Справа № К/9991/40830/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/40830/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Стародуба О.П.,
Тракало В.В., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління праці
та соціального захисту населення
Добропільської міської ради Донецької
області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання
нарахувати і виплатити одноразову
компенсацію, за касаційною скаргою
Управління праці та соціального
захисту населення Добропільської
міської ради Донецької області на
постанову Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 1 квітня 2011 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 10 червня 2011
року, -

встановив:

У березні 2011 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Добропільської міської ради Донецької
області про визнання протиправними дій
та зобов'язання донарахувати і
виплатити одноразову компенсацію у
відповідності до статті 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (далі -
Закон № 796-ХІІ), виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати на момент
виплати.

Постановою Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 1 квітня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 10 червня 2011
року, позов задоволено частково.
Визнано неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Добропільської міської ради Донецької
області щодо невиплати ОСОБА_4
одноразової компенсації у розмірі,
передбаченому статтею 48 Закону №
796-ХІІ. Зобов'язано відповідача
виплатити ОСОБА_4 одноразову
компенсацію у розмірі, передбаченому
статтею 48 Закону № 796-ХІІ, з розрахунку
15 мінімальних заробітних плат на час
виплати з врахуванням вже виплаченої
одноразової допомоги у розмірі 94,80
гривень.

У касаційній скарзі Управління праці
та соціального захисту населення
Добропільської міської ради Донецької
області, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій та прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення в межах касаційної
скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, і це відповідає
матеріалам справи, що ОСОБА_4 має статус
особи, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
з 17 січня 2011 року їй встановлена
інвалідність II групи внаслідок
захворювання, яке пов'язане з роботами
по ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС. Управління праці
та соціального захисту населення
Добропільської міської ради Донецької
області 14 березня 2011 року виплатило їй
різницю у компенсаційних виплатах при
встановлені інвалідності ІІ групи в
сумі 94,80 гривень відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26 липня 1996 року №
836.

Частиною 1 статті 46 Конституції України
встановлено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в

Законі № 796-ХІІ.

Відповідно до абзаців 3, 4 частини 1 та
частини 2 статті 48 Закону №
796-XII одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, виплачується в таких
розмірах: інвалідам II групи - 45
мінімальних заробітних плат, інвалідам
III групи - 30 мінімальних заробітних
плат. У разі встановлення інвалідності
вищої групи інвалідам виплачується
різниця у компенсаціях.

Частиною 7 статті 48 цього Закону
передбачено, що розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26 липня 1996 року № 836
було установлено учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, розміри
одноразової компенсації, зокрема,
інвалідам II групи - 284,40 гривень та
інвалідам ІІІ групи - 189,60 гривень, які
не відповідали розмірам, встановленим
Законом № 796-XII.

Підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI текст статті 48
Закону № 796-ХІІ викладено в такій
редакції: «Одноразова компенсація
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України».

Однак зміни, внесені підпунктом 11
пункту 28 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними), згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.

У відповідності до частини 2 статті 152
Конституції України, закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Отже, з 22 травня 2008 року та на дату
виплати у 2011 році компенсації
позивачеві, її розмір повинен
розраховуватися відповідно до статті 48
Закону № 796-ХІІ в попередній редакції.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями частини 4 статті 9
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суди попередніх
інстанцій дійшли вірного висновку про
те, що при визначенні розміру
одноразової компенсації позивачеві,
застосуванню підлягають положення
саме статті 48 Закону

№ 796-XII та розмір мінімальної
заробітної плати, встановлений Законом
України про Державний бюджет України
на відповідний рік, а не положення
постанови Кабінету Міністрів України,
якими керувався відповідач, оскільки
такі істотно звужують обсяг
встановлених законом прав.

Оскільки ОСОБА_4 з 17 січня 2011 року
замість ІІІ групи була встановлена ІІ
група інвалідності, вона має право на
виплату різниці між одноразовими
компенсаціями у зв`язку із
встановленням інвалідності вищої
групи, яка складає 15 мінімальних
заробітних плат.

Вихідним критерієм обрахунку спірної
суми одноразової компенсації
відповідно до положень статті 48 Закону
№ 796-XII визначено мінімальну заробітну
плату, розмір якої згідно статті 22
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» від 23 грудня 2010 року
№ 2857-VІ з 1 січня 2011 року становив 941
гривня.

Таким чином, вирішуючи даний спір, суди
першої та апеляційної інстанцій дійшли
вірного висновку про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів і
встановлених обставин справи.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Добропільської міської ради Донецької
області - залишити без задоволення.

Постанову Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 1 квітня 2011 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 10 червня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління праці та соціального
захисту населення Добропільської
міської ради Донецької області про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання нарахувати і виплатити
одноразову компенсацію - залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Стародуб О.П.

Тракало В.В.