Справа № 569/12752/14-а
Суддя: Діонісьєва Н.М. Н. М.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 року

м.Рiвне

Рiвненський мiський суд Рівненської
області в особi суддi Діонісьєвої Н.М.,

pозглянувши в порядку письмового
провадження в мiстi Рiвне

спpаву за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Рівненської
міської ради про неправомірні дії
постійно діючої міжвідомчої комісії з
розгляду питань, пов'язаних з
відключенням споживачів від мереж
централізованого опалення і гарячого
водопостачання, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом, в якому просить суд визнати
незаконними дії постійно діючої
міжвідомчої комісії з розгляду питань,
пов'язаних з відключенням споживачів
від мереж централізованого опалення і
гарячого водопостачання по відмові їй,
як власнику квартири АДРЕСА_1, у наданні
дозволу на відключення від мереж
централізованого опалення і гарячого
водопостачання і влаштування
індивідуальної системи
теплопостачання. Також просить суд
зобов'язати управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Рівненської
міської ради (постійно діючу
міжвідомчу комісію з розгляду питань,
пов'язаних з відключенням споживачів
від мереж централізованого опалення і
гарячого водопостачання) надати їй
дозвіл на відключення від мереж
централізованого опалення і гарячого
водопостачання згаданої квартири і
влаштування в ній індивідуальної
(автономної) системи теплопостачання.

Позивач подала суду письмову заяву, в
якій, повністю підтримавши позов,
просить суд його задовольнити. Крім
того, просить суд розгляд справи
провести без її участі.

Представник управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Рівненської
міської ради в судове засідання не
з'явився, подав до суду заяву, в якій
просить розгляд справи проводити без
їх участі.

Суд вважає можливим вирішити справу на
підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши письмові докази по
справі, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає задоволенню повністю,
оскільки позовні вимоги є
обґрунтованими та доведеними.

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 25 листопада 1999
року, є власником квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 звернулася з письмовою заявою
до постійно діючої міжвідомчої комісії
з розгляду питань, пов'язаних з
відключенням споживачів від мереж
централізованого опалення і гарячого
водопостачання про надання дозволу на
відключення від мереж
централізованого опалення і гарячого
водопостачання належної їй на праві
власності квартири АДРЕСА_1 і
влаштування індивідуальної
(автономної) системи теплопостачання.

На вказане звернення позивачу
було направлено витяг з протоколу № 4
засідання постійно діючої міжвідомчої
комісії з розгляду питань, пов'язаних з
відключенням споживачів від мереж
централізованого опалення і гарячого
водопостачання від 29 липня 2014 року.

У вказаному витягу зазначено, що
постійно діюча міжвідомча комісія з
розгляду питань, пов'язаних з
відключенням споживачів від мереж
централізованого опалення і гарячого
водопостачання, розглянувши звернення
ОСОБА_2, прийняла рішення відмовити їй у
надані дозволу на відключення квартири
АДРЕСА_1 від мереж централізованого
опалення і гарячого водопостачання та
влаштування індивідуального
(автономного) опалення та гарячого
теплопостачання.

Відмову відповідача у наданні позивачу
дозволу на відключення від мереж
централізованого опалення і гарячого
водопостачання і влаштування
індивідуальної системи
теплопостачання суд визнає
безпідставною та протиправною.

Згідно статті 41 Конституції України
кожен має право зокрема володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Громадяни для задоволення
своїх потреб можуть користуватися
об'єктами права державної та
комунальної власності відповідно до
закону. Використання власності не може
завдавати шкоди правам, свободам та
гідності громадян, інтересам
суспільства, погіршувати екологічну
ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до положень статті 319 ЦК
України, власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд і має право вчиняти щодо
свого майна будь-які дії, які не
суперечать закону. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав. Держава не втручається у
здійснення власником права власності.
Це означає, що власник може чинити
стосовно своєї речі усе, що не
заборонено законом або не суперечить
соціальній природі власності. Воля
власника щодо реалізації влади над
річчю, в тому числі і над нерухомою,
виражається у володінні, користуванні
і розпорядженні нею.

Своє право над річчю власник здійснює
завжди своєю владою та у своєму
(власному) інтересі. Незважаючи на
передбачене цивільним законодавством
право власника вільно користуватися та
розпоряджатися належним йому майном,
відмова відповідача обмежує таке право
позивача шляхом заборони їй, як
власнику відокремленого приміщення -
квартири, вибирати спосіб опалення
цього приміщення.

Відповідно до положень частини 2 статті
383 ЦК України, власник може на свій
розсуд здійснювати ремонт і зміни у
квартирі, наданій йому для
використання як єдиного цілого, - за
умови, що ці зміни не призведуть до
порушень прав власників інших квартир
у багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно частини 1 статті 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Власник майна, права якого суттєво
порушені, відповідно до статті 391 ЦК
України, має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном. Таке право особи реалізується
шляхом звернення до суду з позовом про
захист свого порушеного права та
усунення будь-яких перешкод у вільному
та на власний розсуд користуванні та
розпорядженні майном.

Відповідно до статті 6 Закону України
«Про теплопостачання», одними з
принципів державної політики у сфері
теплопостачання є оптимальне
поєднання систем централізованого,
помірно-централізованого,
децентралізованого та автономного
теплопостачання відповідно до
затверджених місцевими органами
виконавчої влади схем теплопостачання
з періодом перегляду п'ять років,
сприяння розвитку конкурентних
відносин на ринку теплової енергії, а
також забезпечення захисту прав та
інтересів споживачів. Зазначені
положення відносяться і до основних
завдань державного регулювання у сфері
теплопостачання, що закріплено у
статті 15 Закону України «Про
теплопостачання».

Споживач або суб'єкт теплопостачання
має право вибирати (змінювати)
теплопостачальну організацію, якщо це
технічно можливо, що є одним з основних
принципів господарювання у сфері
теплопостачання, закріплених у статті
19 Закону України «Про
теплопостачання». Крім того,
відповідно до статті 24 Закону України
«Про теплопостачання», одним із прав
споживача теплової енергії є право на
вибір одного або декількох джерел
теплової енергії чи теплопостачальних
організацій, якщо це можливо за
існуючими технічними умовами. Таким
чином, згідно Закону України «Про
теплопостачання», можливість
облаштування індивідуальної
(автономної) системи теплопостачання
обумовлена виключно технічними
можливостями та технічними умовами, а
не будь-якими іншими чинниками.

Згідно статті 21 Конституції України,
усі люди є рівні у своїх правах. Кожен
має право на достатній життєвий рівень
для себе і своєї сім'ї, що включає
достатнє харчування, одяг, житло, що
закріплено у статті 48 Конституції
України. Вказане право є персональним
правом кожного громадянина України.

Право позивача на відключення від
мереж централізованого опалення і
гарячого водопостачання ґрунтується
на її конституційному праві на
достатній життєвий рівень.

Враховуючи вказані положення
Конституції України, а також положення
чинного законодавства у сфері
теплопостачання, якими передбачено
право окремого споживача на
відключення належних їй приміщень
будинку від мереж централізованого
опалення та постачання гарячої води,
суд прийшов до висновку, що відмова
відповідача у задоволенні заяви
позивача не ґрунтується на вимогах та
положеннях закону, а тому є
протиправною.

Відповідно до положень ч.2 ст.71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов
до висновку, що відповідач не довів
правомірність його дій, яка полягає у
відмові позивачу у надані дозволу на
відключення квартири АДРЕСА_1 від мереж
централізованого опалення і гарячого
водопостачання та влаштування
індивідуальної (автономної) системи
теплопостачання.

На підставі ст.ст.3,19,21,22,24,41
Конституції України, ст.ст.319,321,383, 391 ЦК
України, ст.ст.6,15,19,24 Закону України
«Про теплопостачання», керуючись
ст.ст.11,17,18,71,72,94,160,161,162,163,186 КАС України,
суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії постійно
діючої міжвідомчої комісії з розгляду
питань, пов'язаних з відключенням
споживачів від мереж централізованого
опалення і гарячого водопостачання, по
відмові у наданні ОСОБА_2 дозволу на
відключення від мереж
централізованого опалення і гарячого
водопостачання і влаштування
індивідуальної системи
теплопостачання.

Зобов'язати управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Рівненської
міської ради (постійно діючу
міжвідомчу комісію з розгляду питань,
пов'язаних з відключенням споживачів
від мереж централізованого опалення і
гарячого водопостачання) надати дозвіл
на відключення від мереж
централізованого опалення і гарячого
водопостачання квартири АДРЕСА_1, яка
належить на праві власності ОСОБА_2, і
влаштування індивідуальної
(автономної) системи теплопостачання.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення до Житомирського
апеляцiйного адміністративного суду
через Рiвненський мiський суд.

Суддя Рівненського міського суду
Діонісьєва Н.М.