Справа № 2а-9621/11
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року
Справа
№ 124403/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Нос С.П.

суддів
Клюба В.В.., Хобор Р.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Департаменту соціальної
політики Луцької міської ради на
постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 15.11.2011 року
по справі №2а-9621/11 за позовом ОСОБА_2 до
Департаменту соціальної політики
Луцької міської ради про зобов'язання
перерахувати і виплатити щорічну
допомогу на оздоровлення,-

В С Т А Н
О В И В :

Позивач звернувся 12.09.2011 року в суд з
позовом до Департаменту соціальної
політики Луцької міської ради, в якому
просить провести перерахунок та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення у розмірі трьох
мінімальних заробітних плат
відповідно до Закону України « про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи» за 2011 рік.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що є особою
постраждалою внаслідок Чорнобильської
катастрофи, 2 категорії, внаслідок
захворювання пов'язаного з
Чорнобильською катастрофою, в зв'язку з
чим має право на отримання щорічної
одноразової допомоги на оздоровлення.
Однак відповідачем у 2011 роках виплата
такої допомоги проведена в розмірі,
який є значно меншим, ніж передбачено
ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», згідно якої така
встановлена в розмірі трьох
мінімальних заробітних плат.

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 15.11.2011 року
в порядку скороченого провадження
позов задоволено. Визнано
неправомірними дії і зобов'язано
відповідача провести позивачу
нарахування та виплату щорічної
допомоги на оздоровлення в 2011 році,
відповідно до 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі
трьох мінімальних заробітних плат.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції її в апеляційному
порядку оскаржив відповідач, вважає
прийнятою із порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову,
якою у задоволенні позовних вимог
відмовити.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Судом встановлено, що позивач є особою,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи другої
категорії.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» щорічна
допомога на оздоровлення виплачується
у розмірі трьох мінімальних заробітних
плат.

Згідно з пп. 11 п. 28 розділу II «Внесення
змін до деяких законодавчих актів
України» Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» текст ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
було викладено в такій редакції:
«Одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України».

Зазначеною нормою були внесені зміни
до ст. 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», зокрема, в частині
встановлення розміру щорічної
допомоги на оздоровлення.

Однак, зазначене вище положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
визнанні неконституційними рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
року № 10-рп/2008.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Тобто з дня прийняття Конституційним
Судом України зазначеного рішення,
відновлено редакція ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
яка була чинною до внесення змін до неї
і в подальшому зміни до цієї статті не
вносились, тому, зокрема, особам, які є
постраждалими від наслідків
Чорнобильської катастрофи другої
категорії, щорічна допомога на
оздоровлення була встановлена в
розмірі трьох мінімальних заробітних
плат і дану суму відповідач був
зобов'язаний нарахувати та виплатити
позивачу.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», конкретні
розміри всіх видів доплат, пенсій і
компенсацій підвищуються Кабінетом
Міністрів України відповідно до зміни
вартості життя і зростання мінімальної
заробітної плати.

Встановлений постановою Кабінету
Міністрів України № 562 від 12 липня 2005
року «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» розміри щорічних грошових
виплат на оздоровлення значно нижчі за
відповідні, передбачені ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
кратні розміри мінімальної заробітної
плати, і тому виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами, до
спірних правовідносин суд застосував
нормативний акт вищою юридичної сили, а
саме Закон України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що виплата
щорічної грошової допомоги на
оздоровлення у 2011 році здійснена
відповідачем з порушенням норм
спеціального закону.

Тому колегія суддів дійшла висновку, що
відповідач, виплачуючи у 2011 році
позивачу допомогу на оздоровлення,
неправомірно застосовував положення
постанови Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому апеляційну скаргу слід залишити
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 183-2, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, Львівський апеляційний
адміністративний суд,-

У Х В А Л
И В :

Апеляційну скаргу Департаменту
соціальної політики Луцької міської
ради залишити без задоволення,
постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 15.11.2011 року
по справі № 2а-9621/11- без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Нос С.П.

Судді
Клюба В.В.

Хобор Р.Б.