Справа № 495/5806/14-а
Суддя: Мишко В. В.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/5806/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 року
м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання:
Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (паспорт серії
НОМЕР_1 виданий 26.03.1996 року)

ОСОБА_2 (ордер серії НОМЕР_2
виданий 07.08.2014 року)

від відповідача: Паук І.В. (довіреність
№ 255/08 від 14.01.2014 року)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу №
495/5806/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України
в місті Білгород-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
Одеської області

про зобов'язання перерахувати пенсію

В С Т А Н О В И В :

07.08.2014 року ОСОБА_1 (далі по тексту -
позивач) звернувся до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Білгород-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
Одеської області (далі по тексту -
відповідач) про зобов'язання
перерахувати пенсію.

Так, позивач просив суд:

- визнати протиправним та скасувати
рішення УПФУ, яким ОСОБА_1 нарахована
переплата пенсії в розмірі 8 914,33 грн. та
з 01.06.2014 року зменшений її розмір з 1 590,18
грн. до 1 390,91 грн. щомісяця;

- зобов'язати УПФУ поновити виплату
ОСОБА_1 пенсії з 01.06.2014 року в розмірі 1
590,18 грн.;

- стягнути з УПФУ на користь ОСОБА_1
відраховану з пенсії переплату в
розмірі по 280 грн. щомісяця у червні,
липні та серпні 2014 року, а всього 840 грн.

Відповідачем - УПФУ, подано до суду
заперечення на позов ОСОБА_1,
відповідно до якого відповідач просить
суд відмовити в повному обсязі в
задоволенні позову ОСОБА_1

18.09.2014 року в судовому засіданні
позивачем - ОСОБА_1, подано до суду заяву
про збільшення розміру позовних вимог,
відповідно до якої позивач просить суд
стягнути з УПФУ на користь ОСОБА_1
відраховану з пенсії переплату в
розмірі 1 112,72 грн.

В судовому засіданні 18.09.2014 року
позивач та його представник заявлені
(уточнені, збільшені) позовні вимоги
підтримали в повному обсязі та просили
їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засідання 18.09.2014 року подане до суду
заперечення на позов ОСОБА_1 підтримав
в повному обсязі та просив у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши
матеріали справи, з'ясувавши фактичні
обставини, дослідивши надані докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, заслухавши в судових засіданнях
пояснення учасників судового процесу,
суд дійшов до наступників висновків.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори, зокрема на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин,
вчинених ними при здійсненні владних
управлінських функцій на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо позивач вважає, що цими рішеннями,
діями чи бездіяльністю його права чи
свободи порушено або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або мають місце інші
обмеження прав чи свобод.

Положеннями частини 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, позиції Конституційного Суду
України, викладеної у рішеннях № 6-рп/1997
від 25.11.1997 року, № 9-рп/1997 від 25.12.1997 року
щодо офіційного тлумачення частини 2
статті 55, статей 64, 124 Конституції
України, статті 248-2 Цивільного
процесуального кодексу України,
встановлено, що кожен має право
звернутись до суду, якщо його права чи
свободи порушені або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або мають місце інші
ущемлення прав чи свобод.

При цьому, на думку суду, право на
звернення до адміністративного суду з
позовом не завжди співпадає з правом на
судовий захист, яке закріплено у статті
6 Кодексу адміністративного
судочинства України. Саме по собі
звернення до адміністративного позову
ще не означає, що суд зобов'язаний
надати такий захист. Адже для того, щоб
був наданий судовий захист, слід
встановити, що особа, яка звернулась з
позовом, дійсно має право, свободу чи
інтерес, про захист яких вона просить, і
це право, свобода чи інтерес порушені
відповідачем саме у публічно-правових
відносинах.

З наведених норм права випливає, що
позивач на власний розсуд визначає, чи
порушено його права рішеннями, дією або
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень. Проте ці рішення, дія або
бездіяльність мають бути такими, що
породжують, змінюють або припиняють
права та обов'язки саме у сфері
публічно-правових відносин.

Так, ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом до УПФУ про зобов'язання
перерахувати пенсію.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено в судовому засіданні,
ОСОБА_1 працював водієм в автобазі
«Турист» в селищі міського типу
Сергіївна міста
Білгород-Дністровського Одеської
області.

22.04.1993 році у зв'язку з реорганізацією
автобази ОСОБА_1 звільнено з роботи
шляхом переводу водієм в Сергіївське
бюро подорожей та екскурсій, що
підтверджується ксерокопією трудової
книжки ОСОБА_1

При переведенні ОСОБА_1 автобаза
«Турист» видала йому довідку № 237 від
17.05.1993 року про його заробітну плату за
1988-1993 роки.

Відповідно до довідки № 22 від 15.06.2010
року, автобаза «Турист» на підставі
наказу № 12 від 10.10.1994 року була
реорганізована у Республіканське
Транспортне Агентство концерну
«Moldsindtur», яке було реорганізовано у
Холдінг «Moldsindbalneotur» SRL, а
Республіканське Транспортне
Агентство, згідно статуту, є його
дочірнім підприємством.

Крім того, Холдінгом «Moldsindbalneotur» SRL
15.06.2010 року було надано ОСОБА_1 довідку
№ 16 про його заробітну плату за 1988-1993
роки, яка повністю відповідає виданій
автобазою «Турист» 17.05.1993 року довідці
№ 237.

Рішенням Управління Пенсійного фонду
України в місті
Білгород-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
Одеської області ОСОБА_1 була
призначена пенсія в розмірі 1 590,18 грн.,
що була розрахована у відповідності до
довідки № 237 від 17.05.1993 року.

На початку червня 2014 року ОСОБА_1
отримав пенсію в розмірі 1 390,91 грн.,
після чого звернувся до УПФУ для
встановлення причини зменшення.

Згідно із листом УПФУ № 7354/05 від 04.08.2014
року, 03.03.2014 року відповідачем
направлено запит за № 1914/5 до
Національної Каси Соціального
Страхування Республіки Молдови, на що
отримано відповідь і довідку № 19 від
31.03.2014 року.

Так, у довідці № 19 від 31.03.2014 року
вказані відомості про заробітну плату
ОСОБА_1 лише за 1989-1990 роки та 1993 рік, а
відомості за 1988 рік та 1991-1992 роки
відсутні. З доданої до довідки
відповіді вбачається, що розміри
заробітної плати за 1988 рік, 1991-1992 роки,
викладені в Довідці 237, перевірити
неможливо у зв'язку з тим, що особові
рахунки не збереглися.

Саме на підставі цих обставин УПФУ
перерахувало пенсію ОСОБА_1, не
врахувавши його заробіток за 1988 рік,
1991-1992 роки та зменшивши розмір пенсії
на 199,27 грн., а саме з 1 590,18 грн. до 1 390,91
грн.

Крім того, УПФУ нарахувало ОСОБА_1 за
період з 13.08.2010 року по 31.05.2014 року
переплату в розмірі 8 914,33 грн. та
прийняло рішення про щомісячне
відрахування з призначеної ОСОБА_1
нової пенсії в розмірі 1 390,91 грн. 20 % в
рахунок переплати.

Згідно із ст.56 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», до стажу
роботи зараховується робота,
виконувана на підставі трудового
договору на підприємствах, в установах,
організаціях і кооперативах, незалежно
від використовуваних форм власності та
господарювання, а також на підставі
членства в колгоспах та інших
кооперативах, незалежно від характеру
й тривалості роботи і тривалості
перерв.

Основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка (ст.62
Закону України «Про пенсійне
забезпечення»).

Відповідно до ст.64 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», пенсії
обчислюються за встановленими нормами
у процентах до середньомісячного
заробітку, що визначається відповідно
до статей 65- 67 цього Закону, який
громадяни одержували перед зверненням
за пенсією.

Середньомісячний заробіток для
обчислення пенсій береться за будь-які
60 календарних місяців роботи підряд
протягом усієї трудової діяльності
незалежно від перерв у роботі.
Заробіток за період роботи до 1 липня 2003
року враховується на підставі
документів про нараховану заробітну
плату (виплати, дохід), виданих у
встановленому законодавством порядку
(ст.65 Закону України «Про пенсійне
забезпечення»).

Відповідно до ст.17 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», довідки про заробітну
плату видаються підприємством,
установою чи організацією, де
працювала особа, яка звертається за
пенсією.

Згідно із пунктом 43 Постанови
Правління Пенсійного фонду України від
25.11.2005 року № 22-1 «Про затвердження
Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», право особи на одержання
пенсії установлюється на підставі
всебічного, повного і об'єктивного
розгляду всіх поданих документів
органом, що призначає пенсію.

При прийманні документів щодо виплати
пенсії орган, що призначає пенсії,
здійснює попередню правову експертизу
змісту і належного оформлення
представлених документів, знімає
ксерокопії з відповідних документів
(п.46 Постанови від 25.11.2005 року № 22-1).

Пунктом 38 Постанови від 25.11.2005 року № 22-1
встановлено, що при прийомці
документів орган, що призначає пенсію:

- перевіряє правильність оформлення
заяви, відповідність викладених у ній
відомостей про особу даним паспорта та
документам про стаж;

- здійснює попередню правову
експертизу змісту і належного
оформлення представлених документів;

- перевіряє правильність копій
відповідних документів, фіксує й
засвідчує виявлені розходження.

Відповідно до пункту 17 Постанови від
25.11.2005 року № 22-1, довідка про заробітну
плату (дохід) особи видається на
підставі особових рахунків, платіжних
відомостей та інших документів про
нараховану та сплачену заробітну плату
підприємством, установою чи
організацією, де працювала особа, яка
звертається за пенсією. Якщо такі
підприємства, установи, організації
ліквідовані або припинили своє
існування з інших причин, то довідки
про заробітну плату видаються
правонаступником цих підприємств,
установ чи організацій.

Згідно із ст.103 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», суми пенсії,
надміру виплачені пенсіонерові
внаслідок зловживань з його боку (в
результаті подання документів з явно
неправильними відомостями, неподання
відомостей про зміни у складі членів
сім'ї тощо), стягуються на підставі
рішень органу, що призначає пенсії.

Статтею 1215 Цивільного кодексу України
передбачено, що не підлягає поверненню
безпідставно набута пенсія, якщо її
виплата проведена юридичною особою
добровільно, за відсутності рахункової
помилки з її боку і недобросовісності з
боку набувача.

Таким чином, пенсія у розмірі 1 590,18 грн.
була призначена ОСОБА_1 на підставі
довідки № 237 від 15.05.1993 року та у
відповідності до ст.ст. 56, 62, 64, 65 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
ст.17 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», п.п. 17, 38, 43, 46 Постанови
Правління Пенсійного фонду України від
25.11.2005 року № 22-1.

На час призначення пенсії ОСОБА_1
довідка № 237 від 15.05.1993 року була
прийнята УПФУ та на даний час не
оспорюється ні відповідачем, ні ким
іншим.

Крім того, як довідка № 237 від 15.05.1993
року, так і трудова книжка ОСОБА_1
свідчать про той факт, що в трудовому
стажі ОСОБА_1 за період 1988-1992 років
перерва відсутня і в тому ж 1988, 1991 та 1992
роках він працював в автобазі «Турист»
та отримував заробітну плату.

УПФУ не доведено, у відповідності до
ст.103 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», того факту, що при
визначенні ОСОБА_1 пенсії з його боку
були зловживання або ним було подано
документи з неправильними відомостями.

Згідно із ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень суб'єкта
владних повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладені обставини та
норми чинного законодавства, суд
дійшов до висновку про законність,
обґрунтованість та правомірність
позовних вимог ОСОБА_1 до УПФУ про
зобов'язання перерахувати пенсію, у
зв'язку з чим такий адміністративний
позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 56, 62, 64, 65, 103 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
ст.ст. 17, 44, 50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», п.п. 17, 38, 43, 46 Постанови
Правління Пенсійного фонду України від
25.11.2005 року № 22-1 «Про затвердження
Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсії відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст.1215 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 1, 2, 6, 9-11, 17-19, 41, 69-72, 87, 94, 122,
158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Білгород-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
Одеської області про зобов'язання
перерахувати пенсію - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Управління Пенсійного фонду
України в місті
Білгород-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
Одеської області, яким ОСОБА_1
нарахована переплата пенсії в розмірі 8
914 (вісім тисяч дев'ятсот чотирнадцять)
гривень 33 (тридцять три) копійки та з
01.06.2014 року зменшений її розмір з 1 590
(одна тисяча п'ятсот дев'яносто) гривень
18 (вісімнадцять) копійок до 1 390 (одна
тисяча триста дев'яносто) гривень 91
(дев'яноста одної) копійки щомісяця.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в місті
Білгород-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
Одеської області поновити виплату
ОСОБА_1 пенсії з 01.06.2014 року в розмірі 1 590
(одна тисяча п'ятсот дев'яносто) гривень
18 (вісімнадцять) копійок.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду
України в місті
Білгород-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
Одеської області (67701, Одеська область,
місто Білгород-Дністровський, вулиця
Кірова,28, ) на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (67780, Одеська
область, АДРЕСА_1) відраховану з пенсії
переплату в розмірі 1 112 (одна тисяча сто
дванадцять) гривень 72 (сімдесят дві)
копійки.

Присудити з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (67780,
Одеська область, АДРЕСА_1) судовий збір
за розгляд позовної заяви в розмірі 73
(сімдесят три) гривні 08 (вісім) копійок.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч.3 ст.160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Якщо апеляційна
скарга не була подана у строк,
встановлений статтею 186 КАС України,
постанова суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
В.В. Мишко