Справа № 2а-1942/11
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/51794/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Малиніна В.В. (доповідач), Ситникова О.Ф.,
Швець В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Нижньогірському районі Автономної
Республіки Крим на постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 25 червня 2012
року по справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Нижньогірському районі Автономної
Республіки Крим про стягнення
недоотриманої суми допомоги особам,які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся
до суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Нижньогірському районі Автономної
Республіки Крим ( далі - відповідач) з
вимогами про визнання неправомірними
дії Управління Пенсійного фонду
України в Нижньогірському районі
Автономної Республіки Крим в частині
не проведення йому перерахунку
пенсії, відповідно до ст.ст 50, 54, 67
Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи"; зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в
Нижньогірському районі Автономної
Республіки Крим провести йому з 26 липня
2011 року по день прийняття рішення судом
першої інстанції, відповідно до ст.ст 50,
54 Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" нарахування державної
пенсії в розмірі 10 мінімальних пенсій
за віком та щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, яка завдана здоров'ю в
розмірі 100% мінімальної пенсії за віком
з розрахунку, передбаченого ч. 1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та здійснити відповідні
виплати (з урахуванням вже виплаченої
пенсії); зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в
Нижньогірському районі Автономної
Республіки Крим в подальшому
здійснювати нарахування пенсії по
інвалідності та щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, яка завдана здоров'ю,
відповідно до вимог Закону України
„Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Постановою Нижньогірського
районного суду Автономної Республіки
Крим від 7 грудня 2011 року у
задоволені адміністративного позову
відмовлено.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 25 червня 2012 року апеляційну скаргу
задоволено. Постанову Нижньогірського
районного суду Автономної Республіки
Крим від 7 грудня 2011 року скасовано.
Прийнято нову постанову, якою позов
задоволено. Визнано неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Нижньогірському районі Автономної
Республіки Крим в частині не
проведення ОСОБА_4 перерахунку пенсії,
відповідно до ст.ст 50, 54, 67 Закону
України „Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Нижньогірському районі
Автономної Республіки Крим провести
ОСОБА_4, відповідно до
ст.ст 50, 54 Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" нарахування та виплату
державної пенсії в розмірі 10
мінімальних пенсій за віком та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
яка завдана здоров'ю в розмірі 100%
мінімальної пенсії за віком з
розрахунку, передбаченого
ч. 1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та здійснити відповідні
виплати (з урахуванням вже виплаченої
пенсії) з 26 липня 2011 року до 7 грудня 2011
року. Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Нижньогірському районі Автономної
Республіки Крим здійснювати ОСОБА_4
нарахування та виплату пенсії по
інвалідності та щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, яка завдана здоров'ю,
відповідно до вимог Закону України
„Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" з 7 грудня
2011 року до внесення змін до
законодавства, яке регулює данні
правовідносини.

У касаційній скарзі заявник,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального та матеріального права,
просить рішення суду апеляційної
інстанції скасувати та постановити
нове, яким відмовити у задоволенні
позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судом норм матеріального
і процесуального права, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.223 КАС
України, суд касаційної інстанції за
наслідками розгляду касаційної скарги
має право залишити касаційну скаргу
без задоволення, а судові рішення - без
змін.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції посилався на
Постанову Кабінету Міністрів України
від 6 липня 2011 року № 745, що набрала
чинності 23 липня 2011 року, якою
передбачено: - що особи, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
щомісячна додаткова пенсія
виплачується - по категорії 1- в розмірі
30% до прожиткового мінімуму,
встановленого законом для осіб, які
втратили працездатність (ч.1 п.1):
- що розмір пенсії для інвалідів,
інвалідність яких настала у наслідок
Чорнобильської катастрофи не може бути
нижче 1200 грн. (ч.1п.3).

З такими висновками суду першої
інстанції не погодився суд апеляційної
інстанції з наступних підстав.

Виходячи з норм законодавства,
рішення Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року та приписів
частини другої статті 152 Конституції
України, з 22 травня 2008 року
відповідачем повинно було
нараховуватись та сплачуватись
позивачу додаткову пенсію за шкоду
заподіяну здоров'ю і державну пенсію,
передбачені статтями 50, 54 Закону
України № 796, які діяли до 1
січня 2008 року, оскільки з моменту
ухвалення Конституційним Судом
України рішення щодо
неконституційності пункту 28 розділу ІІ
Закону України "Про Державний бюджет на
2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", ця норма
втратила чинність та не підлягала
застосуванню. Отже, відповідач з 22
травня 2008 року мав діяти у
відповідності з приписами діючих норм
статей 50, 54 Закону України № 796
нараховувати та здійснювати позивачу
виплату додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 100%
мінімальної пенсії за віком та
державної пенсії у розмірі
10 мінімальних пенсій за віком.

Із зазначеним висновком колегія
суддів погоджується і вважає
необхідним зауважити на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та віднесений до
громадян, захворювання яких пов'язано з
наслідками Чорнобильської катастрофи
першої категорії, що підтверджується
відповідним посвідченням серії НОМЕР_1,
є інвалідом першої групи і має право на
основну та додаткову пенсію відповідно
до Закону №796 - ХІІ.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені та
закріплені в Законі №796 - ХІІ.

Статтею 49 Закону № 796 - ХІІ
передбачено, що пенсії особам,
віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Особам, віднесеним до першої
категорії, які є інвалідами першої
групи, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду заподіяну
здоров'ю у розмірі, передбаченому
положеннями статті 50 Закону №796 - ХІІ.

Відповідно до частини 1 статті 50
Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" особам, віднесеним до
категорії І, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, інвалідам І групи у розмірі 100
процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини 4 статті 54
Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", яка визначає розмір
державної пенсії особам, віднесеним до
категорії І, в усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, відносно яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими по
І групі інвалідності 10 мінімальних
пенсій за віком.

Також статтею 54 Закону №796
визначено, що порядок обчислення
пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, внаслідок
Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Наведеною нормою Закону питання
обчислення пенсії за цим Законом
віднесені до компетенції Кабінету
Міністрів України.

Пунктом 2 постанови Кабінету
Міністрів України від 3 січня 2002 року
№ 1 встановлено, що
розрахунок пенсій, призначених
відповідно до частини четвертої статті
54 та додаткової пенсії, передбаченої
Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", проводиться виходячи з
розміру 19 грн. 91 коп.

Частиною другою статті 19
Конституції України, визначено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями частини
четвертої статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Враховуючи викладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції, що при розмірі
пенсії позивачеві застосуванню
підлягають частина перша статті 50 та
частина четверта статті 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а не
Постанова Кабінету Міністрів України
від 3 січня 2002 року № 1, яка істотно
звужує обсяг встановлених законом
прав.

Зі змісту статей 50 та 54 Закону № 796
випливає, що під час визначення розміру
пенсії та щомісячної додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу
їх нарахування береться мінімальна
пенсія за віком

Таким чином, дійсним
законодавством розмір мінімальної
пенсії за віком визначається лише за
правилами, передбаченими частиною
першою статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Згідно з частиною першою
статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058-IV від 9 липня 2003 року
мінімальний розмір пенсії за віком
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

Частиною третьою статті 42
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058-IV від 9 липня 2003 року
встановлено, що у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до статті 28 цього Закону. Перерахунок
пенсії провадиться з дня встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму.

Частиною другою статті 50 Закону №
796 встановлено, що розмір прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначається на момент
виплати додаткової пенсії згідно із
законом про Державний бюджет України і
не може коригуватися іншими
нормативно-правовими актами.

Рішенням Конституційного Суду
України від 22 травня 2008 року за
№10-рп2008 року, у справі за
конституційними поданнями Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
окремих положень ст.65 розділу 1,
пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3
розділу 3 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" і 101 народних депутатів
України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100
розділу 2 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" (справа щодо предмета та
змісту закону про Державний бюджет
України), визнано таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційним) положення пункту 28
розділу ІІ Закону України "Про
Державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України".

З огляду на викладене, висновок
суду апеляційної інстанції є
правильним, обґрунтованим, відповідає
нормам матеріального та
процесуального права, підстави для
скасування чи зміни оскаржуваного
судового рішення відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, висновків суду та обставин
справи не спростовують.

Відповідно до частини першої
статті 224 КАС України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Нижньогірському районі Автономної
Республіки Крим - залишити без
задоволення.

Постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 25 червня 2012 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає.

Судді:

В.В.Малинін

О.Ф.Ситников

В.В.Швець