Справа № 826/4094/14
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2014 року
м. Київ К/800/37709/14

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т.С.
(суддя-доповідач),суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
фінансової інспекції в м. Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 18 квітня 2014 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 червня 2014
року у справі за позовом Державної
фінансової інспекції в м. Києві до
Київської міської клінічної
офтальмологічної лікарні "Центр
мікрохірургії ока", третя особа:
Національна медична академія
післядипломної освіти ім. П.Л.Шупика,
про зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Державна фінансова інспекція в м. Києві
звернулась з позовом до Київської
міської клінічної офтальмологічної
лікарні "Центр мікрохірургії ока" про
зобов'язання виконати вимогу.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
18 квітня 2014 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 червня 2014
року, в позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
позивач звернувся з касаційною
скаргою, в якій просить їх скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

В запереченнях відповідач просив
залишити скаргу без задоволення, а
оскаржувані рішення - без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає задоволенню.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що Держфінінспекцією в м.
Києві проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
відповідача за період з 01 жовтня 2010
року по 01 вересня 2013 року, за наслідками
якої складено акт від 25 жовтня 2013 року
№ 05-30/2296.

Зазначеним актом встановлено, що за
період, який підлягав ревізії,
відповідно до укладеної Лікарнею угоди
про співпрацю від 31 грудня 2008 року №
15/09/1214 з Національною медичною
академією післядипломної освіти імені
П. Л. Шупика (надалі - Академія) в
приміщеннях Лікарні розташована
кафедра офтальмології.

За період з 01 жовтня 2010 року по 01
вересня 2013 року за рахунок коштів
спеціального фонду Лікарні
здійснювались видатки на утримання
кафедри Академії за спожиті ними
комунальні та експлуатаційні послуги,
які розрахунками до кошторису бюджету
Установи не передбачались (не
планувались), головним розпорядником
коштів (Головним управлінням охорони
здоров'я) відповідні асигнування не
виділялись. Зазначене призвело до
визначення недостовірних обсягів
бюджетних коштів при плануванні
бюджетних показників та, внаслідок
чого, за наведений вище період, за
рахунок коштів закладу покрито витрати
сторонньої юридичної особи, що
фінансується за рахунок іншого
(державного) бюджету, на загальну суму
158 812 грн 71 коп. (в тому числі в жовтні -
грудні 2010 року - 11 784 грн 60 коп., в 2011 році
- 50 252 грн 44 коп., в 2012 році - 58 263
грн 97 коп., за січень - серпень 2013 року - 38
511 грн 70 коп.), чим порушено ч. 2 ст. 85
Бюджетного кодексу, ч. 2 ст. 85 Бюджетного
кодексу, п. 2., п. 20, 22, 46 Порядку
складання, розгляду, затвердження та
основних вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 28 лютого 2002 року № 228. Зазначене
порушення призвело до матеріальної
шкоди (збитків) Лікарні на суму 158 812 грн
71 коп.

Держфінінспекцією в м. Києві листом від
05 листом 2013 року № 26-05-14-14/14868 направлено
Лікарні вимогу про усунення виявлених
ревізією порушень, а саме:

- забезпити стягнення коштів з
Національної медичної академії
післядипломної освіти імені П.Л. Шупика
в сумі 158 812 грн 71 коп.;

- укласти договір оренди з
вищенаведеним навчальним закладом з
подальшим відшкодуванням витрат на
утримання за фактично займані площі.

З огляду на те, що відповідачем не
забезпечено виконання вимоги
Держфінінспекції в м. Києві
стосовно вищезазначених порушень,
позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції, рішення якого
залишено без змін апеляційним судом, в
задоволенні позову відмовив.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 2 Закону
України «Про державну
контрольно-ревізійну службу» (в
редакції на час ухвалення судового
рішення) головним завданням державної
контрольно-ревізійної служби є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Державний фінансовий контроль
реалізується державною
контрольно-ревізійною службою через
проведення державного фінансового
аудита, перевірки державних закупівель
та інспектування.

Відповідно до ч. 5 ст. 2 Закону України
Закону України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні»
порядок проведення державною
контрольно-ревізійною службою
державного фінансового аудиту та
інспектування встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Для підтвердження виявлених в ході
операційного аудиту фактів порушення
законодавства та належного їх
документування контролюючий орган
забезпечує проведення ревізії
відповідно до Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20
квітня 2006 року № 550.

Пунктом 35 вказаного Порядку визначено,
що виявлені допущені об'єктом контролю
порушення законодавства, контроль за
дотриманням якого віднесено до
компетенції служби, фіксуються в
констатуючій частині акта ревізії з
обов'язковим посиланням на норми
законів чи інших нормативно-правових
актів, які порушено, та зазначенням
винних у їх допущенні осіб.

Відповідно до п. 46 Порядку якщо вжитими
в період ревізії заходами не
забезпечено повне усунення виявлених
порушень, органом служби у строк не
пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Згідно із п. 49 Порядку у разі коли діями
чи бездіяльністю працівників об'єкта
контролю державі або підконтрольній
установі заподіяна матеріальна шкода,
орган служби ставить вимоги перед
керівником об'єкта контролю та органом
його управління щодо пред'явлення
цивільних позовів до винних осіб.

Отже, встановивши, що державному
підприємству завдано шкоду, управління
ставить вимоги перед керівником
об'єкта контролю та органом його
управління щодо пред'явлення цивільних
позовів до винних осіб.

Крім того, п. 50 Порядку встановлено, що
за результатами проведеної ревізії у
межах наданих прав органи служби
вживають заходів для забезпечення:
притягнення до адміністративної,
дисциплінарної та матеріальної
відповідальності винних у допущенні
порушень працівників об'єктів
контролю; звернення до суду в інтересах
держави щодо усунення виявлених
ревізією порушень законодавства з
питань збереження і використання
активів, а також стягнення у дохід
держави коштів, одержаних за
незаконними договорами, без
встановлених законом підстав або з
порушенням вимог законодавства;
застосування заходів впливу за
порушення бюджетного законодавства.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи згідно із ст. 19 Конституції
України зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Із змісту вказаних положень
законодавства вбачається, що
відповідач здійснює фінансовий
контроль за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності. Відповідний контроль
здійснюється шляхом проведення
ревізії. У випадку встановлення
порушень законодавства, відповідач має
право пред'являти письмову вимогу про
усунення виявленого ревізією
порушення чинного законодавства.

Тоді як відшкодування збитків,
завданих державі, тобто фактично
захист права держави, порушеного діями
об'єкта контролю, може відбуватись лише
в порядку позовного провадження, під
час якого суд перевіряє і оцінює всі
обставини, необхідні для встановлення
наявності підстав для стягнення
збитків.

Таким чином, про виявлені під час
ревізії збитків фінансова інспекція
зобов'язана зазначити про це в акті
перевірки, однак вони не можуть бути
примусово відшкодовані шляхом
зобов'язання сторони забезпечити
стягнення коштів.

Між тим, зміст оскарженого пункту
вимоги зводиться до зобов'язання
відповідача стягнути з Національної
медичної академії післядипломної
освіти імені П.Л. Шупика гроші в сумі
158 812 грн 71 коп.

Тобто вказаний пункт вимоги
пред'явлений позивачу без наявності у
відповідача необхідних повноважень.

Позивачем не підтверджено наявності
норми закону (підзаконного акту), якою
передбачено відновлення порушених
вимог законодавства саме в такий
спосіб, або надає йому повноваження
вимагати від підконтрольних суб'єктів
перерахування грошових коштів, в тому
числі, на користь держави.

За висновком колегії суддів, виявлені в
ході ревізії збитки відшкодовуються у
добровільному порядку або шляхом
звернення органу державного
фінансового контролю до суду з
відповідним позовом. При цьому
правильність обчислення їх розміру, як
і наявність підстав для їх стягнення,
перевіряє суд, який розглядає такий
позов.

Таким чином колегія суддів дійшла
висновку, що оскаржений позивачем
пункт вимоги не узгоджується з
приписами законодавства України, а
відтак суди першої та апеляційної
інстанцій правомірно відмовили в
позові в цій частині.

Аналогічна правова позиція щодо
застосування зазначених норм
матеріального права вже була
висловлена колегією суддів Судової
палати в адміністративних справах
Верховного Суду України у постановах
від 15 квітня та 13 травня 2013 року (справи

№№ 21-40а14, 21-89а14, відповідно).

Також позивачем не підтверджено
наявності норми закону (підзаконного
акту), якою передбачено вимога про
зобов'язання відповідача укласти
договір оренди з вищенаведеним
навчальним закладом з подальшим
відшкодуванням витрат на утримання за
фактично займані площі.

У зв'язку з цим колегія суддів також
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, що цей пункт
вимоги не узгоджується з приписами
законодавства України.

Враховуючи викладене, та керуючись
статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в м. Києві відхилити, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 18 квітня 2014 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: