Справа № 806/3323/14
Суддя: Євпак В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Євпак В.В.
УХВАЛА

іменем України

"01" жовтня 2014 р.
Справа № 806/3323/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Євпак В.В.

суддів:
Капустинського М.М.

Мацького Є.М.,

при секретарі
Рожко М.М. ,

за участю позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

представника відповідача Гайдая В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "04" серпня
2014 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Реєстраційної служби Житомирського
районного управління юстиції в
Житомирській області про визнання
протиправним та скасування
рішення,зобов'язання вчинити дії ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 17 липня 2014 року звернувся до
Житомирського окружного
адміністративного суду з позовом до
реєстраційної служби Житомирського
районного управління юстиції
Житомирської області про визнання
протиправним та скасувати рішення
№13314199 від 26.05.2014 про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень; зобов'язання зареєструвати
за ним право власності на земельну
ділянку, що розташована за адресою:
АДРЕСА_2, кадастровий номер земельної
ділянки :002:0773.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 04 серпня 2014
року в задоволенні позову ОСОБА_3 до
Реєстраційної служби Житомирського
районного управління юстиції
Житомирської області про визнання
протиправним та скасування рішення від
26.05.2014 № 13314199, зобов'язання вчинити дії -
відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову про
задоволення позовних вимог. В своїй
апеляційній скарзі посилається на те,
що ним для державної реєстрації права
власності на земельну ділянку, що
розташована по АДРЕСА_2 подано заяву
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, а також інші передбачені п. 36
Порядку необхідні документи.
Документом, що встановлює перехід прав
на нерухоме майно і державну
реєстрацію цього права є договір
купівлі-продажу земельної ділянки №2273
від 19.04.1997, який відповідає вимогам
чинного законодавства, зокрема ст. 17
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень". Зазначає, що
відповідачем протиправно відмовлено у
державній реєстрації. Вважає, що
рішення суду прийнято з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, а тому підлягає скасуванню.

Переглянувши судове рішення, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення позивача та представників
сторін, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню.

Встановлено, що 22.05.2014 ОСОБА_3 звернувся
до реєстраційної служби Житомирського
районного управління юстиції
Житомирської області із заявою про
державну реєстрацію прав та обтяжень
на земельну ділянку площею 0,250 га,
розташовану по АДРЕСА_2.

26.05.2014 державним реєстратором прийнято
рішення №13314199 про відмову у державній
реєстрації права власності, оскільки
подані для проведення державної
реєстрації прав документи не
відповідають вимогам, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують, а саме встановлено
невідповідність цільового призначення
земельної ділянки у
правовстановлюючому документі
(договір купівлі-продажу земельної
ділянки № 2273 від 19.04.1997 містить два
цільових призначення земельної
ділянки - для обслуговування житлового
будинку та ведення особистого
підсобного господарства), з
відомостями, що містяться у Державному
земельному кадастрі (Витяг з ДЗК
НВ-014 від 14.05.2014 цільове
призначення земельної ділянки - для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позовних вимог прийшов до
висновку що вказане рішення є
правомірним та скасуванню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1-5 ст. 3 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" від
01.07.2004 № 1952-IV державна реєстрація прав
є обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав.

Держава гарантує достовірність
зареєстрованих прав на нерухоме майно
та їх обтяжень.

Права на нерухоме майно та їх
обтяження, які підлягають державній
реєстрації відповідно до цього Закону,
виникають з моменту такої реєстрації.

Права на нерухоме майно та їх
обтяження, що виникли до набрання
чинності цим Законом, визнаються
дійсними у разі відсутності їх
державної реєстрації, передбаченої цим
Законом, за таких умов: якщо реєстрація
прав та їх обтяжень була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав та їх обтяжень
діяло законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав та
їх обтяжень.

Державна реєстрація прав є публічною,
проводиться органом державної
реєстрації прав, який зобов'язаний
надавати інформацію про зареєстровані
права та їх обтяження в порядку,
встановленому цим Законом. Державна
реєстрація прав та їх обтяжень
проводиться в порядку черговості
надходження заяв.

Державна реєстрація прав власності,
реєстрація яких проведена відповідно
до законодавства, що діяло на момент їх
виникнення, під час вчинення
нотаріальної дії з нерухомим майном,
об'єктом незавершеного будівництва
проводиться нотаріусом, яким
вчиняється така дія.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" від
01.07.2004 № 1952-IV державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та вже
зареєстрованими правами на нерухоме
майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового
дотримання письмової форми правочину
та його нотаріального посвідчення (у
випадках, встановлених законом);

відповідність повноважень особи, яка
подає документи на державну реєстрацію
прав та їх обтяжень;

відповідність відомостей про нерухоме
майно, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме
майно, зареєстрованих відповідно до
вимог цього Закону;

наявність факту виконання умов
правочину, з якими закон та/або договір
(угода) пов'язує можливість проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав;

2) приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, про
відмову в державній реєстрації, про її
зупинення, внесення змін до Державного
реєстру прав;

3) відкриває і закриває розділи
Державного реєстру прав, вносить до них
відповідні записи;

4) веде реєстраційні справи щодо
об'єктів нерухомого майна;

5) присвоює реєстраційний номер об'єкту
нерухомого майна під час проведення
державної реєстрації;

6) видає свідоцтво про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;

7) надає інформацію з Державного
реєстру прав або відмовляє у її наданні
у випадках, передбачених цим Законом;

8) у разі потреби вимагає подання
передбачених законодавством
додаткових документів, необхідних для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень;

8-1) під час проведення державної
реєстрації прав, які виникли та
зареєстровані в установленому порядку
до 1 січня 2013 року, запитує від органів
виконавчої влади, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ
та організацій, які відповідно до
чинного на момент реєстрації
законодавства проводили таку
реєстрацію, інформацію (довідки, копії
документів тощо), необхідну для
реєстрації прав та їх обтяжень, якщо
такі документи не були подані
заявником або якщо документи, подані
заявником, не містять передбачених цим
Законом відомостей про правонабувача
або про нерухоме майно. Органи
виконавчої влади, органи місцевого
самоврядування, підприємства, установи
та організації, до яких надійшов запит,
зобов'язані безоплатно в установленому
законодавством порядку протягом трьох
робочих днів надати державному
реєстратору відповідну інформацію,
зокрема щодо зареєстрованих речових
прав на нерухоме майно, у тому числі
земельні ділянки;

9) здійснює інші повноваження,
передбачені цим Законом та іншими
законами України.

Відповідно ч.3 ст.17 Закону документи, що
встановлюють виникнення, перехід,
припинення прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і подаються для державної
реєстрації прав, повинні відповідати
вимогам, встановленим цим Законом та
іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з положеннями ст.24 Закону у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо зокрема подані документи не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Процедуру проведення державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень (далі - державна
реєстрація прав), перелік документів,
необхідних для її проведення, права та
обов'язки суб'єктів у сфері державної
реєстрації прав, а також процедуру
взяття на облік безхазяйного
нерухомого майна регулює постанова
Кабінету Міністрів України № 868 від
17.10.2013 "Про затвердження Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень і Порядку надання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно" (далі -
Порядок).

В пункті 6 Порядку визначено, що
документи, що подаються для проведення
державної реєстрації прав, взяття на
облік безхазяйного нерухомого майна,
повинні відповідати вимогам, що
встановлені законом, цим Порядком та
іншими нормативно-правовими актами.
Відповідальність за достовірність
відомостей, які містяться у документах,
поданих для проведення державної
реєстрації прав, взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна, несе
заявник.

Відповідно до пункту 20 вищезазначеного
Порядку, за результатами розгляду
заяви та документів, необхідних для
проведення державної реєстрації прав,
державний реєстратор приймає рішення
про державну реєстрацію прав або
рішення про відмову в такій реєстрації.

Встановлено, що 19.04.1997 приватним
нотаріусом ОСОБА_6 посвідчено договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,250 га для обслуговування
житлового будинку та ведення
особистого підсобного господарства в
с. Сінгури, Житомирського району.
Вказана земельна ділянка належала
продавцям ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом.

При зверненні 22.05.2014 ОСОБА_3 до
реєстраційної служби Житомирського
районного управління юстиції
Житомирської області із заявою про
державну реєстрацію прав та обтяжень
на земельну ділянку площею 0,250 га,
розташовану по АДРЕСА_2., останнім було
додано договір купівлі-продажу
земельної ділянки від 19.04.1997 №2273 та
Витяг із Державного земельного
кадастру про земельну ділянку
№НВ-014 від 14.05.2014.

Встановлено, що у договорі
купівлі-продажу земельної ділянки № 2273
від 19.04.1997 (а.с.9) зазначено цільове
призначення вказаної земельної
ділянки - для обслуговування жилого
будинку та ведення особистого
підсобного господарства, а згідно
даних Витягу з Державного земельного
кадастру про земельну ділянку (а.с.12)
цільове призначення земельної ділянки
- для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд.

Відповідно до Класифікації видів
цільового призначення земель,
затвердженої наказом Державного
комітету України із земельних ресурсів
23.07.2010 № 548, із змінами і доповненнями,
визначено два окремих види
використання земельних ділянок: секція
А - землі сільськогосподарського
призначення підрозділ: 01.03 - для ведення
особистого селянського господарства;
секція В - землі житлової та
громадської забудови підрозділ: 02.01 -
для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка).

Відповідне рішення органу виконавчої
влади чи органу місцевого
самоврядування про зміну цільового
призначення зазначеної земельної
ділянки не приймалось.

Таким чином колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що рішення Реєстраційної
служби Житомирського районного
управління юстиції в Житомирській
області №13314199 від 26.05.2014 про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень є правомірним та скасуванню
не підлягає.

Суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "04" серпня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
В.В. Євпак

судді:
М.М. Капустинський

Є.М. Мацький

Повний текст cудового рішення
виготовлено "01" жовтня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_3

3- відповідачу/відповідачам:
Реєстраційна служба Житомирського
районного управління юстиції в
Житомирській області м-н
С.П.Корольова,3/14,м.Житомир,10014

4-представник позивача: ОСОБА_4 АДРЕСА_1
- ,