представників
сторін, дослідивши подані суду
письмові докази, оцінивши їх за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд дійшов висновку про
необхідність задоволення позовних
вимог частково, враховуючи таке.

Судом встановлено, що відповідачем на
підставі наказу про проведення
планової документальної перевірки №371
від 21.05.2014р. та відповідно до
направлення № 125/350/17-01 від 06.06.2014р. була
проведена планова виїзна перевірка ФОП
ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2) щодо
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків і
зборів за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р.,
дотримання законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками, виконання вимог
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. та
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
01.01.2011р. по 31.12.2013р.

За результатами перевірки складено акт
від 08.07.2014р. №105/17-01/НОМЕР_2 (т.1 а.с.14-61) та
прийнято наступні податкові
повідомлення-рішення

- від 22 липня 2014 року №, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
по податку на додану вартість в сумі 44
452,22 грн. (в тому числі 29634,81 грн.
основного зобов'язання та 14817,41 грн.
штрафних (фінансових) санкцій) (т.1 а.с.8);

- від 22 липня 2014 року №, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
по податку з доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності в сумі 189
323,78 гривень (в тому числі за основним
платежем - 151 459,02 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями - 37 864,76 грн.) (т.1
.а.с.9);

- від 08 липня 2014 року Вимогу про сплату
боргу (недоїмки) №Ф-028/1, якою
вимагається сплата недоїмки зі сплати
єдиного внеску в сумі 84 383,12 гривень (т.1
а.с.11);

- від 22 липня 2014 року Рішення про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску № яким контролюючий орган
вирішив застосувати до позивача
штрафну санкцію в розмірі 4 526,06 грн. (т.1
а.с.12).

Крім того, контролюючим органом
проведене коригування задекларованих
ФОП ОСОБА_4 даних податкового кредиту
та податкових зобов'язань у податковій
звітності з податку на додану вартість
на загальну суму ПДВ 146731,84 грн. в т.ч. за:
- лютий 2013р. - 7534,97грн. - березень 2013р. -
14796,50грн. - квітень 2013р. - 6941,67грн. -
травень 2013р. - 1884,67 грн. - червень 2013р. -
11141,67грн. - липень 2013р. - 24644,20грн. -
серпень 2013р. - 604,00грн. - вересень 2013р. -
22508,34грн. - листопад 2013р. - 11893,78грн. -
грудень 2013р. - 44785,01грн.; коригування
(зменшення) задекларованих податкових
зобов'язань ФОП ОСОБА_4 на загальну суму
ПДВ 153768,92грн. в т.ч. за: лютий 2013р. - на
суму 8045,84 грн.; березень 2013р. - на суму
15379,92 грн.; квітень 2013р. - на суму 7339,78
грн.; травень 2013р. - на суму 2028,80 грн.;
червень 2013р. - на суму 11394,81.; липень 2013р. -
на суму 26658,33.; вересень 2013р. - на суму
22083,33грн., жовтень 2013р. - на суму 1503,10 грн.;
листопад 2013р. - на суму 11866,34 грн.;
грудень 2013р. - на суму 47468,34 грн. (т.2
а.с.188-216).

Згідно з актом перевірки ФОП ОСОБА_4
порушено:

- п.138.2, п.138.4 ст.138, п.164.3 ст.164, п.177.2, п.177.3,
п.177.4 ст.177 Податкового Кодексу України,
в результаті чого завищено валові
витрати в 2013 році на суму 804088,29грн. та не
включено до оподаткованого доходу
кошти за продаж товарів в розмірі
102230,05грн. У зв'язку з цим донарахована
сума за результатами планової
перевірки податку на доходи фізичних
осіб за 2013 рік складає в сумі 151459,02 грн.;

- п.180.1, ст.180, п.181.1 ст.181, п.183.1 ст.183 пп. 185.1.1
п.185.1 ст. 185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.3,
п.198.6 ст.198, п.199.1 п.203.1 ст.203 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено суми ПДВ, які підлягають
нарахуванню та сплаті в бюджет в сумі
29634,81 грн. в т.ч. за березень 2013 р. в сумі -
3333,85грн, травні 2013 року в сумі - 333,33грн.,
липні 2013 р. в сумі ПДВ - 2933,00 грн., вересні
2013 р. в сумі - 662,01грн., листопаді 2013 р. в
сумі - 89,26 грн., грудні 2013 р. в сумі - 22283,36
грн.;

- п. 2 ч. 1 ст. 7, ч.11 ст. 8 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», в результаті
чого донараховано єдиного внеску на
загальну суму 84383,12грн., а саме за 2011 рік
- 979,62грн., за 2012 рік - 4178,92грн. та за 2013 рік
- 79224,58грн.;

- п.198.3, п. 198.6. ст. 198, п. 201.6. ст. 201
Податкового кодексу України, внаслідок
чого завищено податковий кредит на
суму 146731,84 грн. в т.ч. за: лютий 2013р. -
7534,97грн., березень 2013р. - 14796,50грн.,
квітень 2013р. - 6941,67грн., травень 2013р. -
1884,67 грн., червень 2013р. - 11141,67грн., липень
2013р. - 24644,20грн., серпень 2013р. - 604,00грн.,
вересень 2013р. - 22508,34грн., листопад 2013р. -
11893,78грн., грудень 2013р. - 44785,01грн.;

- п.185.1, ст. 185, п.187.1 ст. 187 Податкового
Кодексу України, в результаті чого
безпідставно віднесено до податкових
зобов'язань суму 153768,92 грн. в т.ч. за:
лютий 2013р. - на суму 8045,84 грн.; березень
2013р. - на суму 15379,92грн.; квітень 2013р. - на
суму 7339,78 грн.; травень 2013р. - на суму 2028,80
грн.; червень 2013р. - на суму 11394,81 грн.;
липень 2013р. - на суму 26658,33 грн.; вересень
2013р. - на суму 22083,33грн.; жовтень 2013р. - на
суму 1503,10 грн.; листопад 2013р. - на суму
11866,34 грн.; грудень 2013р. - на суму 47468,34
грн.

На спростування тверджень
контролюючого органу про
непредставлення до перевірки
первинних документів по
взаємовідносинах із деякими
контрагентами судом враховується
наступне.

Між Приватним підприємством
«Торгівельна компанія «Укр-Петроль» та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4
було укладено Договір № 372 від 02 січня
2013 року, на підставі якого ПП
«Торгівельна компанія «Укр-Петроль»
поставляло для ФОП ОСОБА_4 автомобільні
бензини, дизельне пальне в
найменуванні, кількості та за ціною
згідно видаткових накладних,
довіреностей та відомостей на
отримання ПММ.

Поставка ПММ підтверджена наступними,
належним чином оформленими,
документами: Видатковою накладною № 1592
від 31 березня 2013 року на суму 20003,10 грн.,
Податковою накладною № 1592 від 31
березня 2013 року на суму 20003,10 грн.,
Видатковою накладною № 1744 від 31 травня
2013 року на суму 2000,00 грн., Податковою
накладною № 1744 від 31 травня 2013 року на
суму 2000,00 грн., Видатковою накладною №
1416 від 31 липня 2013 року на суму 9500,00 грн.,
Податковою накладною № 1416 від 31 липня
2013 року на суму 9500,00 грн.

Окрім того, між ПП «Торгівельна
компанія «Укр-Петроль» та ФОП ОСОБА_4
був укладений Договір відповідального
зберігання від 10 січня 2013 року, на
підставі якого ПП «Торгівельна
компанія «Укр-Петроль» надавало для
ФОП ОСОБА_4 послуги по зберіганню
вищезазначених ПММ в найменуванні,
кількості та вартості згідно актів
приймання-передачі за адресою: м. Рівне,
вул. Млинівська, 30 А.

Передача ПММ на зберігання
підтверджується наступними, належним
чином оформленими, документами: Актом
№ 1 від 31 березня 2013 року
приймання-передачі дизпалива в
кількості 2104,26 л., Актом № 2 від 31 травня
2013 року приймання-передачі дизпалива в
кількості 213,66 л., Актом № 3 від 31 липня
2013 року приймання-передачі дизпалива в
кількості 2317,92 л.

За таких обставин, твердження
представника контролюючого органу про
непредставлення до перевірки
товарно-транспортних накладних, які б
засвідчували транспортування
паливно-мастильних матеріалів є
безпідставним.

Між Приватним акціонерним товариством
«АЕРОБУД» та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 було
укладено Договір оренди № 330083 від 30
серпня 2013 року, на підставі якого ПАТ
«АЕРОБУД» здавало ФОП ОСОБА_4 в оренду
нежитлове приміщення, а саме: частину
гаражу під літерою «Б» площею в 41,25
кв.м., який розташований за адресою: м.
Київ, пр. Московський, 16-А.

Сплата орендної плати згідно
вищезазначеного Договору
підтверджується наступними, належним
чином оформленими, документами:
Банківською випискою ПАТ «ВІЕйБІ Банк»
від 03 жовтня 2013 року на суму 3300,00 грн.,
Банківською випискою ПАТ «ВІЕйБІ Банк»
від 24 жовтня 2013 року на суму 672,07 грн.,
Банківською випискою ПАТ «ВІЕйБІ Банк»
від 12 листопада 2013 року на суму 3300,00
грн., Банківською випискою ПАТ «ВІЕйБІ
Банк» від 22 листопада 2013 року на суму
267,75 грн., Банківською випискою ПАТ
«ВІЕйБІ Банк» від 06 грудня 2013 року на
суму 3300,00 грн., Банківською випискою ПАТ
«ВІЕйБІ Банк» від 19 грудня 2013 року на
суму 267,75 грн., Банківською випискою ПАТ
«ВІЕйБІ Банк» від 21 січня 2013 року на
суму 4150,37 грн.

Між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5
та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4
було укладено Договір поставки
будівельних матеріалів № 03-09 від 10
січня 2013 року, на підставі якого ФОП
ОСОБА_5 поставляв для ФОП ОСОБА_4
будівельні матеріали в найменуванні,
кількості та за ціною згідно замовлень
на постачання та видаткових накладних.
Поставка будівельних матеріалів
підтверджується наступними, належним
чином оформленими, документами:

- Видатковою накладною № РН-2/00004
від 08 лютого 2013 року на суму 21000,00 грн.,
Податковою накладною № 4 від 08 лютого
2013 року на суму 21000,00 грн., переміщення
(транспортування) будівельних
матеріалів підтверджується
Товарно-транспортною накладною № 02-4
від 08 лютого 2013 року;

- Видатковою накладною № РН-2/00009
від 20 лютого 2013 року на суму 21380,00 грн.,
Податковою накладною № 9 від 20 лютого
2013 року на суму 21380,00 грн., переміщення
(транспортування) будівельних
матеріалів підтверджується
Товарно-транспортною накладною № 2-09
від 20 лютого 2013 року;

- Видатковою накладною № РН-2/00017
від 28 лютого 2013 року на суму 8350,00 грн.,
Податковою накладною № 10 від 28 лютого
2013 року на суму 8350,00 грн., переміщення
(транспортування) будівельних
матеріалів підтверджується
Товарно-транспортною накладною № 02-17
від 28 лютого 2013 року;

- Видатковою накладною № РН-12/0013
від 19 грудня 2013 року на суму 38530,75 грн.,
Податковою накладною № 13 від 19 грудня
2013 року на суму 38530,75 грн., переміщення
(транспортування) будівельних
матеріалів підтверджується
Товарно-транспортною накладною № 12-13
від 19 грудня 2013 року;

- Видатковою накладною № РН-12/0018
від 25 грудня 2013 року на суму 49980,00 грн.,
Податковою накладною № 18 від 25 грудня
2013 року на суму 49980,00 грн., переміщення
(транспортування) будівельних
матеріалів підтверджується
Товарно-транспортною накладною № 12-18
від 25 грудня 2013 року;

- Видатковою накладною № РН-12/0025
від 30 грудня 2013 року на суму 38880,00 грн.,
Податковою накладною № 25 від 30 грудня
2013 року на суму 38880,00 грн., переміщення
(транспортування) будівельних
матеріалів підтверджується
Товарно-транспортною накладною № 12-25
від 30 грудня 2013 року

Між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4
та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6
було укладено Договір купівлі-продажу
№ 19-12 від 19 жовтня 2013 року, на підставі
якого ФОП ОСОБА_6 поставляв для ФОП
ОСОБА_4 товарно-матеріальні цінності
(будівельні матеріали) в найменуванні,
кількості та за ціною згідно
видаткових накладних та/або актів
приймання-передачі. Поставка
будівельних матеріалів
підтверджується наступними, належним
чином оформленими, документами:

- Видатковою накладною № РН-11/0024
від 26 листопада 2013 року на суму 34296,00
грн., Податковою накладною № 24 від 26
листопада 2013 року на суму 34296,00 грн.,
переміщення (транспортування)
будівельних матеріалів
підтверджується Товарно-транспортною
накладною № 11-24 від 26 листопада 2013 року;

- Видатковою накладною № РН-12/0002
від 02 грудня 2013 року на суму 18410,54 грн.,
Податковою накладною № 2 від 02 грудня
2013 року на суму 18410,54 грн., переміщення
(транспортування) будівельних
матеріалів підтверджується
Товарно-транспортною накладною № 12-2
від 02 грудня 2013 року;

- Видатковою накладною № РН-12/0037
від 30 грудня 2013 року на суму 59380,00 грн.,
Податковою накладною № 37 від 30 грудня
2013 року на суму 59380,00 грн., переміщення
(транспортування) будівельних
матеріалів підтверджується
Товарно-транспортною накладною № 12/37
від 30 грудня 2013 року.

Між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4
та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7
було укладено Договір купівлі-продажу
№ ДГ-7 від 15 листопада 2013 року, на
підставі якого ФОП ОСОБА_7 поставляв
для ФОП ОСОБА_4 будівельні матеріали в
найменуванні, кількості та за ціною
згідно видаткових накладних та/або
актів приймання-передачі. Поставка
будівельних матеріалів
підтверджується наступними, належним
чином оформленими, документами:

- Видатковою накладною № РН-11/0008
від 15 листопада 2013 року на суму 912,00 грн.,
Податковою накладною № 8 від 15
листопада 2013 року на суму 912,00 грн.,
переміщення (транспортування)
будівельних матеріалів
підтверджується Товарно-транспортною
накладною № 11-8 від 15 листопада 2013 року;

- Видатковою накладною № РН-12/0029
від 19 грудня 2013 року на суму 40720,00 грн.,
Податковою накладною № 29 від 19 грудня
2013 року на суму 40720,00 грн., переміщення
(транспортування) будівельних
матеріалів підтверджується
Товарно-транспортною накладною № 12-29
від 19 грудня 2013 року;

- Видатковою накладною № РН-12/0034
від 23 грудня 2013 року на суму 29800,00 грн.,
Податковою накладною № 34 від 23 грудня
2013 року на суму 29800,00 грн., переміщення
(транспортування) будівельних
матеріалів підтверджується
Товарно-транспортною накладною № 12-34
від 23 грудня 2013 року;

- Видатковою накладною № РН-12/0038
від 24 грудня 2013 року на суму 49950,00 грн.,
Податковою накладною № 38 від 24 грудня
2013 року на суму 49950,00 грн., переміщення
(транспортування) будівельних
матеріалів підтверджується
Товарно-транспортною накладною № 12-38
від 24 грудня 2013 року.

Між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4
та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8
було укладено Договір поставки
будівельних матеріалів № 120213 від 12
лютого 2013 року, на підставі якого ФОП
ОСОБА_8 поставляла для ФОП ОСОБА_4
будівельні матеріали. Поставка
будівельних матеріалів
підтверджується наступними, належним
чином оформленими, документами:

- Видатковою накладною № 3 від 15
лютого 2013 року на суму 2700,00 грн.,
Податковою накладною № 3 від 15 лютого
2013 року на суму 2700,00 грн., переміщення
(транспортування) будівельних
матеріалів підтверджується
Товарно-транспортною накладною № 2-3
від 15 лютого 2013 року;

- Видатковою накладною № РН-5/00001
від 16 травня 2013 року на суму 13000,00 грн.,
Податковою накладною № 1 від 16 травня
2013 року на суму 13000,00 грн., переміщення
(транспортування) будівельних
матеріалів підтверджується
Товарно-транспортною накладною № 5-01
від 16 травня 2013 року;

- Видатковою накладною № РН-5/00003
від 18 травня 2013 року на суму 8800,00 грн.,
Податковою накладною № 3 від 18 травня
2013 року на суму 8800,00 грн., переміщення
(транспортування) будівельних
матеріалів підтверджується
Товарно-транспортною накладною № 5-03
від 18 травня 2013 року;

- Видатковою накладною № РН-5/0006
від 31 травня 2013 року на суму 1490,00 грн.,
Податковою накладною № 6 від 31 травня
2013 року на суму 1490,00 грн., переміщення
(транспортування) будівельних
матеріалів підтверджується
Товарно-транспортною накладною № 5-06
від 31 травня 2013 року;

- Видатковою накладною № РН-000003
від 26 червня 2013 року на суму 23088,00 грн.,
Податковою накладною № 3 від 26 червня
2013 року на суму 23088,00 грн., переміщення
(транспортування) будівельних
матеріалів підтверджується
Товарно-транспортною накладною № 06-3
від 26 червня 2013 року;

- Видатковою накладною № РН-6/00005
від 27 червня 2013 року на суму 16782,00 грн.,
Податковою накладною № 5 від 27 червня
2013 року на суму 16782,00 грн., Переміщення
(транспортування) будівельних
матеріалів підтверджується
Товарно-транспортною накладною № 06-5
від 27 червня 2013 року;

- Видатковою накладною № РН-7/00013
від 23 липня 2013 року на суму 42532,80 грн.,
Податковою накладною № 13 від 23 липня 2013
року на суму 42532,80 грн., переміщення
(транспортування) будівельних
матеріалів підтверджується
Товарно-транспортною накладною № 07-13
від 23 липня 2013 року;

- Видатковою накладною № РН-7/00015
від 25 липня 2013 року на суму 22712,40 грн.,
Податковою накладною № 15 від 25 липня 2013
року на суму 22712,40 грн., переміщення
(транспортування) будівельних
матеріалів підтверджується
Товарно-транспортною накладною № 07-15
від 25 липня 2013 року;

- Видатковою накладною № РН-7/00016
від 26 липня 2013 року на суму 34635,60 грн.,
Податковою накладною № 16 від 26 липня 2013
року на суму 34635,60 грн., переміщення
(транспортування) будівельних
матеріалів підтверджується
Товарно-транспортною накладною № 07-16
від 26 липня 2013 року;

- Видатковою накладною № РН-8/00014
від 30 серпня 2013 року на суму 3624,00 грн.,
Податковою накладною № 14 від 30 серпня
2013 року на суму 3624,00 грн., переміщення
(транспортування) будівельних
матеріалів підтверджується
Товарно-транспортною накладною № 8-14
від 30 серпня 2013 року;

- Видатковою накладною № РН-11/0038
від 22 листопада 2013 року на суму 288,76 грн.,
Податковою накладною № 38 від 22
листопада 2013 року на суму 288,76 грн.

Між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4
та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9
було укладено Договір купівлі-продажу
№ 15/01/13 від 15 січня 2013 року, на підставі
якого ФОП ОСОБА_9 поставляв для ФОП
ОСОБА_4 будівельні матеріали. Поставка
будівельних матеріалів
підтверджується наступними, належним
чином оформленими, документами:

- Видатковою накладною № 12 від 18
квітня 2013 року на суму 29500,00 грн.,
Податковою накладною № 12 від 18 квітня
2013 року на суму 29500,00 грн., переміщення
(транспортування) будівельних
матеріалів підтверджується
Товарно-транспортною накладною № 4-12
від 18 квітня 2013 року;

- Видатковою накладною № 30 від 30
квітня 2013 року на суму 3800,00 грн.,
Податковою накладною № 30 від 30 квітня
2013 року на суму 3800,00 грн., переміщення
(транспортування) будівельних
матеріалів підтверджується
Товарно-транспортною накладною № 4-30
від 30 квітня 2013 року;

- Видатковою накладною № РН-6/00007
від 18 червня 2013 року на суму 13980,00 грн.,
Податковою накладною № 20 від 18 червня
2013 року на суму 13980,00 грн., переміщення
(транспортування) будівельних
матеріалів підтверджується
Товарно-транспортною накладною № 6-7
від 18 червня 2013 року;

- Видатковою накладною № РН-7/00021
від 23 липня 2013 року на суму 47984,40 грн.,
Податковою накладною № 21 від 23 липня 2013
року на суму 47984,40 грн., переміщення
(транспортування) будівельних
матеріалів підтверджується
Товарно-транспортною накладною № 7-21
від 23 липня 2013 року;

- Видатковою накладною № РН-8/00019
від 30 серпня 2013 року на суму 40000,00 грн.,
Податковою накладною № 19 від 30 серпня
2013 року на суму 40000,00 грн., переміщення
(транспортування) будівельних
матеріалів підтверджується
Товарно-транспортною накладною № 8-19
від 30 серпня 2013 року;

- Видатковою накладною № РН-0000046
від 25 вересня 2013 року на суму 37840,00 грн.,
Податковою накладною № 45 від 25 вересня
2013 року на суму 37840,00 грн., переміщення
(транспортування) будівельних
матеріалів підтверджується
Товарно-транспортною накладною № 9-46
від 25 вересня 2013 року;

- Видатковою накладною № РН-0000054
від 26 вересня 2013 року на суму 49426,00 грн.,
Податковою накладною № 54 від 26 вересня
2013 року на суму 49426,00 грн., переміщення
(транспортування) будівельних
матеріалів підтверджується
Товарно-транспортною накладною № 9-54
від 26 вересня 2013 року;

- Видатковою накладною № РН-0000061
від 30 вересня 2013 року на суму 47784,00 грн.,
Податковою накладною № 61 від 30 вересня
2013 року на суму 47784,00 грн., переміщення
(транспортування) будівельних
матеріалів підтверджується
Товарно-транспортною накладною № 9-61
від 30 вересня 2013 року;

- Видатковою накладною № РН-11/0023
від 29 листопада 2013 року на суму 37066,68
грн., Податковою накладною № 23 від 29
листопада 2013 року на суму 37066,68 грн.,
переміщення (транспортування)
будівельних матеріалів
підтверджується Товарно-транспортною
накладною № 11-23 від 29 листопада 2013 року.

Між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4
та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_10
було укладено наступні договори:

- купівлі-продажу № 01/01/2013 від 01 січня 2013
року, на підставі якого ФОП ОСОБА_10
поставляв для ФОП ОСОБА_4 будівельні
матеріали. Поставка будівельних
матеріалів підтверджується
наступними, належним чином
оформленими, документами: Видатковою
накладною № 1-2-9 від 13 лютого 2013 року на
суму 130,00 грн., Податковою накладною № 9
від 13 лютого 2013 року на суму 130,00 грн.;
Видатковою накладною № 010513 від 30
травня 2013 року на суму 1000,00 грн.,
Податковою накладною № 9 від 31 травня
2013 року на суму 1000,00 грн. Переміщення
(транспортування) будівельних
матеріалів підтверджується
Товарно-транспортною накладною № 5-010513
від 29 березня 2013 року;

- купівлі-продажу № 1-01-2013 від 03 січня 2013
року, на підставі якого ФОП ОСОБА_10
поставляв для ФОП ОСОБА_4 будівельні
матеріали. Поставка будівельних
матеріалів підтверджується
наступними, належним чином
оформленими, документами: Видатковою
накладною № 180313 від 28 березня 2013 року
на суму 44391,00 грн., Податковою накладною
№ 21 від 28 березня 2013 року на суму 44391,00
грн., переміщення (транспортування)
будівельних матеріалів
підтверджується Товарно-транспортною
накладною № 3-180313 від 28 березня 2013 року;
Видатковою накладною № 270313 від 29
березня 2013 року на суму 3210,00 грн.,
Податковою накладною № 29 від 29 березня
2013 року на суму 3210,00 грн., переміщення
(транспортування) будівельних
матеріалів підтверджується
Товарно-транспортною накладною № 3-270313
від 29 березня 2013 року; Видатковою
накладною № 210313 від 29 березня 2013 року
на суму 41178,00 грн., Податковою накладною
№ 23 від 29 березня 2013 року на суму 41178,00
грн., переміщення (транспортування)
будівельних матеріалів
підтверджується Товарно-транспортною
накладною № 03-210313 від 29 березня 2013 року.

Факт формування позивачем валових
витрат та податкового кредиту по
операціям з даними контрагентами
визнано сторонами, а тому, з
урахуванням норм ч.3 ст.72 КАС України
суд приймає вказані обставини без
доказування.

Контролюючим органом в Акті перевірки
вказується на заниження ФОП ОСОБА_4
загального оподаткованого доходу в
розмірі 102 230,05 гривень, однак, в
порушення вимог пункту 5.2. розділу ІІ
Порядку оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
Наказом ДПА України від 22.12.2010р. № 984
згідно з якими: у разі встановлення
перевіркою порушень податкового
законодавства за кожним відображеним в
акті фактом порушення необхідно
зазначити первинні документи, на
підставі яких вчинено записи у
податковому та бухгалтерському обліку,
навести регістри бухгалтерського
обліку, кореспонденцію рахунків
операцій та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів, та докази, що підтверджують
наявність факту порушення,
контролюючий орган не наводить жодного
первинного документу, на підставі
якого зроблено висновок про заниження
доходів.

Відповідно до вимог п.44.1 ст.44 ПК
України, для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Платники податків зобов'язані
забезпечити зберігання документів,
визначених у пункті 44.1 цієї статті, а
також документів, пов'язаних із
виконанням вимог законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, не
менш як 1095 днів з дня подання
податкової звітності, для складення
якої використовуються зазначені
документи, а у разі її неподання - з
передбаченого цим Кодексом граничного
терміну подання такої звітності (п.44.3
ст.44 ПК України).

В той же час, судом враховуються
наступні норми законодавства та
обставини проведення перевірки.

Згідно із ст. 54 Податкового кодексу
України, крім випадків, передбачених
податковим законодавством, платник
податків самостійно обчислює суму
податкового та/або грошового
зобов'язання та/або пені, яку зазначає у
податковій (митній) декларації або
уточнюючому розрахунку, що подається
контролюючому органу у строки,
встановлені цим Кодексом. Така сума
грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо: платник податків
не подає в установлені строки
податкову (митну) декларацію; дані
перевірок результатів діяльності
платника податків, крім електронної
перевірки, свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, суми бюджетного
відшкодування та/або від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків, заявлених
у податкових (митних) деклараціях,
уточнюючих розрахунках; згідно з
податковим та іншим законодавством
особою, відповідальною за нарахування
сум податкових зобов'язань з окремого
податку або збору, застосування
штрафних (фінансових) санкцій та пені, у
тому числі за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, є
контролюючий орган; рішенням суду, що
набрало законної сили, особу визнано
винною в ухиленні від сплати податків;
дані перевірок щодо утримання податків
у джерела виплати, в тому числі
податкового агента, свідчать про
порушення правил нарахування,
утримання та сплати до відповідних
бюджетів податків і зборів,
передбачених цим Кодексом, у тому числі
податку на доходи фізичних осіб таким
податковим агентом;

Згідно із п. 86.10. ст.86 Податкового
кодексу України, в акті перевірки
зазначаються як факти заниження, так і
факти завищення податкових зобов'язань
платника.

З огляду на викладене, контролюючий
орган, зобов'язаний під час проведення
перевірки враховувати та обчислювати
як суму доходів так і документально
підтверджену суму витрат платника
податків, яка пов'язана із його
господарською діяльністю.

Представлені до перевірки документи та
надані суду в якості доказів первинні
документи підтверджують позицію
позивача про неврахування ДПІ у м.
Рівному всіх понесених ним витрат, а
відтак і безпідставність висновків про
заниження загального оподатковуваного
доходу. Представлені до перевірки та
надані суду документи підтверджують
включення позивачем до складу
понесених ним витрат всіх
документально підтверджених та
понесених ним витрат при здійснення
господарської діяльності.

При розгляді даної справи та прийнятті
рішення по суті, судом також
враховуються наступні норми чинного
законодавства.

Згідно з приписами п.138.1. ст.138
Податкового кодексу України витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються, зокрема, із
витрат операційної діяльності. Пунктом
138.1.1. Податкового кодексу України
визначено, що витрати операційної
діяльності включають собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інші витрати, які
беруться для визначення об'єкта
оподаткування з урахуванням пунктів
138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5
статті 140, статей 142 і 143 та інших статей
цього Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку.

Відповідно до п.138.2. ст.138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює
виробництво товарів, виконання робіт,
надання послуг з довготривалим (більше
одного року) технологічним циклом
виробництва за умови, що договорами,
укладеними на виробництво таких
товарів, виконання робіт, надання
послуг, не передбачено поетапної їх
здачі, до витрат звітного податкового
періоду включаються витрати, пов'язані
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг у
цьому періоді.

Відповідно до пп. 139.9 ст. 139 Податкового
кодексу України не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Виходячи із наведених норм закону, до
складу валових витрат платника податку
належать витрати, які: 1) підтверджені
первинними документами; 2) пов'язані з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною (п.
198.1 ст. 198 ПК України).

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду (п. 198.3 ст. 198 ПК
України). Якщо платник податку придбає
(виготовляє) товари/послуги та
необоротні активи, які призначаються
для їх використання в операціях, що не є
об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування, то
суми податку, сплачені (нараховані) у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не відносяться до
податкового кредиту зазначеного
платника (п. 198.4. ст. 198 ПК України). Якщо у
подальшому такі товари/послуги
фактично використовуються в операціях,
які не є об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування
відповідно до цього розділу (за
винятком випадків проведення операцій,
передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1
статті 196 цього Кодексу), чи основні
фонди переводяться до складу
невиробничих фондів або встановлено
факти недостачі (крадіжки), то з метою
оподаткування такі товари/послуги,
основні фонди вважаються проданими за
їх звичайною ціною у податковому
періоді, на який припадає таке
використання або переведення, але не
нижче ціни їх придбання (виготовлення,
будівництва, спорудження), у тому
випадку, якщо платник податку
скористався правом на податковий
кредит за цими товарами/послугами. (п.
198.5 ст. 198 ПК України). Датою
використання товарів/послуг
вважається дата визнання витрат
відповідно до розділу ІІІ цього
Кодексу.

Згідно із п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Відповідно до вимог п. 201.4 ст.201 ПК
України, податкова накладна
складається у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Один примірник видається
покупцю, а другий залишається у
продавця. У разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді покупцю
видається оригінал, а копія
залишається у продавця. Податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Контролюючі органи за даними реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних, наданих в електронному
вигляді, повідомляють платника податку
про наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу
(п. 201.6 ст.201 ПК України).

Податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість має бути фактично
здійснений і підтверджений належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
господарська операція - це дія або
подія, що викликає зміни у структурі
активів і зобов'язань, власному
капіталі підприємства. Із положень ч. 1,
3 ст. 9 вказаного Закону вбачається, що
бухгалтерський облік полягає, зокрема,
у складанні та прийнятті до обліку
первинних документів, які фіксують
факти здійснення господарських
операцій, складенні на їх підставі
зведених облікових документів,
систематизація інформації первинних
документів на рахунках
бухгалтерського обліку в регістрах
синтетичного та аналітичного обліку
шляхом подвійного запису їх на
взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відтак, господарські операції повинні
підтверджуватися належними первинними
документами і лише ті документи, які
відповідають зазначеним вище вимогам,
можуть бути визнані допустимими
засобами доказування відповідної
господарської операції.

Беручи до уваги наведені вище норми
законодавства, необхідною умовою для
віднесення до податкового кредиту
сплачених платником у ціні товарів
(послуг) сум податку на додану вартість
є факт придбання таких товарів (послуг)
з метою їх використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності такої особи -
платника. Закон не ставить у залежність
необхідність попередньої сплати ПДВ до
бюджету кінцевим споживачем, як умову
для формування податкового кредиту.
Тому аналіз реальності господарської
діяльності повинен здійснюватися на
підставі даних податкового,
бухгалтерського обліку платника
податків та відповідності їх дійсному
економічному змісту.

Згідно з Правилами перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні
затверджених наказом Міністерства
транспорту України 14.10.97 № 363,
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 20 лютого 1998 р. за №128/2568
подорожній лист - первинний документ
про облік вантажних автомобільних
перевезень, що всебічно характеризує
роботу автомобіля і водія з моменту їх
виїзду з автотранспортного
підприємства і до повернення на
підприємство, товарно-транспортна
накладна - єдиний для всіх учасників
транспортного процесу юридичний
документ, що призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи.

Відповідно до Правил оформлення
перевізних документів, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України від 21.11.2000 № 644, залізнична
накладна є обов'язковою двосторонньою
письмовою формою угоди на перевезення
вантажу, яка укладається між
відправником та залізницею на користь
третьої сторони - одержувача. Накладна
одночасно є договором застави вантажу
для забезпечення гарантії внесення
належної провізної плати та інших
платежів за перевезення. Накладна
супроводжує вантаж на всьому шляху
перевезення до станції призначення, де
видається одержувачу разом з вантажем.

Отже, жоден з перерахованих вище
документів (подорожній лист,
товарно-транспортна накладна,
залізнична накладна) не є документами,
що засвідчують отримання будь-яким
підприємством товарно-матеріальних
цінностей (послуг). Це документи, які
свідчать про фізичне переміщення
цінностей, визначають осіб які
відповідають за збереження майна під
час транспортування.

Таким чином, вищевикладене свідчить, що
у позивача, відповідно до
законодавства України, були наявні всі
підстави щодо формування витрат в
податковому обліку та віднесення сум
сплаченого ПДВ до податкового кредиту
за операціями вказаними в акті
перевірки.

Відповідно до ст.ст.46-49 Податкового
кодексу України ведення податкового
обліку покладено на кожного окремого
платника податку. При цьому такий
платник несе самостійну
відповідальність за порушення правил
ведення податкового обліку. Зазначена
відповідальність стосується кожного
окремого платника податку і не може
автоматично поширюватися на третіх
осіб, у тому числі на його контрагентів.

Якщо контрагент позивача в подальшому
не дотримувався у своїй діяльності
законодавчих норм це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо нього. Зазначені
обставини не є підставою для
нарахування позивачу додаткових
платежів у разі якщо останній виконав
усі передбачені законом умови щодо
віднесення сплачених сум до валових
витрат та податкового кредиту і має всі
необхідні для цього документальні
підтвердження.

Податковим кодексом України визначено
єдину підставу для формування
податкового кредиту, а саме наявність у
платника податку належно оформленої
податкової накладної. Отже, єдиними
факторами, які можуть впливати на
формування податкового кредиту є
наявність податкової накладної та
наявність господарської операції.

Закон не ставить у залежність право
платника податку на формування
податкового кредиту від податкового
обліку (стану) інших осіб і фактичної
сплати податку до бюджету як його
контрагентами, так і іншими учасниками
(контрагентами) по всьому ланцюгу
товарообігу. Чинне законодавство не
передбачає за покупцем обов'язку
сплачувати ПДВ повторно, якщо такий
податок не буде сплачений продавцем
або іншою особою, оскільки ПДВ, який
включено до ціни товару, є податковим
зобов'язання продавця товару і саме
продавець несе обов'язок по сплаті
цього податку до бюджету. Невиконання
чи неналежне виконання контрагентом
покупця свого обов'язку, а також
наявність інших обставин, що можуть
свідчити про недобросовісне ведення
господарської діяльності таким
контрагентом, не може створювати
наслідки для самого покупця.

Доказів на підтвердження того, що
позивач був обізнаний щодо
неправомірної, на думку контролюючого
органу, діяльності його контрагентів,
прямої чи опосередкованої причетності
до такої діяльності з метою отримання
податкової вигоди не надано
відповідачем. Відносини між учасниками
попередніх ланок постачання товарів не
мають безпосереднього впливу на
дослідження факту реальності вчиненої
між конкретними контрагентами. В разі
наявності у контролюючого органу
інформації щодо порушень окремим
платником податків податкового
законодавства, негативні наслідки
повинні застосовуватись саме до цієї
особи.

Як встановлено судом, фактичне
отримання у перелічених вище
контрагентів позивача будівельних
матеріалів, підтверджуються іншими
обставинами та доказами, які свідчать
про подальше використання позивачем
отриманих від них ТМЦ у своїй
господарській діяльності, факт
здійснення якої та відповідне
одержання і декларування доходів від
якої та відповідне формування
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість не заперечується
відповідачем.

Так, судом встановлено, що між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 та Приватним
підприємством
«Інформаційно-консалтингова група»
було укладено наступні договори:

- Договір поставки № ДГ-0000001 від 17
лютого 2013 року, на підставі якого ФОП
ОСОБА_4 поставляв для ПП
«Інформаційно-консалтингова група»
будівельні матеріали. Поставка
будівельних матеріалів
підтверджується наступними, належним
чином оформленими, документами:
Видатковою накладною № РН-0000010 від 19
лютого 2013 року на суму 22000,00 грн.,
Податковою накладною № 10 від 19 лютого
2013 року на суму 22000,00 грн.; Видатковою
накладною № РН-0000012 від 20 лютого 2013 року
на суму 700,00 грн., Податковою накладною
№ 12 від 20 лютого 2013 року на суму 700,00
грн.; Видатковою накладною № РН-4/00031 від
01 квітня 2013 року на суму 10300,00 грн.,
Податковою накладною № 31 від 01 квітня
2013 року на суму 10300,00 грн.; Видатковою
накладною № РН-4/00033 від 30 квітня 2013 року
на суму 15000,00 грн., Податковою накладною
№ 33 від 30 квітня 2013 року на суму 15000,00
грн.

- Договір поставки № ДГ-000001 від 17 квітня
2013 року, на підставі якого ФОП ОСОБА_4
поставляв для ПП
«Інформаційно-консалтингова група»
будівельні матеріали в найменуванні,
кількості та вартістю згідно
видаткових накладних. Поставка
будівельних матеріалів
підтверджується наступними, належним
чином оформленими, документами:
Видатковою накладною № РН-12/0001 від 02
грудня 2013 року на суму 20270,00 грн.,
Податковою накладною № 1 від 02 грудня
2013 року на суму 20270,00 грн.; Видатковою
накладною № РН-12/0003 від 04 грудня 2013 року
на суму 40140,00 грн., Податковою накладною
3 від 04 грудня 2013 року на суму 40140,00 грн.;
Видатковою накладною № РН-12/04 від 05
грудня 2013 року на суму 39300,00 грн.,
Податковою накладною № 4 від 05 грудня
2013 року на суму 39300,00 грн.; Видатковою
накладною № РН-12/0005 від 12 грудня 2013 року
на суму 48019,20 грн., Податковою накладною
№ 5 від 12 грудня 2013 року на суму 48019,20
грн.; Видатковою накладною № РН-12/0006 від
17 грудня 2013 року на суму 25648,80 грн.,
Податковою накладною № 6 від 17 грудня
2013 року на суму 25648,80 грн.; Видатковою
накладною № РН-12/0009 від 31 грудня 2013 року
на суму 33537,60 грн., Податковою накладною
№ 9 від 31 грудня 2013 року на суму 33537,60
грн.

Між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «УКРБУДРЕММОНТАЖ
ІНЖИНІРИНГ» було укладено наступні
договори:

- Договір купівлі-продажу № ДГ-2/00010 від
18 лютого 2013 року, на підставі якого ФОП
ОСОБА_4 поставляв для ТОВ «УБРМІ»
будівельні матеріали в найменуванні,
кількості та вартістю згідно
видаткових накладних. Поставка
будівельних матеріалів
підтверджується наступними, належним
чином оформленими, документами:
Видатковою накладною № РН-0000014 від 27
лютого 2013 року на суму 5600,00 грн.,
Податковою накладною № 14 від 27 лютого
2013 року на суму 5600,00 грн.; Видатковою
накладною № РН-3/00026 від 12 березня 2013
року на суму 3400,00 грн., Податковою
накладною № 26 від 12 березня 2013 року на
суму 3400,00 грн.; Видатковою накладною №
РН-3/00031 від 28 березня 2013 року на суму
20000,00 грн., Податковою накладною № 34 від
28 березня 2013 року на суму 20000,00 грн.

- Договір поставки № ДГ-0000010 від 18
квітня 2013 року, на підставі якого ФОП
ОСОБА_4 поставляв для ТОВ «УБРМІ»
товарно-матеріальні цінності
(будівельні матеріали) в найменуванні,
кількості та вартістю згідно
видаткових накладних. Поставка
будівельних матеріалів
підтверджується наступними, належним
чином оформленими, документами:
Видатковою накладною № РН-2/00011 від 20
лютого 2013 року на суму 6600,00 грн.,
Податковою накладною № 15 від 20 лютого
2013 року на суму 6600,00 грн.; Видатковою
накладною № РН-4/030 від 01 квітня 2013 року
на суму 10000,00 грн., Податковою накладною
№ 30 від 01 квітня 2013 року на суму 10000,00
грн.; Видатковою накладною № РН-5/026 від
31 травня 2013 року на суму 8000,00 грн.,
Податковою накладною № 26 від 31 травня
2013 року на суму 8000,00 грн.; Видатковою
накладною № РН-7/00033 від 05 липня 2013 року
на суму 20000,00 грн., Податковою накладною
№ 33 від 05 липня 2013 року на суму 20000,00
грн.; Видатковою накладною № РН-11/0006 від
11 листопада 2013 року на суму 6100,00 грн.,
Податковою накладною № 6 від 11
листопада 2013 року на суму 6100,00 грн.;

Між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4
та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_11
було укладено Договір купівлі-продажу
№ ДГ-№4 від 01 лютого 2013 року, на
підставі якого ФОП ОСОБА_4 поставляв
для ФОП ОСОБА_11 будівельні матеріали в
найменуванні, кількості та вартістю
згідно видаткових накладних.

Поставка будівельних матеріалів
підтверджується наступними, належним
чином оформленими, документами:
Видатковою накладною № РН-3/00033 від 29
березня 2013 року на суму 20000,00 грн.,
Податковою накладною № 33 від 29 березня
2013 року на суму 20000,00 грн.; Видатковою
накладною № РН-5/00027 від 31 травня 2013 року
на суму 26110,00 грн., Податковою накладною
№ 27 від 31 травня 2013 року на суму 26110,00
грн.; Видатковою накладною № РН-5/00024 від
31 травня 2013 року на суму 27620,00 грн.,
Податковою накладною № 24 від 31 травня
2013 року на суму 27620,00 грн.

Між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4
та Приватною виробничо-комерційною
фірмою «Фіалка» було укладено Договір
поставки № ДГ-0000003 від 17 квітня 2013 року,
на підставі якого ФОП ОСОБА_4 поставляв
для ПВКФ «Фіалка» будівельні матеріали
в найменуванні, кількості та вартістю
згідно видаткових накладних.

Поставка будівельних матеріалів
підтверджується наступними, належним
чином оформленими, документами:
Видатковою накладною № РН-11/004 від 05
листопада 2013 року на суму 35100,00 грн.,
Податковою накладною № 9 від 05
листопада 2013 року на суму 35100,00 грн.;
Видатковою накладною № РН-11/005 від 06
листопада 2013 року на суму 30000,00 грн.,
Податковою накладною № 5 від 06
листопада 2013 року на суму 30000,00 грн.

Між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4
та Приватним підприємством
«Інформаційно-консалтингова група»
було укладено наступні договори:

- Договір поставки № ДГ-11 від 10 січня 2013
року, на підставі якого ПП
«Інформаційно-консалтингова група»
поставляло для ФОП ОСОБА_4
товарно-матеріальні цінності за
переліком та ціною згідно замовлень на
постачання та видаткових накладних.
Постачання товарів згідно даного
Договору підтверджується наступними
належним чином оформленими
документами: Видатковою накладною №
РН-ІІ00015 від 03 грудня 2013 року на суму
45000,00 грн., Податковою накладною № 8802
від 03 грудня 2013 року на суму 45000,00 грн.,
Товарно-транспортною накладною № 12-15
від 03 грудня 2013 року;

- Договір про надання автотранспортних
послуг від 10 січня 2013 року, на підставі
якого ПП «Інформаційно-консалтингова
група» надавало для ФОП ОСОБА_4
автотранспортні послуги по
перевезенню товарно-матеріальних
цінностей (будівельних матеріалів).
Надання послуг згідно даного Договору
підтверджується наступними належним
чином оформленими документами:
Накладною на внутрішнє переміщення №
ПМ-000001 від 06 вересня 2013 року на суму
18069,00 грн., Товарно-транспортною
накладною № 9-01 від 06 вересня 2013 року;
Накладною на внутрішнє переміщення №
ПМ-000002 від 17 вересня 2013 року на суму
59717,10 грн., Товарно-транспортною
накладною № 9-2 від 17 вересня 2013 року;
Накладною на внутрішнє переміщення №
ПМ-000003 від 24 вересня 2013 року на суму
76573,88 грн., Товарно-транспортною
накладною № 9-3 від 24 вересня 2013 року;
Накладною на внутрішнє переміщення №
ПМ-00004 від 30 вересня 2013 року на суму 28107,06
грн., Товарно-транспортною накладною №
9-4 від 30 вересня 2013 року; Накладною на
внутрішнє переміщення № ПМ-000002 від 02
жовтня 2013 року на суму 24483,32 грн.,
Товарно-транспортною накладною № 10-2
від 02 жовтня 2013 року; Накладною на
внутрішнє переміщення № ПМ-000003 від 07
жовтня 2013 року на суму 114829,74 грн.,
Товарно-транспортною накладною № 10-3
від 07 жовтня 2013 року; Накладною на
внутрішнє переміщення № ПМ-000004 від 16
жовтня 2013 року на суму 66351,85 грн.,
Товарно-транспортною накладною № 10-4
від 16 жовтня 2013 року; Накладною на
внутрішнє переміщення № ПМ-000004 від 08
листопада 2013 року на суму 51429,64 грн.,
Товарно-транспортною накладною № 11-4
від 08 листопада 2013 року; Накладною на
внутрішнє переміщення № ПМ-000002 від 21
листопада 2013 року на суму 87399,00 грн.,
Товарно-транспортною накладною № 11-2
від 21 листопада 2013 року; Накладною на
внутрішнє переміщення № ПМ-000001 від 04
грудня 2013 року на суму 22261,97 грн.,
Товарно-транспортною накладною № 12-1
від 04 грудня 2013 року; Накладною на
внутрішнє переміщення № ПМ-000002 від 09
грудня 2013 року на суму 75588,23 грн.,
Товарно-транспортною накладною № 12-2
від 09 грудня 2013 року; Накладною на
внутрішнє переміщення № ПМ-000003 від 16
грудня 2013 року на суму 15662,88 грн.,
Товарно-транспортною накладною № 12-3
від 16 грудня 2013 року; Накладною на
внутрішнє переміщення № ПМ-000004 від 19
грудня 2013 року на суму 51813,55 грн.,
Товарно-транспортною накладною № 12-4
від 19 грудня 2013 року; Накладною на
внутрішнє переміщення № ПМ-000005 від 24
грудня 2013 року на суму 41645,32 грн.,
Товарно-транспортною накладною № 12-5
від 24 грудня 2013 року;

Списання попередньо придбаних у ПП
"УКР-ПЕТРОЛЬ" паливно-мастильних
матеріалів, відповідно до умов
договору про надання послуг з
перевезення, за яким Перевізник
здійснював перевезення вантажів із
використанням палива, наданого
Замовником, згідно норм та
товарно-транспортних накладних для
вантажних автомобілів, що здійснювали
перевезення товарно-матеріальних
цінностей (будівельних матеріалів), ФОП
ОСОБА_4 підтверджує наступними
документами: Актом на списання ПММ за
вересень 2013 року на загальну суму 4324,58
грн.; Актом на списання ПММ за жовтень
2013 року на загальну суму 7234,55 грн.; Актом
на списання ПММ за листопад 2013 року на
загальну суму 4332,65 грн.; Актом на
списання ПММ за грудень 2013 року на
загальну суму 11191,76 грн..

В той же час, під час судового розгляду
знайшли своє підтвердження висновки
контролюючого органу про наявність
розбіжностей на суму 1350,00 грн. по
податковому кредиту по контрагенту ПП
«Інформаційно-консалтингова» (). Зокрема, в ході судового розгляду
встановлено, що податкові накладні № 5
від 25.02.2013р. на суму ПДВ 350,00грн. та № 8
від 26.02.2013р. на суму ПДВ 1000,00грн.,
отримані від ПП
«Інформаційно-консалтингова група»,
були включені до складу податкового
кредиту в червні 2013р, ФОП ОСОБА_4 та
включені до декларації з ПДВ за липень
2013 року. Відповідно до п.198.6 ст.198
Податкового кодексу не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
п.201.11 ст.201 Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов
висновку про необхідність скасування в
цілому податкового повідомлення
рішення винесене ДПІ у м. Рівному 22
липня 2014 року податкового
повідомлення-рішення №, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
по податку з доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності в сумі 189
323,78 гривень (в тому числі за основним
платежем 151 459,02 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями 37 864,76 грн.).

В той же час, суд вважає, що податкове
повідомлення-рішення № винесене
ДПІ у м. Рівному 22 липня 2014 року яким
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем по податку на додану
вартість в сумі 44 452,22 грн. (в тому числі
29634,81 грн. основного зобов'язання та
14817,41 грн. штрафної санкції) підлягає
визнанню протиправним і скасуванню
лише в частині, а саме: визнанню
протиправним та скасуванню
податкового повідомлення-рішення
№ винесене ДПІ у м. Рівному 22
липня 2014 року в частині визначення
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 42 427,22 грн. (в
тому числі 28 283,82 грн. основного
зобов'язання та 14142,41 грн. штрафної
санкції), оскільки податковим органом
правомірно нараховане зобов'язання у
сумі 1350,00 грн. та визначено штрафну
санкцію у сумі 675,00 грн. за вказаним вище
фактом подвійного включення до складу
податкового кредиту у червні та липні
2013 року податкових накладних ПП
«Інформаційно-консалтингова група».

Таким чином, позовні вимоги у даній
частині задовольняються частково.

Відносно правомірності дій ДПІ у м.
Рівному щодо виключення з електронної
бази даних «Детальна інформація по
платнику ПДВ щодо результатів
автоматичного співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПС України» та коригування
(зменшення) задекларованих сум
податкового кредиту ФОП ОСОБА_4 на
загальну суму ПДВ 146731,84 грн. та
зобов'язання відповідача поновити
облік позивача суд зазначає таке.

Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПС України є
програмним продуктом, який було
розроблено для реалізації Порядку
взаємодії органів державної
податкової служби при опрацюванні
розшифровок податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість у розрізі
контрагентів, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 18.04.2008 № 266 (далі - Порядок).

Як слідує із змісту підпункту 2.10.3 пункт
2.10 Порядку, співставлення даних
податкової звітності з ПДВ з
інформацією з інших джерел, а саме
інформації розділу II Розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів,
Розрахунку коригування сум ПДВ до
податкової декларації з податку на
додану вартість з даними Реєстру
платників ПДВ, здійснюється у складі
автоматизованого контролю.

Відповідно до пункту 2.14 Порядку,
інформація податкової звітності з ПДВ,
надіслана до центральної бази даних
податкової звітності у розрізі
контрагентів, підлягає співставленню
засобами системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України з
метою виявлення платників ПДВ, якими
занижено суму податкових зобов'язань
або завищено суму податкового кредиту.

Пунктом 2.21 Порядку передбачено, що
підсумки перевірок за результатами
автоматизованого співставлення
податкової звітності з ПДВ на
центральному рівні відображаються в
описовій частині акта перевірки
(камеральної, документальної
невиїзної, планової, позапланової
перевірки) або довідки у розрізі
періодів та операцій з одним
контрагентом та фіксуються в АС
«Аудит». По мірі підписання актів
перевірки та узгодження податкових
зобов'язань, визначених податковим
повідомленням-рішенням, прийнятим за
результатами таких перевірок,
уточнюються результати
автоматизованого співставлення на
центральному рівні податкової
звітності з ПДВ за поданням підрозділу,
яким завершено процедуру такого
узгодження та яким прийнято таке
повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 4.16 Порядку якщо
платником ПДВ (постачальником) до
податкових зобов'язань включено суму
ПДВ меншу, ніж контрагентом
(отримувачем) до податкового кредиту,
працівники підрозділу оподаткування
юридичних, фізичних осіб органу ДПС, на
обліку якого знаходиться платник ПДВ
(постачальник), та органу ДПС, на обліку
якого знаходиться платник ПДВ
(отримувач), відповідно до пункту 3
статті 11, пункту 3 статті 111 Закону № 509
звертаються в письмовій формі до таких
платників ПДВ щодо одержання пояснень
та їх документальних підтверджень
(перелік документів, що затребується у
платника ПДВ, передбачений пунктом 4.2
Порядку) з метою встановлення причин
розбіжностей даних, що містяться у
поданій ними податковій звітності з
податку на додану вартість, виявлених
під час камеральної перевірки, та/або
за результатами автоматизованого
співставлення.

Наведені положення дають підстави для
висновку про те, що процес зіставлення
даних податкової звітності з ПДВ у
розрізі контрагентів є формальним
рівнем податкового контролю, на стадії
якого податковий орган фактично
порівнює задекларовані контрагентами
кореспондуючі суми податкових
зобов'язань та податкового кредиту з
метою оперативного виявлення
платників, що підлягають
документальній перевірці.

Висновок щодо правильності (або
недостовірності) задекларованих
платником даних податкового обліку, як
підстави для внесення змін до вказаної
бази даних, може бути зроблений
податковим органом після визначення
платникові податкових зобов'язань та
їх узгодження у встановленому законом
порядку.

Слід також наголосити, що у податковому
праві визнається критерій
добросовісності платника, який
передбачає законність дій платника у
сфері податкових правовідносин (у тому
числі і щодо формування даних
податкового обліку), доки це не
спростовано у порядку, встановленому
Податковим кодексом України. Наведене
також виключає можливість
застосування до платника негативних
правових наслідків (зокрема, у вигляді
вилучення з електронної бази даних
задекларованих ним показників) до
моменту донарахування платникові
податкового зобов'язання в порядку
статті 54 Податкового кодексу України
та його узгодження.

За таких обставин дії відповідача щодо
внесення змін до Автоматизованої
системи «Результати співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України» на підставі акта є
протиправними та здійсненими не в
порядок та спосіб визначений
Податковим кодексом України.

Пункт 2.14 Наказу за № 266 передбачає, що
інформація податкової звітності з ПДВ,
надіслана до центральної бази даних
податкової звітності, підлягає
розподілу відповідно до вимог
Методичних рекомендацій щодо порядку
розподілу платників податків за
категоріями уваги та співставленню
засобами системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту у розрізі
контрагентів на рівні ДПА України.

Наказом ДПА України за № 166 від 30.05.1997
року затверджена форма декларації з
податку на додану вартість та порядок
її заповнення і подання. До даного
наказу були внесені зміни та
доповнення наказом ДПА України за № 159
від 17.03.2008 року, яким встановлено, що
одночасно з декларацією повинні
подаватися всі необхідні додатки до
декларації, подання яких передбачено
цим Порядком, а також розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів
(додаток 5 до податкової декларації з
податку на додану вартість та додаток 2
до податкової декларації з податку на
додану вартість (скороченої)). У разі
подання уточнюючих розрахунків, в яких
проводиться коригування податкових
зобов'язань та/або податкового кредиту,
такі ж розшифровки подаються на суму
уточнення.

Таким чином, Деталізована база
співставлення є одним з програмних
продуктів центральної бази даних
податкової звітності, що введена в дію
ДПС України з метою проведення
перевірок податкових декларацій з
податку на додану вартість, в якій по
податковим періодам відображаються
показники податкового кредиту та
податкових зобов'язань платників
податків у розрізі контрагентів на
підставі поданої податкової звітності
з ПДВ, тобто податкових декларації з
податку на додану вартість з додатками
№ 5

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового
кодексу України крім випадків,
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до Методичних рекомендацій
- за відсутності зауважень до
оформлення податкової звітності вона
реєструється і вважається прийнятою.
Обробка та занесення інформації до
електронних баз виконується
підрозділом ведення та захисту
податкової звітності, у разі
відсутності зазначеного підрозділу -
підрозділами, на які покладено цю
функцію. За відповідність інформації у
базах податкової звітності даним
податкових документів, наданих
платником податків, несуть
відповідальність підрозділи ведення
та захисту податкової звітності.

З наведених нормативних актів
вбачається, що обов'язок платника
податків подати декларацію з ПДВ
узгоджується з обов'язком податкового
органу прийняти таку декларацію та, при
відсутності зауважень до її
оформлення, відобразити показники цієї
декларації у відповідних базах
податкової звітності.

Таким чином, показники податкового
кредиту та податкових зобов'язань
конкретного платника податків, які
відображаються в Деталізованій базі
співставлення, формуються на підставі
показників поданих таким платником
податків податкових декларацій з ПДВ з
додатком за № 5, і повинні їм
відповідати.

Самостійна зміна відповідачем в
Деталізованій базі співставлення
показників податкового кредиту та
податкових зобов'язань позивача, без
зміни цих показників самим позивачем
шляхом подання уточнюючих декларацій
(розрахунків), порушує права та
інтереси позивача оскільки позивач, як
платник податків, має право
розраховувати на те, що задекларовані
ним в податкових деклараціях показники
податкового кредиту та податкових
зобов'язань відповідають показникам з
централізованої бази даних податкової
звітності.

Виходячи із специфіки податку на
додану вартість, який сплачується у
складі ціни товарів (робіт, послуг),
одна операція з продажу товару
викликає відповідні податкові
наслідки у обох сторін цієї операції,
які є платниками ПДВ, - у продавця -
податкові зобов'язання, а у покупця -
податковий кредит на аналогічну суму.

Невідповідність показників
податкового кредиту та податкових
зобов'язань, що задекларовані
позивачем у декларації з ПДВ,
показникам з централізованої бази
даних податкової звітності, має
безпосередній вплив на права та
інтереси позивача, оскільки така
невідповідність може мати для позивача
негативні наслідки, а саме: погіршення
його ділової репутації, як належного
платника податків, відмова його
контрагентів від подальших
господарських відносин з позивачем з
метою уникнення негативних податкових
наслідків для себе від таких операцій.

Покликання представника позивача на
те, що акт перевірки та, відповідно
внесені до баз контролюючого органу
відомості є службовою інформацією
(інформацією для внутрішнього
користування) не заслуговують на увагу
з огляду на наведене вище.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що відповідачем не доведено
правомірність дій щодо виключення з
електронної бази даних «Детальна
інформація по платнику ПДВ щодо
результатів автоматичного
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПС України» та
коригування (зменшення) задекларованих
сум податкового кредиту ФОП ОСОБА_4 на
загальну суму ПДВ 146731,84 грн. в т.ч. за: -
лютий 2013р. - 7534,97грн. - березень 2013р. -
14796,50грн. - квітень 2013р. - 6941,67грн. -
травень 2013р. - 1884,67 грн. - червень 2013р. -
11141,67грн. - липень 2013р. - 24644,20грн. -
серпень 2013р. - 604,00грн. - вересень 2013р. -
22508,34грн. - листопад 2013р. - 11893,78грн. -
грудень 2013р. - 44785,01грн.; коригування
(зменшення) задекларованих податкових
зобов'язань ФОП ОСОБА_4 на загальну суму
ПДВ 153768,92грн. в т.ч. за: лютий 2013р. - на
суму 8045,84 грн.; березень 2013р. - на суму
15379,92 грн.; квітень 2013р. - на суму 7339,78
грн.; травень 2013р. - на суму 2028,80 грн.;
червень 2013р. - на суму 11394,81.; липень 2013р. -
на суму 26658,33.; вересень 2013р. - на суму
22083,33грн., жовтень 2013р. - на суму 1503,10 грн.;
листопад 2013р. - на суму 11866,34 грн.;
грудень 2013р. - на суму 47468,34 грн..

Відтак позовні вимоги щодо визнання
таких дій протиправними та
зобов'язання відповідача відобразити в
електронних базах податкової
звітності по податку на додану
вартість дані задекларовані ФОП ОСОБА_4
за лютий - грудень 2013 року підлягають
задоволенню.

Надаючи правову оцінку винесеній ДПІ у
м. Рівному 08 липня 2014 року Вимозі про
сплату боргу (недоїмки) №Ф-028/1, якою
вимагається сплата недоїмки зі сплати
єдиного внеску в сумі 84 383,12 гривень та
винесеного ДПІ у м. Рівному 22 липня 2014
року Рішення про застосування штрафних
санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску №
яким контролюючий орган вирішив
застосувати до позивача штрафну
санкцію в розмірі 4 526,06 грн. судом
враховується наступне.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати,
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначено
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" від
08.07.2010 №2464-VI.

Виключно даним Законом визначаються:
принципи збору та ведення обліку
єдиного внеску; платники єдиного
внеску; порядок нарахування,
обчислення та сплати єдиного внеску;
розмір єдиного внеску та пропорції
його розподілу за видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування; орган, що
здійснює збір та веде облік єдиного
внеску, його повноваження та
відповідальність; склад, порядок
ведення та використання даних
Державного реєстру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування; порядок
здійснення державного нагляду за
збором та веденням обліку єдиного
внеску (ч.2 ст.2 Закону №2464-VI).

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 4 Закону №2464-VI,
платниками єдиного внеску є, зокрема,
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

За змістом ч.1 ст.7 Закону №2464-VI, базою
нарахування єдиного внеску для
фізичних осіб - підприємців є сума
доходу (прибутку), отриманого від їх
діяльності, що підлягає обкладенню
податком на доходи фізичних осіб.
Нарахування єдиного внеску
здійснюється в межах максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску, встановленої цим Законом.

Єдиний внесок нараховується на суми,
зазначені в частинах першій і другій
цієї статті, не зменшені на суму
відрахувань податків, інших
обов'язкових платежів, що відповідно до
закону сплачуються із зазначених сум.

З огляду на не підтвердження в ході
судового розгляду справи висновків
контролюючого органу про збільшення
чистого оподатковуваного доходу за 2013
рік, відтак, нарахування єдиного внеску
за 2013 рік є неправомірним

Крім того, Акт перевірки, який став
підставою для прийняття оспорюваної
Вимоги взагалі не містить відомостей
щодо обставин, за якими контролюючий
орган дійшов висновку про необхідність
збільшення оподатковуваного доходу за
2011 та 2012 роки, оскільки вони не
перевірялись з даного предмету.

Отже, вимога ДПІ у м. Рівному ГУ
Міндоходів у Рівненській області від 08
липня 2014 року про сплату боргу
(недоїмки) №Ф-028/1 та Рішення про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску № від 22.07.2014 року є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи наведене вище, позов
підлягає задоволенню частково.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). Якщо адміністративний
позов задоволено частково, судові
витрати, здійснені позивачем,
присуджуються йому відповідно до
задоволених вимог.

Судові витрати по згідно з частинами 1,3
статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України присуджуються на
користь позивача з Державного бюджету
відповідно до задоволених вимог у сумі
516 грн. 43 коп.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області від
22.07.2014 року № в частині
збільшення грошового зобов'язання за
платежем податок на додану вартість в
сумі 42427,22 грн., у тому числі 28284,81 грн.
основного зобов'язання та 14142,41 грн.
штрафної (фінансової) санкції),
податкове повідомлення - рішення від
22.07.2014 року № повністю, вимогу про
сплату боргу (недоїмки) від 08.07.2014 року
№Ф-028/1 та рішення про застосування
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску від 22.07.2014
року № повністю.

Визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області щодо виключення з
електронної бази даних "Детальна
інформація по платнику ПДВ щодо
результатів автоматичного
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівне ДПС України" та
коригування (зменшення) задекларованих
сум податкового кредиту з податку на
додану вартість фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 у розмірі 146731,84 грн.,
у тому числі за лютий 2013 року - 7534,97 грн.,
березень 2013 року - 14796,50 грн., квітень 2013
року - 6941,67 грн., травень 2013 року - 1884,67
грн., червень 2013 року - 11141,67 грн., липень
2013 року - 24644,20 грн., серпень 2013 року - 604,00
грн., вересень 2013 року - 22508,34 грн.,
листопад 2013 року - 11893,78 грн., , грудень 2013
року - 44785,01 грн.; а також коригування
(зменшення) податкових зобов'язань з
податку на додану вартість у розмірі
153768,92 грн., у тому числі за лютий 2013 року
- 8045,84 грн., за березень 2013 року - 15379,92
грн., квітень 2013 року - 7339,78 грн., травень
2013 року - 2028,80 грн., червень 2013 року - 11394,81
грн., липень 2013 року - 26658,33 грн., вересень
2013 року - 22083,33 грн., жовтень 2013 року - 1503,10
грн., листопад 2013 року - 11866,34 грн.,
грудень 2013 року - 47468,34 грн.

Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у м. Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області відобразити в електронних
базах податкової звітності з податку
на додану вартість дані, задекларовані
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 за
лютий - грудень 2013 року.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Присудити на користь позивача Фізична
особа- підприємець ОСОБА_4 із
Державного бюджету судовий збір у
розмірі 516 (п'ятсот шістнадцять) грн.43
коп.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Борискін
С.А.