Справа № 2а-11834/11/0226
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Карнаух А.П.
Суддя-доповідач: Залімський І. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Залімський І. Г.

судді: Сушко О.О. Смілянець Е. С.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області на постанову Тульчинського
районного суду Вінницької області від
04 грудня 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області та просив визнати незаконними
дії та зобов"язати відповідача
провести перерахунок та виплату
підвищення до пенсії .

Постановою Тульчинського районного
суду Вінницької області від 04.12.2012 року
в задоволені адміністративного позову
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою,
відповідач подав апеляційну скаргу на
постанову суду першої інстанції.

В силу положень п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як свідчать матеріали справи, позивач
має статус особи яка постраждала від
Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується копією посвідчення .

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров"я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення, визначені та закріплені в
Законі № 796-ХІІ "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (в редакції
на час виникнення спірних
правовідносин), громадянам, які
працюють на територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата в
таких розмірах: у зоні безумовного
(обов'язкового) відселення - три
мінімальні заробітні плати; у зоні
гарантованого добровільного
відселення - дві мінімальні заробітні
плати; у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата.

Таким чином законодавець передбачив
можливість надання доплати до пенсії,
згідно ст. 39 Закону лише непрацюючим
пенсіонерам, які проживають на
забруднених територія в цьому
конкретному випадку у зоні посиленого
радіоекологічного контролю.

Відповідно до статті 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до 4 категорії
призначається у розмірі 15 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 7 частини 1 Прикінцевих
положень Закону України "Про внесення
змін до Закону України "Про державний
бюджет України на 2011 рік" доповнено
пунктом 4, яким встановлено, що у 2011 році
норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи"застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Із аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Також, 6 липня 2011 року Кабінетом
Міністрів України прийнята постанова
№ 745 "Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набрала
чинності з 23 липня 2011 року. Дана
постанова прийнята на виконання вимог
пункту 4 Прикінцевих положень Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік".

Тому, починаючи з 23 липня 2011 року не
підлягають застосуванню положення
статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", оскільки
Кабінетом Міністрів України прийнято
нормативно-правовий акт на виконання
вимог пункту 4 Прикінцевих положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік", а з однопредметних
норм рівної ієрархії, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, підлягає застосуванню для
розв"язання спорів зазначеної
категорії та яка прийнята пізніше,
тобто норми Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік",
оскільки норми цього
нормативно-правового акта порівняно з
нормами Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", є нормами рівної ієрархії.

Таким чином, починаючи з 23 липня 2011 року
позивачці не може бути виплачено
доплату до пенсії за проживання на
території зони посиленого
радіоекологічного контролю, за
відсутності порядку реалізації такого
права, за наявності норм, що містяться у
Законі України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік", норми якого
порівняно з нормами Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" є рівної
ієрархії, однак норми Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
прийняті пізніше, не визнані
неконституційними та підлягають
застосуванню для розв"язання спорів.

Як встановлено судом I інстанції та не
заперечується колегією суддів
апеляційної інстанції те що позивач
просить задовольнити позовні вимоги з
01.09.2011 року. Оскільки, починаючи з 23
липня 2011 року вимоги позивачки щодо
нарахування та виплати доплати до
пенсії за проживання на території зони
посиленого радіоекологічного контролю
не можуть бути обґрунтованими за
вказаного, а до вказаної дати позивачка
працювала, відповідно її позовні
вимоги не можуть бути обґрунтованими, а
відповідно й дії відповідача
неправомірними.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного судова колегія
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, щодо зазалишення
частини позову буз розгляду у спосіб,
строках та межах визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області, -залишити без задоволення, а
постанову Тульчинського районного
суду Вінницької області від 04 грудня 2012
року, -без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Залімський І. Г.

Судді
Сушко О.О.

Смілянець Е. С.