Справа № 810/4519/14
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2014-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2014 року 810/4519/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Скрипки
І.М., секретар судового засідання
Маджар О.М., за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Шевченка
В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про скасування
рішення,

в с т а н о в и в:

29 липня 2014 року до Київського окружного
адміністративного суду звернулась
фізична особа-підприємець ОСОБА_3 із
позовом до Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області (ДПІ, Інспекція) про
скасування рішення про застосування
фінансових санкцій №35/10-02-22-01/8/397
від 14 березня 2014 року.

Зазначала, що викладені у Акті
фактичної перевірки твердження
Інспекції про зберігання алкогольних
напоїв без марок акцизного податку не
відповідають дійсності, оскільки такі
марки були наявними та відривалися від
пляшки при її відкритті. Вказала, що
пляшки при реалізації їх вмісту
відкривалися, а тому марки акцизного
податку відривалися. Стверджувала, що
кінцівки таких марок в містах їх
наклеювання були наявними. Звертала
увагу, що під час перевірки на закритих
пляшках відсутності марок акцизного
податку відповідачем не виявлено.

Посилаючись на протиправність
оскаржуваного рішення про
застосування фінансових санкцій,
просила його скасувати.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні позову не визнав, просив
відмовити у його задоволенні,
стверджував, у тому числі і в письмових
запереченнях, що виявлені у ході
перевірки порушення належним чином
відображені в Акті і є достатньою
підставою для прийняття оскаржуваного
рішення про застосування фінансових
санкцій.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши інші докази, зокрема
письмові, що містяться в матеріалах
справи, суд дійшов висновку про
необхідність задоволення позову,
виходячи із такого.

Так, 3 жовтня 2013 року працівниками
Головного управління Міндоходів у
Київській області, на підставі наказу
№170 від 1 жовтня 2013 року, згідно
направлень на перевірку від 3 жовтня
2013 року №511 та №512, проведено фактичну
перевірку з питань додержання
суб'єктами господарювання вимог,
встановлених законодавством України,
які є обов'язковими до виконання при
здійсненні оптової і роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та/або
тютюновими виробами у кафе за адресою:
АДРЕСА_1, яке належить суб'єкту
господарювання - ОСОБА_3.

ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем,
зареєстрована 17 червня 2008 року
виконавчим комітетом Білоцерківської
міської ради Київської області (а.с.12),
отримала ліцензію на право роздрібної
торгівлі алкогольними напоями (а.с.14), а
також торговий патент на право
здійснювати підприємницьку діяльність
у сфері громадського харчування.

У ході перевірки у позивача виявлено на
зберіганні з метою реалізації
алкогольні напої в асортименті на
загальну суму 150,00 грн. (дві пляшки
горілки «Пшенична» та одна пляшка
коньяку «Десна»), без марок акцизного
податку встановленого зразка, про що
складено Акт №229/10-36-21/НОМЕР_1 від 11
жовтня 2013 року (а.с.8-9).

Згідно наданих під час перевірки
пояснень ФОП ОСОБА_3, горілка
«Пшенична» та коньяк «Десна»
знаходилися на розливі без марок
акцизного податку і із надірваними
марками для зручності при продажу
алкогольних напоїв на розлив (а.с.45).

У судовому засіданні представник
позивача наголосив на тому, що вказані
пляшки горілки та коньяку були
відкритими, у зв'язку із чим із них були
зірвані марки акцизного податку. У свою
чергу представник відповідача не
заперечував той факт, що відповідні
пляшки були відкритими, лише вказав, що
розривання марки акцизного податку
можливе лише перед безпосереднім
розливом напоїв; при цьому не зміг
спростувати доводів представника
позивача про те, що такий розлив мав
місце.

На підставі Акта фактичної перевірки 14
березня 2014 року відповідачем прийняте
рішення №35/10-02-22-01/8/397 про
застосування штрафних санкцій до ФОП
ОСОБА_3 у розмірі 8500 грн. за зберігання
алкогольних напоїв без марок акцизного
податку встановленого зразка.

Таке рішення оскаржувалося позивачем у
адміністративному порядку, однак за
результатами розгляду Головним
управлінням Міндоходів у Київській
області було залишене без змін.

Надаючи правову оцінки відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить із
такого.

Основні засади державної політики щодо
регулювання виробництва, експорту,
імпорту, оптової і роздрібної торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим,
спиртом етиловим ректифікованим
виноградним, спиртом етиловим
ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами,
забезпечення їх високої якості та
захисту здоров'я громадян, а також
посилення боротьби з незаконним
виробництвом та обігом алкогольних
напоїв і тютюнових виробів на
території України визначає Закон
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» (Закон
№481/95-ВР).

За приписами частини першої статті 16
цього Закону контроль за дотриманням
норм цього Закону здійснюють органи,
які видають ліцензії, а також інші
органи в межах компетенції, визначеної
законами України.

За нормами абзацу третього частини
четвертої статті 11 Закону №481/95-ВР
алкогольні напої та тютюнові вироби,
які виробляються в Україні, а також
такі, що імпортуються в Україну,
позначаються марками акцизного
податку в порядку, визначеному
законодавством.

За правилами частини першої статті 17
Закону №481/95-ВР за порушення норм цього
Закону щодо виробництва і торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим,
спиртом етиловим ректифікованим
виноградним, спиртом етиловим
ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами
посадові особи і громадяни
притягаються до відповідальності
згідно з чинним законодавством.

Як передбачено в абзаці п'ятнадцятому
частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР
до суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів у разі виробництва,
зберігання, транспортування,
реалізації фальсифікованих
алкогольних напоїв чи тютюнових
виробів; алкогольних напоїв чи
тютюнових виробів без марок акцизного
податку встановленого зразка або з
підробленими марками акцизного
податку - 200 відсотків вартості товару,
але не менше 8500 гривень (у редакції,
чинній на час проведення перевірки і
винесення оскаржуваного рішення).

Механізм застосування названих
фінансових санкцій закріплено у
Порядку застосування фінансових
санкцій, передбачених статтею 17 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» (Закон
№481/95-ВР), затвердженому постановою
Кабінету Міністрів України від 2 червня
2003 року №790.

Так, у відповідності з пунктом 5
зазначеного Порядку підставою для
прийняття рішення про застосування
фінансових санкцій є, зокрема, акт
перевірки додержання суб'єктом
підприємницької діяльності
встановлених законодавством вимог,
обов'язкових для виконання під час
здійснення оптової і роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та/або
тютюновими виробами, складений
органом, що видав ліцензію, у якому
зазначається зміст порушення і
конкретні порушені норми
законодавства.

За визначенням у підпункті 14.1.107 пункту
14.1 статті 14 Податкового кодексу
України марка акцизного податку - це
спеціальний знак для маркування
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, віднесений до документів
суворого обліку, який підтверджує
сплату акцизного податку, легальність
ввезення та реалізації на території
України цих виробів.

У відповідності до підпункту 14.1.109
пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу
України маркування алкогольних напоїв
та тютюнових виробів - це наклеювання
марки акцизного податку на пляшку
(упаковку) алкогольного напою чи пачку
(упаковку) тютюнового виробу в порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України щодо виробництва, зберігання
та продажу марок акцизного податку.

При цьому суд враховує, що за нормами
пункту 226.1 статті 226 Податкового
кодексу України у разі виробництва на
митній території України алкогольних
напоїв і тютюнових виробів чи ввезення
таких товарів на митну територію
України платники податку зобов'язані
забезпечити їх маркування марками
встановленого зразка у такий спосіб,
щоб марка акцизного податку
розривалася під час відкупорювання
(розкривання) товару.

У силу пункту 226.9 статті 226 Податкового
кодексу України вважаються такими, що
немарковані: алкогольні напої та
тютюнові вироби з підробленими марками
акцизного податку; алкогольні напої та
тютюнові вироби, марковані з
відхиленням від вимог положення,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України, відповідно до якого
здійснюються виготовлення, зберігання,
продаж марок акцизного податку та
маркування алкогольних напоїв і
тютюнових виробів, та/або марками, що не
видавалися безпосередньо виробнику
або імпортеру зазначеної продукції;
алкогольні напої з марками акцизного
податку, на яких зазначення суми
акцизного податку, сплаченого за
одиницю маркованої продукції, не
відповідає сумі, визначеній з
урахуванням чинних на дату розливу
продукції ставок акцизного податку,
міцності продукції та місткості тари.

На підставі викладеного суд констатує,
що твердження позивача про наявність
на відповідних пляшках горілки і
коньяку марок акцизного податку та їх
відривання під час розкривання пляшок
для подальшого розливу - Інспекцією
належними доказами не спростовано.
Тобто факт реалізації ОСОБА_3
алкогольних напоїв без марок акцизного
податку встановленого зразка
податковим органом у ході судового
розгляду не доведено.

За нормами статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За правилами частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Це покладає
на суб'єкта владних повноважень
обов'язок аргументовано, посилаючись
на докази, довести правомірність свого
рішення, дії чи бездіяльності та
спростувати твердження позивача про
порушення його прав, свобод чи
інтересів. У той же час, у випадку, який
розглядається, відповідач такого свого
обов'язку не виконав, не довів
наявність підстав для застосування
фінансових санкцій та правомірність
оскаржуваного рішення.

На підставі викладеного та оцінюючи у
сукупності встановлені обставини і
перевівши наявні в матеріалах справи
докази, суд дійшов висновку про
необхідність задоволення позову.

У відповідності до частини першої
статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви
сплачено судовий збір у сумі 182,70 грн.,
доказів понесення інших судових витрат
не надано. Тому судові витрати щодо
сплати судового збору у вказаній сумі
підлягають присудженню з державного
бюджету на користь позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про застосування
фінансових санкцій №35/10-02-22-01/8/397
від 14 березня 2014 року.

Стягнути із Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 судові витрати по сплаті
судового збору у сумі 182 (сто вісімдесят
дві) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Скрипка І.М.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 29 вересня 2014 р.