Справа № 815/4071/14
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4071/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

секретар судового засідання Борцова
С.І.

за участю сторін:

від позивача: Бєлін М.С. (за
довіреністю);

від відповідача: Трусов А.С. (за
довіреністю);

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Український
протипожежний центр» до Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Одеси ГУ Міндоходів в
Одеській області про скасування
податкового повідомлення-рішення від
28.05.2014 року № 000215201, суд, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Український протипожежний центр»
(далі - ТОВ «Український протипожежний
центр») до Державної податкової
інспекції у Київському районі м. Одеси
ГУ Міндоходів в Одеській області (далі -
ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області), в якому
позивач просить суд скасувати
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Київському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області від
28.05.2014 р., яким позивачу донараховано
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість за основним
платежем на 15222 грн. та штрафні санкції
у розмірі 3806 грн.

У своєму позові позивач зазначив та
представник позивача в судовому
засіданні пояснив, що не згоден з
оскаржуваним податковим
повідомленням-рішенням з наступних
підстав.

Позивач вказує, що між ТОВ «Український
протипожежний центр» та ТОВ «Авесбуд»
у грудні 2013 р. було укладено договір,
відповідно до якого останнє повинно
було виконати роботи з монтажу та
пусконаладці автоматичної
протипожежної сигналізації у вказаних
позивачем приміщеннях. Зазначений
договір згідно вимог ст. 208 Цивільного
кодексу України укладено у письмовій
формі. Договір відповідає всім вимогам
Цивільного та Господарського кодексу
України, так як в ньому чітко
обумовлено предмет договору, сторони
договору, ціну, порядок розрахунків,
відповідальність сторін. Контрагент
позивача ТОВ «Авесбуд» свої
зобов'язання за договором виконало, що
підтверджується первинними
документами: актами виконаних робіт,
податковими накладним, платіжними
дорученнями, довідкою про вартість
виконаних будівельних робіт, актами
приймання виконаних будівельних робіт
та іншими.

Крім того, при укладенні договору з ТОВ
«Авесбуд» були надані всі документи,
які підтверджують, що товариство є
юридичною особою, зареєстровано
належним чином, має відповідну
ліцензію на виконання будівельних та
монтажних робіт.

З урахуванням наведеного, позивач
вважає протиправним податкове
повідомлення-рішення від 28.05.2014 року №
000215201, прийняте за результатами
перевірки ТОВ «Український
протипожежний центр».

У судовому засіданні представник
позивача підтримав вимоги та
обґрунтування адміністративного
позову у повному обсязі і просив
задовольнити адміністративний позов
повністю.

Відповідач надав до суду заперечення
(а.с. 166-168), в яких зазначив, що на
підставі наказу від 14.05.2014 р. № 326-п,
виданого ДПІ у Київському районі м.
Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області,
головним державним
ревізором-інспектором відділу
організації та супроводження
перевірок платників податків
управління податкового аудиту ДПІ у
Київському районі ГУ Міндоходів в
Одеській області згідно з п. 75.1 ст. 75, пп.
78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 79.2 ст. 79 Податкового
кодексу України проведена позапланова
невиїзна перевірка ТОВ «Український
протипожежний центр» з питань
взаємовідносин з ТОВ «Авесбуд» у
період з 01.12.2013 р. по 28.02.2014 р. За
результатами вказаної перевірки
складено акт від 26.05.2014 р. № 1093/22-01/38785146.

За результатами проведення перевірки
відповідачем було зроблено висновок
щодо неможливості фактичного
здійснення контрагентом позивача ТОВ
«Авесбуд» господарських операцій
через відсутність майна та інших
матеріальних ресурсів, економічно
необхідних для здійснення операцій
купівлі-продажу. Крім того, ТОВ
«Авесбуд» виписувались податкові
накладні на підставі безтоварних
правочинів, а тому у ТОВ «Український
протипожежний центр» відсутні
підстави для формування податкового
кредиту.

Відповідач зазначає, що наявність у
підприємства ТОВ «Український
протипожежний центр» податкових
накладних є обов'язковою підставою для
визначення правильності формування
податкового кредиту, але не вичерпною.
Позивач повинен доказати фактичність
та реальність здійснюваних
господарських операцій.

Таким чином, на думку відповідача,
операції ТОВ «Український
протипожежний центр» з ТОВ «Авесбуд»
не мають реального характеру, а позовні
вимоги ТОВ «Український протипожежний
центр» необґрунтованими та такими, що
не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні представник
відповідача заперечував проти
задоволення позову, посилаючись при
цьому на доводи, викладені у наданих до
суду запереченнях та поясненнях.

Суд, заслухавши представників позивача
та відповідача, дослідивши доводи
адміністративного позову, наявні
матеріали справи та обставини, якими
обґрунтовуються вимоги, докази, якими
вони підтверджуються, встановив
наступні факти та обставини.

Відповідно до виписки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців ТОВ
«Український протипожежний центр»
зареєстровано як юридична особа 13.06.2013
р. за № 1 046988 (а.с. 26-27).

Згідно з п. 2.4 акту перевірки станом на
день підписання цього акту
підприємство перебувало на обліку у
ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області
відповідно до довідки про взяття на
облік платнику податку від 14.06.2013 р. №
8649.

Відповідно до статуту ТОВ «Український
протипожежний центр», затвердженого
протоколом загальних зборів учасників
товариства від 12.06.2013 р. № 1,
зареєстрованого виконавчим комітетом
Одеської міської ради від 13.06.2013 р. №
0046988 предметом діяльності
товариства, зокрема, є: обслуговування
систем безпеки, проведення
протипожежної пропаганди та поширення
передового досвіду в галузі пожежної
безпеки, діяльність охоронних служб та
проведення розслідувань, монтаж,
ремонт та наладка протипожежної
автоматики і систем пожежогасіння в
цілому на об'єктах всіх категорій
(включаючи підприємства атомної
енергетики, підприємства Міноборони і
СБУ, і т.д.), монтаж, ремонт та наладка
пожежної сигналізації (проектні
роботи, складання кошторисів,
гідравлічні розрахунки на об'єктах
всіх категорій, спеціальні інженерні
послуги по впровадженню систем
пожежогасіння і пожсигналізації (а.с.
31-43).

Згідно з довідкою з ЄДРПОУ серії АА №
896128 ТОВ «Український протипожежний
центр» здійснює такі види діяльності
за КВЕД-2010: діяльність у сфері
архітектури, діяльність у сфері
інжинірингу, геології та геодезії,
надання послуг технічного
консультування в цих сферах,
електромонтажні роботи, монтаж
водопровідних мереж, систем опалення
та кондиціонування, інші
будівельно-монтажні роботи,
обслуговування систем безпеки.

Крім того, в матеріалах справи наявна
ліцензія Державної служби України з
надзвичайних ситуацій серії АЕ № 271754,
яка надає право ТОВ «Український
протипожежний центр» надавати послуги
і виконувати роботи протипожежного
призначення відповідно до переліку
(а.с. 44).

У період з 15.05.2014 р. по 21.05.2014 р. на
підставі наказу від 14.05.2014 р. № 326-п,
виданого ДПІ у Київському районі м.
Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області,
Лук'яновою І.О., головним державним
ревізором-інспектором відділу
організації та супроводження
перевірок платників податків
управління податкового аудиту ДПІ у
Київському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області, згідно з
п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 79.2 ст. 79
Податкового кодексу України проведена
позапланова невиїзна перевірка ТОВ
«Український протипожежний центр» з
питань взаємовідносин з ТОВ «Авесбуд»
за період з 01.12.2013 р. по 28.02.2014 р., за
результатами якої складено акт
перевірки від 26.05.2014 р. № 1093/22-01/38785146 (а.с.
11-25).

Актом перевірки встановлено порушення
ТОВ «Український протипожежний центр»
п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України, у зв'язку з чим було завищено
податковий кредит на суму 15222 грн.

На підставі вказаного акту перевірки
ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області було
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 28.05.2014 р. року
№ , яким ТОВ «Український
протипожежний центр» збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість за основним платежем
на 15222 грн. та застосовані штрафні
(фінансові) санкції (штрафи) у сумі 3806
грн. (а.с. 9).

З акту перевірки вбачається, що
встановлені порушення з боку позивача,
які призвели до завищення ним
податкового кредиту у перевіряємому
періоді пов'язуються податковим
органом з тим, що господарські операції
ТОВ «Український протипожежний центр»
та ТОВ «Авесбуд» не мали реального
характеру, оскільки відповідно до
висновку ОУ ДПІ у Приморському районі
м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській
області від 01.04.2014 р. № 369 в ході аналізу
податкової звітності ТОВ «Авесбуд»
встановлено, що вказане підприємство у
період грудень 2013 р. мало
фінансово-господарські відносини з
значною кількістю контрагентів з
великими обсягами по придбанню та
реалізації, що потребує наявності
адміністративно-господарських
ресурсів. Проте перевіркою
встановлено, що ТОВ «Авесбуд» не має
основних засобів, трудових ресурсів та
виробничих потужностей. Первинні
документи ТОВ «Український
протипожежний центр» щодо виконання
господарських операцій з ТОВ «Авесбуд»
окремо податковим органом не
досліджувались.

Так, дослідивши матеріали справи та
проаналізувавши пояснення сторін суд
вважає вимоги позивача обґрунтованими,
виходячи з наступного.

Суд зазначає, що правила формування
податкового кредиту платниками
податку на додану вартість визначені
статтею 198 Податкового кодексу України.
Виходячи із змісту положень наведеної
норми права формування податкового
кредиту залежить від документального
підтвердження нарахування (сплати)
податку. Внаслідок застосування
зазначених правил, платник податку
повинен визначити дату виникнення
права на включення відповідних сум
податку до податкового кредиту, та
відповідно суму податку, яку він має
право включити до складу податкового
кредиту.

Пунктом 198.6. ст. 198 Податкового кодексу
України передбачено, що не відносяться
до податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 201 Податкового
кодексу України платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках
такі обов'язкові реквізити: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання без
урахування податку; ж) ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; и) вид цивільно-правового
договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Форма та порядок заповнення податкової
накладної затверджуються центральним
органом державної податкової служби.

У разі звільнення від оподаткування у
випадках, передбачених статтею 197 цього
розділу, у податковій накладній
робиться запис «Без ПДВ» з посиланням
на відповідний пункт та/або підпункт
статті 197 цього Кодексу.

Податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Виходячи зі змісту наведених вище норм
законодавства, право на віднесення сум
ПДВ, сплачених при придбанні товару, до
податкового кредиту виникає у суб'єкта
господарювання у разі дотримання ним
наступних умов: 1) фактичності
придбання такого товару, тобто,
реальності відповідної господарської
операції; 2) наявності податкових
накладних, складених особою,
зареєстрованою платником податку, чи
митних декларацій на підтвердження
придбання такого товару та сплати
відповідної суми ПДВ; 3) подальшого
використання придбаного товару в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності
підприємства.

При цьому згідно з ч. 1 ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 цієї статті визначено, що
первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 2.1., 2.2. Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року № 88, первинні
документи - це документи, створені у
письмовій або електронній формі, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Господарські операції - це факти
підприємницької та іншої діяльності,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути
складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення. При реалізації товарів за
готівку допускається складання
первинного документа не рідше одного
разу на день на підставі даних касових
апаратів, чеків тощо. Для контролю та
впорядкування обробки інформації на
основі первинних документів можуть
складатися зведені документи (далі -
первинні документи).

Так, судом встановлено, що ТОВ
«Український протипожежний центр»
(замовник) мав господарські
правовідносини з ТОВ «Авесбуд»
(підрядник) відповідно до договору про
виконання робіт від 01.12.2013 р. № УПЦ-168/13,
згідно якого замовник доручає, а
підрядник приймає на себе обов'язок
виконати своїми силами та засобами
роботи по монтажу і пусконаладці
обладнання систем автоматичної
пожарної сигналізації у вказаних
замовником приміщеннях, далі - «об'єкт»
(а.с. 45-49). Характеристика та перелік
виконаних робіт зазначається у
кошторисі (додаток 1 до договору), який є
невід'ємною частиною цього договору.
Так, вищевказаним додатком № 1
визначено, що ТОВ «Авесбуд» повинно
виконати монтажні роботи з
автоматичної пожежної сигналізації на
об'єкті: дільниця з перевантаження
харчових та рослинних олій, що
розташована за адресою: Одеська
область, м. Іллічівськ, с. Малодолинське
на території ТОВ «ИЗТ» (а.с. 115). Також до
цього договору додається технічне
завдання, в якому вказано які саме
монтажні роботи повинно було виконати
ТОВ «Авесбуд», одиниця виміру таких
робіт та їх вартість (а.с. 138).

На підтвердження виконання
вищевказаного договору позивачем до
суду надано:

акт надання послуг монтажу систем
автоматичної пожежної сигналізації
від 26.12.2013 р. № 36 на загальну суму 46500
грн., в т.ч. ПДВ - 7750 грн., від 26.12.2013 р. № 35
на загальну суму 44826,95 грн., в т.ч. ПДВ -
7471,16 грн.;

рахунок на оплату від 26.12.2013 р. № 687 на
загальну суму 46500 грн., в т.ч. ПДВ - 7750
грн., від 26.12.2013 р. № 686 на загальну суму
44826,95 грн., в т.ч. ПДВ - 7471,16 грн.;

договірну ціну на надання послуг з
установки протипожежної сигналізації
на об'єкті за адресою: м. Іллічівськ, с.
Малодолинське;

довідки про вартість виконаних
будівельних робіт та витрати за
грудень 2013 р.;

акти приймання виконаних будівельних
робіт за грудень 2013 р.;

локальний кошторис № 2-1-1 на установку
автоматичної протипожежної
сигналізації м. Іллічівськ, с.
Малодолинське;

податкові накладні від 26.12.2013 р. № 691 на
загальну суму 44826,95 грн., в т.ч. ПДВ - 7471,16
грн., від 26.12.2013 р. № 692 на загальну суму
46500 грн., в т.ч. ПДВ - 7750 грн.

Оцінивши приєднані до справи копії
первинних документів суд прийшов до
висновку, що оглянуті документи не
мають дефекту форми, змісту або
походження, котрі в силу ч.2 ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність», п.2.4 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку
(затверджено наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995р. №88,
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 05.06.1995р. за №168/704) спричиняють
втрату первинними документами
юридичної сили і доказовості, а отже
підтверджують належним чином
здійснення господарських операцій між
ТОВ «Український протипожежний центр»
та ТОВ «Авесбуд».

Поряд з цим, в акті перевірки суб'єктом
владних повноважень не викладено
жодних належних та допустимих доводів
про відсутність фактичного виконання
позивачем господарських операцій з
його контрагентом, про відсутність
витрат позивача у спірних
правовідносинах, про наявність
взаємопов'язаності позивача та
контрагента позивача, про несумісність
предмету спірних правочинів з напрямом
господарської діяльності позивача, про
відсутність використання позивачем
отриманих товарів, про відсутність
змін у складі і структурі активів осіб,
котрі є сторонами спірних правочинів,
що зумовлює необґрунтованість
висновку суб'єкта владних повноважень
щодо невідповідності закону вчинених
за ними господарських операцій.

Висновок ДПІ у Київському районі м.
Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області
щодо того, що усі операції ТОВ
«Авесбуд» не спричиняють настання
правових наслідків не є беззаперечним
та не може бути безумовною підставою
для твердження щодо відсутності
фактичності господарської операції.

Позивач вважає господарські операції
такими, що спрямовані на реальне
настання правових наслідків, адже з
наданих позивачем документів
вбачається, що контрагентом ТОВ
«Авесбуд» були виконані монтажні
роботи для ТОВ «Український
протипожежний центр», які
підтверджують ведення господарській
діяльності.

Крім того, суд зазначає, що позивач
замовив монтажні роботи у ТОВ
«Авесбуд» для виконання своїх
зобов'язань перед ПКФ «Марс» в формі
ТОВ. Так, в матеріалах справи міститься
договір від 11.12.2013 р. № 70/11/13, відповідно
до якого ПКФ «Марс» в формі ТОВ
(замовник) доручає, а ТОВ «Український
протипожежний центр» (підрядник)
зобов'язується провести роботи з
монтажу автоматичної пожежної
сигналізації, системи пінного
пожежогасіння та блискавкозахисту на
дільниці з перевантаження харчових та
рослинних олій, що розташована за
адресою: Одеська область, м. Іллічівськ,
с. Малодолинське на території ТОВ «ИЗТ»
(а.с. 139-141). Виконання позивачем
зазначеного договору підтверджується
довідками про вартість виконаних
будівельних робіт та затрати за
грудень 2013 р., березень 2014 р., актами
прийомки виконаних будівельних робіт,
договірною ціною на надання послуг з
установки протипожежної сигналізації
на об'єкті за адресою: м. Іллічівськ, с.
Малодолинське, локальним кошторисом
на установку автоматичної
протипожежної сигналізації (а.с. 142-165).
Як встановлено судом саме для
виконання договірних зобов'язань перед
ПКФ «Марс» в формі ТОВ позивач замовив
послуги з виконання монтажних робіт у
ТОВ «Авесбуд».

Таким чином позивачем було надано
належні та допустимі докази, які
підтверджують правові наслідки
вчиненого правочину та те, що
господарські операції мали реальний
характер, однак відповідачем при
винесені спірного податкового
повідомлення - рішення зазначене не
було прийнято до уваги.

Суд бере також до уваги і те, що на час
здійснення господарської операції між
позивачем та його контрагентом -
постачальником, вони були включені до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців.
Виходячи з принципу індивідуальної
відповідальності позивач не повинен
нести відповідальність за несплату
податків постачальником чи
недостовірність його відомостей.

Крім того, в силу положень Цивільного
кодексу України, Господарського
кодексу України та Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» ТОВ
«Український протипожежний центр» та
ТОВ «Авесбуд» є окремими суб'єктами
права, а відтак, за змістом Податкового
кодексу України, - окремими платниками
податку на додану вартість.

До того ж ТОВ «Авесбуд» має ліцензію
Державної архітектурно-будівельної
інспекції України на здійснення
господарської діяльності, пов'язаної
зі створенням об'єктів архітектури (за
переліком робіт згідно з додатком)
строком дії з 12.04.2013 р. по 12.04.2016 р., що
підтверджує у контрагента позивача
наявність права на здійснення
діяльності з виконання будівельних
робіт.

За таких обставин, межі юридичної
відповідальності кожного платника
податку на додану вартість, яка
відповідно до ст. 61 Конституції України
має індивідуальний характер,
поширюються на діяння, що визнаються
законом протиправними та були вчинені
саме цим платником. Притягнення
суб'єкта права до юридичної
відповідальності за діяння, що було
вчинено іншою особою, згідно з законом
є неможливим.

Поряд з цим, суд вважає за необхідне
наголосити, що чинним законодавством
України, на сторону цивільно-правової
угоди, яка є платником податків, не
покладено обов'язку перевірки
відповідності законодавству
установчих документів постачальників
товару (робіт, послуг) та дотримання
ними вимог податкового законодавства.
Навіть у разі, якщо контрагент не
виконав своїх зобов'язань зі сплати
податків, це тягне відповідальність та
негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Також законодавство України не
ставить в залежність право позивача на
формування податкового кредиту від
податкового обліку (стану) інших осіб і
фактичної сплати контрагентом податку
до бюджету. Питання податкового
кредиту поширюється тільки на окремо
взятого платника податків і не ставить
цей факт у залежність від розрахунку з
бюджетом третіх осіб.

Припущення, висновки відповідача в
акті перевірки, не є підставою для
позбавлення позивача, як
добросовісного платника податку, права
на віднесення сплачених ним у ціні
товару та послуг відповідних сум
податку на додану вартість до
податкового кредиту. Позивач виконав
усі передбачені законом обов'язки щодо
цього та має всі документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту. Саме на
податковий орган покладений обов'язок
контролю за сплатою податкових
зобов'язань із врахуванням
конституційного принципу щодо
індивідуальності зобов'язань
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом, а
відтак вказані податковим органом
заперечення не можуть бути причиною
позбавлення позивача на віднесення
сплачених ним у ціні послуг
відповідних сум податку на додану
вартість до податкового кредиту.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Враховуючи відсутність доказів на
підтвердження обставин, на які
посилається відповідач, наявність
первинних документів та інших доказів
на підтвердження господарських
операцій ТОВ «Український
протипожежний центр» та ТОВ «Авесбуд»,
суд вважає безпідставним висновок
відповідача, викладений в акті
перевірки від 26.05.2014 р. № 1093/22-01/38785146.
Відтак, скасуванню підлягає і
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Київському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області від
28.05.2014 року № 000215201.

На підставі встановленого, керуючись
приписами ст.ст. 11, 162 КАС України, суд
вважає, що вимоги позивача є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно
до вимог ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167,
254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Український
противопожежний центр» до Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Одеси ГУ Міндоходів в
Одеській області про скасування
податкового повідомлення-рішення від
28.05.2014 року №000215201 - задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області від
28.05.2014 року №000215201.

Постанову може бути оскаржено до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений
та підписаний суддею 29 вересня 2014 року.

Суддя
П.П. Марин