Справа № 2а/1214/134/12
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/68596/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Малиніна В.В. (доповідач), Ситникова О.Ф.,
Швець В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Лисичанську Луганської області на
постанову Лисичанського міського суду
Луганської області від 10 серпня 2012 року
та постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 5 жовтня 2012 року по справі за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
м.Лисичанську Луганської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання виплатити грошову
допомогу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (далі - позивач)
звернулася до суду з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Лисичанську Луганської
області (далі - відповідач) про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
виплатити грошову допомогу в розмірі 10
посадових окладів в зв'язку з виходом
на пенсію державного службовця.

Постановою Лисичанського
міського суду Луганської області від 10
серпня 2012 року позов задоволено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 5 жовтня 2012 року апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Лисичанську на постанову
Лисичанського міського суду
Луганської області від 10 серпня 2012 року
у справі задоволено частково.
Скасовано рішення суду першої
інстанції. Позовні вимоги ОСОБА_4
до Управління Пенсійного фонду України
в м.Лисичанську про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
виплатити грошову допомогу в розмірі 10
посадових окладів у зв'язку з виходом
на пенсію державного службовця
задоволено частково. Визнано
неправомірною відмову Управління
Пенсійного фонду України в
м.Лисичанську у виплаті ОСОБА_4
грошової допомоги в розмірі 10
посадових окладів у зв'язку з виходом
на пенсію державного службовця.
Зобов'язанр Управління Пенсійного
фонду України в м.Лисичасньку
виплатити на користь ОСОБА_4 грошову
допомогу в розмірі 10
місячних посадових окладів відповідно
до ст.37 Закону України «Про державну
службу» з урахуванням отриманої
вихідної допомоги.

До Вищого адміністративного суду
України надійшло заперечення на
касаційну скаргу від ОСОБА_4, в якому
вона просить відхилити касаційну
скаргу, а рішення суду першої та
апеляційної інстанцій залишити без
змін.

У касаційній скарзі заявник,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального та матеріального права,
просить рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати та
постановити нове, яким відмовити у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судом норм матеріального
і процесуального права, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.223 КАС
України, суд касаційної інстанції за
наслідками розгляду касаційної скарги
має право залишити касаційну скаргу
без задоволення, а судові рішення - без
змін.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач - ОСОБА_4 13
грудня 2000 року була прийнята на посаду
спеціаліста І категорії до
відповідача, в той же день склала
присягу державного службовця. 22 лютого
2012 року звільнена з посади спеціаліста
у зв'язку зі змінами у структурі
управління та скороченням чисельності
посад за п.1 ст. 40 КЗпІІ
України. Позивачці призначено пенсію
за віком, як державному службовцю,
пенсійне посвідчення НОМЕР_1.

Відповіддю відповідача від
23 травня 2012 року ОСОБА_4 було відмовлено
відповідачем у виплаті грошової
допомоги у розмірі 10 місячних
посадових окладів.

Стаж державної служби
позивача, згідно трудової книжки
складає понад 10 років і тому позивачу
призначена пенсія як державному
службовцю, що підтверджується довідкою
відповідача, та пенсійним
посвідченням.

Загальні засади діяльності,
статус державних службовців, які
працюють в державних органах та їх
апараті, а також особливості
правовідносин щодо призначення та
перерахунку пенсій державним
службовцям, встановлені Законом
України від 16.12.1993, № 3723-XII «Про державну
службу».

Положеннями ст.37 Закону
України «Про державну службу»
встановлено, що державним службовцям у
разі виходу на пенсію за наявності
стажу державної служби не менше 10 років
виплачується грошова допомога в
розмірі 10 місячних посадових окладів.

Позивач, вважаючи, що має
право на отримання грошової допомоги
відповідно до ст.37 Закону України «Про
державну службу», 21 травня 2012 року
звернулась до відповідача з вимогами
нарахувати та виплатити зазначену
грошову допомогу, однак відповідач
листом від 23 травня 2012 року відмовив
позивачу у вчинені заявлених дій у
зв'язку з відсутністю правових підстав
для такої виплати, оскільки звільнення
на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у
зв'язку зі зміною структури управління
та скорочення чисельності посад
державних службовців.

Суди попередніх інстанцій дійшли
висновку, що позивач, на момент
призначення їй пенсії державного
службовця, за своїм віком, страховим
стажем та стажем державної служби
набула право на достроковий вихід на
пенсію відповідно до ст. 21 Закону
України «Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні», а тому, відповідач
зобов'язаний був виплатити їй грошову
допомогу в розмірі 10 місячних
посадових окладів, згідно із ч. 13 ст. 37
Закону України «Про державну службу».

Із зазначеним висновком колегія
суддів погоджується і вважає
необхідним зауважити на наступне.

Згідно з частиною 13 статті 37 Закону
України «Про державну службу» (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) державним службовцям
у разі виходу на пенсію за наявності
стажу державної служби не менше 10 років
виплачується грошова допомога в
розмірі 10 місячних посадових окладів.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
30 Закону України «Про державну службу»,
крім загальних підстав, передбачених
Кодексом Законів про Працю України,
державна служба припиняється у разі
досягнення державним службовцем
граничного віку проходження
держслужби (для жінок - 55 років згідно
зі статтею 23 цього ж Закону), що по суті
є виходом на пенсію.

Водночас, статтею 38 Кодексу Законів про
Працю України передбачено, що вихід на
пенсію визначається як підстава для
розірвання трудового договору з
ініціативи працівника.

Норми Закону України «Про державну
службу», якими врегульовані питання
пенсійного забезпечення державних
службовців, не передбачають права на
достроковий вихід на пенсію чи
скорочення пенсійного віку.

Разом з тим, така можливість
передбачена Законом України «Про
основні засади соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян
похилого віку в Україні», який визначає
основні засади державної політики щодо
ветеранів праці, інших громадян
похилого віку і спрямований на
формування в суспільстві гуманного,
шанобливого ставлення до них і
забезпечення їх активного довголіття.

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону
України «Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні» особам передпенсійного віку,
трудовий договір з якими було
розірвано з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу, зокрема, у
зв'язку із виявленою невідповідністю
працівника займаній посаді за станом
здоров'я, гарантується право на
достроковий вихід на пенсію за півтора
року до встановленого законодавством
строку, якщо вони мають страховий стаж
для чоловіків - 25 років, для жінок
- 20 років, а для осіб, які мають право на
пенсію на пільгових умовах, - стаж
роботи, який дає право на цей вид
пенсії.

Таким чином, Законом України «Про
основні засади соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян
похилого віку в Україні» і Законом
України «Про державну службу»
врегульовані різні суспільні
відносини: норми Закону України «Про
основні засади соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян
похилого віку в Україні» спрямовані на
реалізацію державної політики щодо
ветеранів праці та громадян похилого
віку, а нормами Закону України «Про
державну службу» врегульовано
професійну діяльність державних
службовців щодо практичного
виконання завдань і функцій держави
і цей Закон є спеціальним у згаданих
правовідносинах.

Разом з цим, згідно викладеному в
рішенні Конституційного Суду України
від 26 листопада 2013 року №
11-рп/2013 висновку щодо офіційного
тлумачення положення частини
тринадцятої статті 37 Закону України
«Про державну службу» в системному
зв'язку з положеннями пункту 2 частини
першої, частини другої статті 40 Кодексу
законів про працю України, статті 21
Закону України «Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні» необхідно розуміти так, що у
разі дострокового виходу на пенсію
державного службовця з посади в
органах державної влади відповідно до
чинного законодавства державний
службовець за наявності стажу
державної служби не менше 10 років і
страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», має право на отримання
грошової допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів, яке не пов'язане з
досягненням пенсійного віку,
визначеного в частині першій статті 37
Закону України «Про державну службу».

Тобто, грошова допомога, передбачена
вказаним законодавчим положенням, має
разовий характер. Право на її одержання
пов'язане з певним стажем роботи особи
на посаді державного службовця та
припиненням цієї роботи у зв'язку з
виходом на пенсію державного
службовця. Тому розірвання трудового
договору з державним службовцем з
підстав, визначених у пункті 1 частини
першої статті 40 КЗпП, не може
нівелювати право державного службовця
на отримання зазначеної грошової
допомоги за умови наявності стажу
державної служби не менше 10 років.

Отже, у разі дострокового виходу на
пенсію державного службовця з посади в
органах державної влади відповідно до
чинного законодавства державний
службовець за наявності стажу
державної служби не менше 10 років і
страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України від 9 липня 2003 року №
1058-IV «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», має право на
отримання грошової допомоги в розмірі
10 місячних посадових окладів, яке
не пов'язане з досягненням пенсійного
віку, визначеного частиною першою
статті 37 Закону України «Про державну
службу».

Відповідно до пункту 4 статті 13 Закону
України від 16 жовтня 1996 року
№ 422/96-ВР «Про Конституційний Суд
України» Конституційний Суд України
приймає рішення та дає висновки у
справах щодо офіційного тлумачення
Конституції та законів України.

Згідно зі статтею 69 цього Закону
рішення і висновки Конституційного
Суду України рівною мірою є
обов'язковими до виконання.

Зазначена правова позиція була
висловлена Верховним Судом України у
постанові від 3 червня 2014 року у справі
№ 21-170а14.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, в
межах касаційної скарги, повністю
погоджується із висновками судів
першої та апеляційної інстанції та
вважає, що доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду, тому
вимоги касаційної скарги не підлягають
задоволенню.

Відповідно до частини першої
статті 224 КАС України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
м.Лисичанську Луганської області -
залишити без задоволення.

Постанову Лисичанського міського
суду Луганської області від 10 серпня 2012
року та постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 5 жовтня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає.

Судді:

В.В.Малинін

О.Ф.Ситников

В.В.Швець