Справа № 2-а-12438/11/2218
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Бондарчук В.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сапальова Т.В.

судді: Боровицький О. А. Граб Л.С.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення і охорони здоров'я
Хмельницької міської ради
хмельницької області на постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 28 вересня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення і
охорони здоров'я Хмельницької
міської ради Хмельницької області про
перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в липні 2011 року позивач звернувся до
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області з
адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення і охорони здоров'я
Хмельницької міської ради
хмельницької області про визнання дій
протиправними та стягнення з
відповідача невиплачену одноразову
грошову компенсацію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 42 915, 6 грн.

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 28 вересня 2011 року позов
задоволено частково: визнано дії
відповідача протиправними;
зобов'язано відповідача нарахувати та
виплатити позиавчу к учаснику
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
який став інвалідом 2 групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи, одноразову
компенсацію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі сорока п'яти
мінімальних заробітних плат на
підставі положень абз. 4 ч. 1 ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний захст
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
розміру мінімальної заробітної плати
960 грн., із врахуванням виплачених сум.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить постанову суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нову, якою в задоволені позовних вимог
відмовити.

Суд апеляційної інстанції відповідно
до положень ст.ст. 197, 183-2 КАС України
проводить розгляд справи в порядку
письмового провадження, при цьому
згідно з частиною 6 статті 12, частиною 1
статті 41 КАС України повне фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін, виходячи з
наступного.

Так, як встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, позивач є особою,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
що підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1 (а.с.5), починаючи з 28.04.2011 року
позивач є інвалідом ІІ групи, що
підтверджується довідкою серії МСЕ №
222608 (а.с.6), перебуває на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення і охорони здоров'я
Хмельницької міської ради
Хмельницької області та має право на
виплату одноразової компенсації при
встановленні інвалідності.

З листа Управління праці та
соціального захисту населення і
охорони здоров'я Хмельницької міської
ради Хмельницької області № 5298 від 11
липня 2011 року встановлено, що
одноразова компенсація позивачу
виплачена в розмірі 284, 40 грн відповідно
до постанови Кабінету Міністрів
України від 26 липня 1996 року № 836 "Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач має право на виплату
одноразової компенсації в розмірі,
встановленому Законом України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а не
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 липня 1996 року № 836, з огляду на
загальні засади пріоритетності
Законів над підзаконними
нормативно-правовими актами.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції по
суті спору, виходячи з наступного.

Статтею 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" встановлено, що одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім`ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, виплачується в таких
розмірах, зокрема, інвалідам 2 групи - 45
мінімальних заробітних плат.

Разом з тим, розмір одноразової
компенсації учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
був встановлений постановою Кабінету
Міністрів України від 26 липня 1996 року №
836 «Про компенсаційні виплати особам,
які постраждалі внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Статтею 92 Конституції України
встановлено, що виключно законами
України визначаються права і свободи
людини і громадянина, гарантії цих прав
і свобод, основні обов'язки
громадянина.

Постановою № 836 всупереч Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", який
встановив розмір одноразової
компенсації як величину кратну
відносно до розміру мінімальної
заробітної плати, визначену законом на
час здійснення виплати, установлені
конкретні розміри такої допомоги у
твердій грошовій сумі.

Частиною 3 статті 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
встановлено, що виплата здійснюється з
мінімальної заробітної плати, яка
склалася на момент встановлення
інвалідності чи втрати годувальника.

Відповідно до розділу II Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені зміни, зокрема, до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Стаття 48 цього Закону була викладена в
такій редакції: «Одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України».

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року визнані такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційним) положення пункту 28
розділу II «Внесення змін до деяких
законодавчих актів України» Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", якими були
внесені зміни до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Будь-які зміни та доповнення до ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» не вносилися.

Тому, ст. 48 цього Закону діє у редакції,
яка була чинна до внесення змін Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України",

Враховуючи викладене, суд першої
інстанцій дійшов правильного висновку
про обґрунтованість позовних вимог
щодо зобов'язання відповідача сплатити
позивачу одноразову грошову
компенсацію за шкоду здоров'ю
відповідно до статті 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про порушення судом
першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, тобто
прийнята постанова відповідає
матеріалам справи та вимогам закону і
підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб, строках та
межах, визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення і
охорони здоров'я Хмельницької
міської ради хмельницької області,
-залишити без задоволення, а постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 28 вересня 2011
року, -без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.