Справа № 2-а-5558/11/0212
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-5558/11/0212
Головуючий у 1-й інстанції: Зайцев А.Ю.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сапальова Т.В.

судді: Боровицький О. А. Граб Л.С.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Ленінського районного
суду м.Вінниці від 19 серпня 2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України у м. Вінниці про перерахунок
пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2011 року позивач звернувся до
Ленінського районного суду м.Вінниці з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Вінниці про визнання дій
відповідача неправомірними та
зобов'язання відповідача зробити
нарахування додаткової пенсії,
передбаченої ст. 51 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи",
призначивши її в розмірі 15 %
мінімальної пенсії за віком,
встановленої в розмірі 15 % мінімальної
пенсії за віком, встановленої в розмірі
прожиткового мінімуму, визначеного для
відповідної категорії населення в
Законі про Державний бюджет України на
відповідний рік та виплатити
нараховані суми пенсії з 01 листопада 2010
року з врахуванням проведених виплат;
зобов'язання відповідача зробити
перерахунок підвищення для
непрацюючих пенсіонерів, проживаючих в
зоні посиленого радіоекологічного
контролю, відповідно до ст. 39 Закону
України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
призначивши її в розмірі мінімальної
заробітної плати, визначеної в Законі
про Державний бюджет України на
відповідний рік та здійснити виплату
даного підвищення з 01 листопада 2010 року
з врахуванням проведених виплат .

Постановою Ленінського районного суду
м.Вінниці від 19 серпня 2011 року позов
задоволено, а саме: визнано
протиправними дії відповідача;
зобов'язано відповідача нарахувати і
виплатити у повному обсязі позивачу
додаткову пенсію, передбачену ст. 51
Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", призначивши її в розмірі 15
% мінімальної пенсії за віком, та
зобов'язано зробити перерахунок
доплати до пенсії для непрацюючих
пенсіонерів, проживаючих в зоні
посиленого радіоекологічного
контролю, відповідно до ст. 39 Закону
України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
з 01.11.2011 року по 18.06.2011 року включно.

Не погодившись з постановою суду,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить змінити постанову та
зобов'язати відповідача виплачувати
такі пенсії без обмеження будь-яким
строком, посилаючись при цьому на
неповне з'ясування судом першої
інстанції обставин, які мають
значення для справи.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач є
потерпілим від Чорнобильської
катастрофи та отримує пенсію і
часткову доплату за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до ст. ст. 39, 51
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до статті 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до 4 категорії
призначається у розмірі 15 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною 1 статті 39
вищевказаного Закону, пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
проводиться доплата до пенсії, яка
становить у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата.

Всупереч ст. ст. 39, 51 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" позивачу вказані доплати
виплачувалися частково, у фіксованому
розмірі, визначеному постановою
Кабінету Міністрів України № 836 від
26.07.1996 року, постановою Кабінету
Міністрів України №530 від 28.05.2008 року
та постановою Кабінету Міністрів
України № 654 від 16.07.2008 року, а не в
розмірі, визначеному в Законі.

З огляду на те, що Закон України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" має вищу юридичну силу в
порівняні з постановою Кабінету
Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року,
постановою Міністрів України №530 від
28.05.2008 року та постановою Кабінету
Міністрів України №654 від 16.07.2008 року
відповідач неправомірно виплачував
додаткову пенсію та доплату в меншому
розмірі, ніж це передбачено статтями 39,
51 зазначеного Закону.

В той же час, колегія суддів звертає
увагу, що судове рішення має бути
наслідком чинного правового
регулювання. Воно не може обмежувати
волю законодавчого органу в
майбутньому змінювати правове
регулювання суспільних відносин,
внаслідок чого задоволення позовних
вимог без обмеження будь-яким строком
суперечить вимогам чинного
законодавства.

Крім того, колегія суддів звертає
увагу, що 19 червня 2011 року набув
чинності Закон України від 14.06.2011 №3491-VI
"Про внесення змін до Закону України
"Про державний бюджет України на 2011
рік", яким передбачено, зокрема, що у 2011
році положення статтей 39,50,51,52,54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", ст. 6 ЗУ "Про
соціальний захист дітей війни"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи із наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Згідно з рішенням Конституційного Суду
України №20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року у
справі за конституційним поданням щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) пункту 4 розділу VII
"Прикінцеві положення" ЗУ "Про
державний бюджет України на 2011 рік"
положення Закону України від 14.06.2011
№3491-VI "Про внесення змін до Закону
України "Про державний бюджет України
на 2011 рік" визнані такими, що
відповідають Конституції України (є
конституційними).

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного судова колегія
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб, строках та
межах, визначених законом.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, які призвели до помилкового
вирішення справи, тобто прийнята
постанова відповідає матеріалам
справи та вимогам закону і підстави
для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, -залишити
без задоволення, а постанову
Ленінського районного суду м.Вінниці
від 19 серпня 2011 року, -без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.