Справа № 2а-13943/11/2218
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Сарбей О.Ф.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року
м.
Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сапальова Т.В.

судді: Боровицький О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому Хмельницької області
на постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 09 серпня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому Хмельницької області
про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2011 року позивач звернувся до
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому Хмельницької області
про визнання дій відповідача
протиправними; зобов'язання
відповідача зробити перерахунок та
виплату пенсії позивачу відповідно до
положень ст. ст. 50, 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі
не нижче 8 мінімальних пенсій за віком -
основна пенсія та додаткової пенсії у
розмірі не нижче 75 % мінімальної пенсії
за віком з 24.11.2009 року по 10.11.2010 року та з
12.05.2011 року, з урахуванням фактично
отриманих сум.

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 09.08.2011 року позов
задоволено: визнано неправомірними дії
відповідача; зобов'язано відповідача
нарахувати та виплатити позивачу як
інваліду ІІ групи пенсію в розмірі не
нижче 8 мінімальних пенсій за віком та
щомісячну додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі не нижче 75
% мінімальної пенсії за віком за період
з 24 листопада 2009 року по 10 листопада 2010
року та з 12 травня 2011 року - відповідно
до ст. ст. 50, 54, 67 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи
із встановленого ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" розміру
мінімальної пенсії за віком та з
урахуванням фактично отриманих сум.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 09.08.2011 року, як таку, що
винесена з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
та прийняти нову постанову про відмову
в задоволенні позову позивачу.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи,
позивач є учасником ліквідації аварії
на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи з
втратою працездатності, що пов'язана з
наслідками Чорнобильської катастрофи.

Позивач звернувся до Управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому Хмельницької області з
письмовою заявою про перерахунок
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю як
особі, віднесеної до 1 категорії,
відповідно до положень Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відповідач - Управління Пенсійного
фонду України у м. Хмельницькому
Хмельницької області відмовило
позивачу в перерахунку пенсії з огляду
на відсутність підстав для такого
перерахунку, вказавши, що пенсію
позивачу обчислено відповідно до норм
чинного законодавства, зокрема,
положень Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач, являючись особою, яка
постраждала внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС, категорії 1, є
інвалідом 2 групи, має право на
отримання пенсії у відповідності до
положень статей 50 та 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі
основної пенсії по інвалідності - 8
мінімальних пенсій за віком і
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю - 75% мінімальної пенсії за
віком, із змінами внесеними п.п. 12, 15 ст.
28 Закону України "Про Державний бюджет
на 2008 рік", постанов Кабінету Міністрів
України № 530 від 28.05.2008 року та № 654 від
16.07.2008 року.

Визнаючи ж дії відповідача
незаконними, суд першої інстанції
керувався Рішенням Конституційного
суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008,
яким у справі № 1-28/2008, положення пункту
28 розділу ІІ Закону України "Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" Закону України "Про
держаний бюджет на 2008 рік", зокрема, до
статей 50 та 54 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", визнано неконституційними
та нечинними з моменту їх ухвалення.
При цьому Конституційним судом України
було зазначено, що внесення змін до
законів України, зупинка їх дії чи
скасування при прийнятті Законів
України про Державний бюджет України
на відповідний рік, який не має вищої
юридичної сили стосовно інших законів,
є неприпустимим оскільки вказані дії
створюють протиріччя в законодавстві і
як наслідок призводить до обмеження
прав та свобод людини і громадянина.

Колегія суддів апеляційної інстанції
частково погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 49 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян потерпілих внаслідок
Чорнобильської катастрофи" № 796-12 від
28.02.1991 року пенсія особам, віднесеним до
категорії 1, 2, 3, 4 встановлюється у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Відповідно ж до частини 4 статті 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян потерпілих внаслідок
Чорнобильської катастрофи" визначено
підстави та умови призначення
державних пенсій особам, віднесеним до
категорії 1 та у зв'язку з втратою
годувальника, в усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів 2 групи, щодо яких
встановлено зв'язок із Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими 8-ми
мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі статтею 50 цього Закону,
особам, віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема, інвалідам 2 групи - у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 1 статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" відзначено, що
мінімальний розмір пенсії по віку
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Згідно з рішенням Конституційного Суду
України від 11.10.2005 року №8-рп/2005 справа
№1-21/2005 і рішенням Конституційного
Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008
встановлено: Закон України "Про статус
і соціальний захист громадян
потерпілих внаслідок Чорнобильської
катастрофи" №796-2 від 28.02.1991 року
визначає основні положення про
реалізації конституційного права
громадян, потерпілих внаслідок
Чорнобильської катастрофи, і охорону
їх життя і здоров'я, оскільки
відповідно до статті 50 Конституції
України кожний має право на безпечне
для життя і здоров'я навколишнє
середовище і на відшкодування шкоди,
заподіяної порушенням цього права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
апеляційної інстанції дійшла висновку
про правомірність доводів суду першої
інстанції про наявність у позивача
права на перерахунок пенсії в розмірі,
передбаченому ст.ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", оскільки
зазначений Закон має вищу юридичну
силу в порівняні з постановами
Кабінету Міністрів України № 530 від
28.05.2008 р. та № 654 від 16.07.2008р., на які
посилається відповідач.

Разом з тим колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
вважає за необхідне вказати на те, що
суд першої інстанції, дійшовши
обґрунтованого висновку про
законність вимог позивача на
перерахунок розміру його пенсії,
допустив порушення норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Так, задовольняючи позов в частині
проведення перерахунку та виплати
державної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, відповідно до ст.50,
54 Закону України "Про cnfnec s соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
суд першої інстанції необґрунтовано
визначив період часу, за який порушене
право підлягає відновленню,
задовольняючи здійснити перерахунок
та виплату державної пенсії за період з
24 листопада 2009 року по 10 листопада 2010
року та з 12 травня 2011 року.

Враховуючи строки звернення до суду,
визначені ч. 1, 2 ст. 99 КАС України, право
позивача на проведення перерахунку та
виплати йому державної та додаткової
пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" підлягає
захисту за період з 04.02.2011 року,
оскільки позов подано до суду 04.08.2011
року.

В той же час, колегія суддів звертає
увагу, що судове рішення має бути
наслідком чинного правового
регулювання. Воно не може обмежувати
волю законодавчого органу в
майбутньому змінювати правове
регулювання суспільних відносин.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач просить захистити його
порушене право відповідно до діючого
законодавства надалі, тому колегія
суддів дійшла висновку, що правильним
способом захисту порушеного права
позивача, який відповідає вимогам
чинного законодавства, є зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок та
виплату позивачу підвищення до пенсії
по день припинення такого права.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції має право скасувати
її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до пункту 4 частини 1
статті 202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги
положення ст. 195 КАС України, яким суду
апеляційної інстанції надано право
перегляду рішень суду першої інстанції
в межах доводів апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що постанова
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нової
постанови про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому Хмельницької області
задовольнити частково.

Постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 09 серпня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому Хмельницької області
про перерахунок пенсії, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України у м. Хмельницькому
Хмельницької області щодо відмови
ОСОБА_2 у перерахунку та виплаті
державної та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах,
визначених ст.ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи",
протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у м. Хмельницькому
Хмельницької області перерахувати та
виплачувати ОСОБА_2 державну та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах, визначених ст.ст.
50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", починаючи з 04.02.2011 року по
день припинення такого права, з
урахуванням проведених виплат.

Постанова суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.