Справа № 822/2203/14
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/2203/14
Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук
Суддя-доповідач: Білоус О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.

при секретарі: Марцісь Ю.А.

за участю представників сторін:

відповідача: Царука Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.
Хмельницькому на постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 23 червня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Державної податкової
інспекції у м. Хмельницькому про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Хмельницького
окружного адміністративного суду з
позовом до ДПІ у м. Хмельницькому про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень. Позовні
вимоги мотивовано тим, що працівниками
податкової інспекції була проведена
документальна виїзна позапланова
перевірка, результати якої оформлені
актом від 16.05.2014 року №22-25-17-02/1916/НОМЕР_1.
На підставі зазначеного акту
податковим органом прийняті податкові
повідомлення-рішення від 28.05.2014 року
№/1072 та №/1073. Вважаючи
висновки податкового органу
безпідставними, а рішення -
неправомірним, просили визнати
податкові повідомлення-рішення
протиправними та скасувати.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 23.06.2014 року
позов задоволено. Не погоджуючись із
рішенням суду першої інстанції,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить суд скасувати постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 23.06.2014 року,
та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог, посилаючись при цьому на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного
вирішення спору.

В судовому засіданні представник
відповідача (апелянта) апеляційну
скаргу підтримав у повному обсязі за
обставин, викладених у ній, просив
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 23.06.2014 року
скасувати, дав пояснення, аналогічні
доводам, викладеним в апеляційній
скарзі.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, однак направив
на адресу суду письмові заперечення на
апеляційну скаргу, які долучені до
матеріалів справи, з яких вбачається,
що апеляційну скаргу позивач не визнає
повністю, проти її задоволення
заперечує, вважаючи рішення суду
першої інстанції законним,
обґрунтованим і таким, що відповідає
фактичним обставинам справи. Просив
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції - без змін.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, а
рішення суду першої інстанції
необхідно залишити без змін, з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку. При цьому в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо
він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС
України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, 17.06.2008 року між
позивачем та ВАТ "Універсал Банк" був
укладений договір банківського
обслуговування фізичної особи. Позивач
погасив заборгованість за договором
кредиту, яка виникла у зв'язку з
невиконанням умов договору щодо
своєчасної сплати кредитних коштів, а
ВАТ "Універсал Банк" списав позивачу
відсотки за користування тілом кредиту
та штрафні санкції на суму 20926 грн. 63
коп.

ДПІ у м. Хмельницькому була проведена
документальна виїзна позапланова
перевірка щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати належних сум податків до
бюджету ОСОБА_3 за період з 01.01.2012 року
по 31.12.2012 року, результати якої
оформлені актом від 16.05.2014 року
№22-25-17-02/1916/НОМЕР_1.

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідач прийняв податкові
повідомлення-рішення від 28.05.2014 року
№/1072, яким збільшено суму
грошового зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб в розмірі 4170 грн.
66 коп., в т.ч. за основним платежем в сумі
3342 грн. 93 коп. та штрафними санкціями в
сумі 835 грн. 73 коп. та податкове
повідомлення-рішення №/1073 від
28.05.2014 року про нарахування штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 170 грн., які
позивач оскаржив до суду.

Висновки щодо порушення позивачем
вимог податкового законодавства
ґрунтується на тому, що позивачем, на
думку податкового органу, всупереч п.
179.7 ст. 179 ПК України занижено податок на
доходи фізичних осіб на суму 3342 грн. 93
коп., у частині декларування доходу у
вигляді анульованої банком
заборгованості по відсотках,
нарахованих за несвоєчасну сплату
кредиту.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд
першої інстанції керувався тим, що в
силу п.162.1 ст.162 КАС України платниками
податку з доходів фізичних осіб є:
фізична особа - резидент, яка отримує
доходи як з джерела їх походження в
Україні, так і іноземні доходи; фізична
особа - нерезидент, яка отримує доходи з
джерела їх походження в Україні;
податковий агент.

За визначенням пп.14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК
України податковий агент щодо податку
на доходи фізичних осіб - юридична
особа (її філія, відділення, інший
відокремлений підрозділ), самозайнята
особа, представництво нерезидента -
юридичної особи, інвестор (оператор) за
угодою про розподіл продукції, які
незалежно від організаційно-правового
статусу та способу оподаткування
іншими податками та/або форми
нарахування (виплати, надання) доходу (у
грошовій або негрошовій формі)
зобов'язані нараховувати, утримувати
та сплачувати податок, передбачений
розділом IV цього Кодексу, до бюджету
від імені та за рахунок фізичної особи
з доходів, що виплачуються такій особі,
вести податковий облік, подавати
податкову звітність податковим
органам та нести відповідальність за
порушення його норм в порядку,
передбаченому статтею 18 та розділом IV
цього Кодексу.

Відповідно до п.163.1 ст.163 ПК України
об'єктами оподаткування резидента є:
загальний місячний (річний)
оподатковуваний дохід; доходи з
джерела їх походження в Україні, які
остаточно оподатковуються під час їх
нарахування (виплати, надання);
іноземні доходи - доходи (прибуток),
отримані з джерел за межами України.

За змістом п.164.1 ст.164 ПК України базою
оподаткування є загальний
оподатковуваний дохід, з урахуванням
особливостей, визначених цим розділом.
Загальний оподатковуваний дохід -
будь-який дохід, який підлягає
оподаткуванню, нарахований
(виплачений, наданий) на користь
платника податку протягом звітного
податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний
дохід складається із суми
оподатковуваних доходів, нарахованих
(виплачених, наданих) протягом такого
звітного податкового місяця (пп.164.1.2
.164.1 ст.164 ПК України).

Види доходів, які включаються до
загального місячного (річного)
оподатковуваного доходу платника
податку, визначені п.164.2 ст.164 ПК
України.

В силу абз. «д» пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК
України до загального місячного
(річного) оподатковуваного доходу
платника податку включається дохід,
отриманий платником податку як
додаткове благо (крім випадків,
передбачених статтею 165 цього Кодексу)
у вигляді суми боргу платника податку,
анульованого (прощеного) кредитором за
його самостійним рішенням, не
пов'язаним з процедурою банкрутства, до
закінчення строку позовної давності.
Якщо кредитор повідомляє платника
податку - боржника рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
або шляхом укладення відповідного
договору, або шляхом надання
повідомлення боржнику під підпис
особисто про анулювання (прощеного)
боргу та включає суму анульованого
(прощеного) боргу до податкового
розрахунку суми доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, за підсумками звітного
періоду, у якому такий борг було
анульовано (прощеного), такий боржник
самостійно сплачує податок з таких
доходів та відображає їх у річній
податковій декларації.

З урахуванням зазначених вище норм ПК
України обов'язок щодо самостійної
сплати податку з доходу у вигляді суми
боргу, анульованого (прощеного)
кредитором за його самостійним
рішенням, отриманого як додаткове
благо, виникає у платника податку за
наявності таких умов :

отримання платником податку доходу, у
вигляді суми боргу такого платника
податку, анульованого (прощеного)
кредитором за його самостійним
рішенням;

надіслання платнику податку
повідомлення про анулювання
(прощеного) боргу;

включення кредитором суми
анульованого (прощеного) боргу до
податкового розрахунку суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платника податку, за підсумками
звітного періоду;

відображення платником податків
отриманого доходу у річній податковій
декларації.

Відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК
України дохід з джерелом їх походження
з України - будь-який дохід, отриманий
резидентами або нерезидентами, у тому
числі від будь-яких видів їх діяльності
на території України (включаючи
виплату (нарахування) винагороди
іноземними роботодавцями), її
континентальному шельфі, у виключній
(морській) економічній зоні, у тому
числі, але не виключно, доходи у
вигляді: а) процентів, дивідендів,
роялті та будь-яких інших пасивних
(інвестиційних) доходів, сплачених
резидентами України; б) доходів від
надання резидентам або нерезидентам в
оренду (користування) майна,
розташованого в Україні, включаючи
рухомий склад транспорту, приписаного
до розташованих в Україні портів; в)
доходів від продажу рухомого та
нерухомого майна, доходів від
відчуження корпоративних прав, цінних
паперів, у тому числі акцій українських
емітентів; г) доходів, отриманих у
вигляді внесків та премій на
страхування і перестрахування ризиків
на території України; ґ) доходів
страховиків - резидентів від
страхування ризиків страхувальників -
резидентів за межами України; д) інших
доходів від діяльності, у тому числі
пов'язаних з повною або частковою
переуступкою прав та обов'язків за
угодами про розподіл продукції на
митній території України або на
територіях, що перебувають під
контролем контролюючих органів (у
зонах митного контролю, на
спеціалізованих ліцензійних митних
складах тощо); е) спадщини, подарунків,
виграшів, призів; є) заробітної плати,
інших виплат та винагород, виплачених
відповідно до умов трудового та
цивільно-правового договору; ж) доходів
від зайняття підприємницькою та
незалежною професійною діяльністю.

За змістом пп.14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України
доходи - загальна сума доходу платника
податку від усіх видів діяльності,
отриманого (нарахованого) протягом
звітного періоду в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах.

В свою чергу, в силу пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14
ПК України додаткові блага - кошти,
матеріальні чи нематеріальні цінності,
послуги, інші види доходу, що
виплачуються (надаються) платнику
податку податковим агентом, якщо такий
дохід не є заробітною платою та не
пов'язаний з виконанням обов'язків
трудового найму або не є винагородою за
цивільно-правовими договорами
(угодами), укладеними з таким платником
податку (крім випадків, прямо
передбачених нормами цього Кодексу).

У відповідності до п. 3.3. Порядку
заповнення та подання податковими
агентами Податкового розрахунку сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку, і сум
утриманого з них податку,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
24.12.2010 року N 1020, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 13 січня
2011 р. за N 46/18784, у графі 3 "Сума
виплаченого доходу" відображається
сума фактично виплаченого доходу
платнику податку податковим агентом.

Таким чином, визначальною ознакою
доходу платника податку, як об'єкта та
бази оподаткування податком з доходу
фізичних осіб, в тому числі у вигляді
додаткового блага, є фактичне
отримання такого доходу платником
податку в грошовій, матеріальній чи
нематеріальній формі.

Відтак, колегія суддів апеляційного
суду вважає обґрунтованим висновок
суду першої інстанції про те, що
відсотки за користування кредитом,
нараховані банком відповідно до умов
договору та анульовані за його
рішенням, не є доходом платника
податків в розумінні ПК України, який
підлягає оподаткуванню в порядку абз.
«д» пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України.

Також суд правомірно зауважив, що
спірні податкові повідомлення-рішення,
якими на підставі п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58 і
п.123.1 ст.123 ПК України позивачу
визначено суму грошового зобов'язання
по податку з доходів фізичних осіб в
розмірі 4178,66 грн., в т.ч. за основним
платежем в сумі 3342,93 грн. та штрафними
санкціями в сумі 835,73 грн. та
нарахування штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 170 грн. суперечить ст.109
ПК України.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищенаведеним,
матеріалами справи, а тому колегією
суддів відхиляються, оскільки не дають
підстав для висновку про порушення
судом першої інстанції норм права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, тобто прийнята постанова
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, і підстав для її
скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб та межах,
визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.
Хмельницькому, - залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 23
червня 2014 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
29 вересня 2014 року .

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Курко О. П.

Совгира Д. І.