Справа № 808/5292/14
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2014 року (09 год. 30 хв.) Справа №
808/5292/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі

головуючого судді
Максименко Л.Я.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовною заявою: Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області, м. Запоріжжя

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя

про: стягнення коштів за податковим
боргом з рахунків платника податків у
банках, -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у
Ленінському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області (далі - позивач або
ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя
ГУ Міндоходів у Запорізькій області)
звернулась із адміністративним
позовом до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому
позивач просить суд стягнути кошти з
рахунків платника податків - Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, за податковим боргом по
єдиному податку з фізичних осіб в сумі 7
930,89 грн.

В обґрунтування адміністративного
позову зазначає, що за відповідачем
рахується податковий борг по єдиному
податку з фізичних осіб в сумі 7 930,89
грн., який виник в результаті несплати
відповідачем в повному обсязі
самостійно задекларованих податкових
зобов'язань згідно поданих до
контролюючого органу податкових
декларацій платника єдиного податку -
фізичної особи-підприємця від 15.05.2013 №
, від 11.10.2013 № , від 11.10.2013 №
, від 10.02.2014 № та від 10.04.2014 №
. Також, вказує, що з метою
погашення заборгованості та на
виконання вимог ст. 59 Податкового
кодексу України, позивачем сформовано
та направлено на адресу відповідача
податкову вимогу форми «Ф» від 03.06.2014 №
5-11, яка залишилась без виконання.
Враховуючи, що на сьогодні
заборгованість відповідача по єдиному
податку з фізичних осіб в сумі 7 930,89 грн.
залишається не сплаченою до бюджету,
позивач просить стягнути її в судовому
порядку.

Ухвалою Запорізького окружного
адміністративного суду від 22.08.2014
відкрито провадження в
адміністративній справі № 808/5292/14 та
призначено справу до розгляду в
судовому засіданні на 15.09.2014.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, 15.09.2014 подав до
суду клопотання (вх. № 34799) про розгляд
справи за його відсутності. Позовні
вимоги підтримує повністю.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 в
судове засідання також не з'явився. Про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлений судом належним чином.
Судова повістка отримана особисто
відповідачем 29.08.2014, що підтверджується
наявним в матеріалах справи
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення.

Причини неявки відповідача суду не
відомі. Жодних нормативно та
документально обґрунтованих
заперечень проти адміністративного
позову, або будь-яких інших заяв чи
пояснень по суті позовних вимог від
відповідача також не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, суд дійшов до
висновку щодо можливості розгляду
справи за відсутності представників
сторін, на підставі наявних у справі
матеріалів, в порядку письмового
провадження.

У зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі та
з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 КАС
України, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд вважає
позовні вимоги, такими що підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 07.10.2013 №
17313655, відповідач - ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
зареєстрований як фізична
особа-підприємець 22.04.2008 Виконавчим
комітетом Запорізької міської ради,
номер запису в Єдиному державному
реєстрі про проведення державної
реєстрації фізичної особи-підприємця -
2 042969, за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 291.3 ст. 291 Податкового
кодеку України від 02.12.2010 № 2755-VI (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, далі -
Податковий кодекс України), юридична
особа чи фізична особа - підприємець
може самостійно обрати спрощену
систему оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
цією главою.

З матеріалів справи судом встановлено,
що відповідач звернувся до ДПІ у
Ленінському районі м. Запоріжжя із
заявою про застосування спрощеної
системи оподаткування, з проханням
перевести його на спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності з
01.01.2012.

Відповідач, у поданій ним заяві про
застосування спрощеної системи
оподаткування, самостійно обрав п'яту
групу платників єдиного податку та
ставку 5 % до суми доходів, а також
визначив ті види діяльності, якими буде
займатися в ході здійснення
підприємницької діяльності, а саме
діяльність у сфері права та роздрібна
торгівля меблями, освітлювальними
приладами та іншими товарами в
спеціалізованих магазинах (код згідно
з Класифікацією видів економічної
діяльності ДК 009:2005 (зі змінами та
доповненнями) - 69.10 та 47.59 відповідно).

Як вбачається із п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16
Податкового кодексу України, платники
податків зобов'язані подавати до
контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів.

Податкова декларація, розрахунок (далі
- податкова декларація) - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку (п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу
України).

Відповідно до п. 49.1 ст. 49 Податкового
кодексу України, податкова декларація
подається за звітний період в
установлені цим Кодексом строки
контролюючому органу, в якому
перебуває на обліку платник податків.

Згідно абзацу 2 п. 294.1 ст. 294 Податкового
кодексу України, податковим (звітним)
періодом для платників єдиного податку
другої - шостої груп є календарний
квартал.

Податковий (звітний) період
починається з першого числа першого
місяця податкового (звітного) періоду і
закінчується останнім календарним
днем останнього місяця податкового
(звітного) періоду (п. 294.2 ст. 294
Податкового кодексу України).

Як передбачено п. 296.3 ст. 296 Податкового
кодексу України, платники єдиного
податку третьої - шостої груп подають
до контролюючого органу податкову
декларацію платника єдиного податку у
строки, встановлені для квартального
податкового (звітного) періоду.

Судом встановлено, що відповідачем
були подані до контролюючого органу
податкові декларації платника єдиного
податку - фізичної особи-підприємця за
наступні звітні періоди, а саме:

- звітна податкова декларація платника
єдиного податку - фізичної
особи-підприємця від 15.05.2013 за І квартал
2013 року, відповідно до якої
відповідачем самостійно визначено
суму єдиного податку, яка підлягає
нарахуванню та сплаті в бюджет за
підсумками поточного звітного
(податкового) періоду в розмірі 2 080,00
грн.;

- звітна податкова декларація платника
єдиного податку - фізичної
особи-підприємця від 11.10.2013 за півріччя
2013 року, відповідно до якої
відповідачем самостійно визначено
суму єдиного податку, яка підлягає
нарахуванню та сплаті в бюджет за
підсумками поточного звітного
(податкового) періоду в розмірі 720,00
грн.;

- звітна податкова декларація платника
єдиного податку - фізичної
особи-підприємця від 11.10.2013 за три
квартали 2013 року, відповідно до якої
відповідачем самостійно визначено
суму єдиного податку, яка підлягає
нарахуванню та сплаті в бюджет за
підсумками поточного звітного
(податкового) періоду в розмірі 2 042,23
грн.;

- звітна податкова декларація платника
єдиного податку - фізичної
особи-підприємця від 10.02.2014 за 2013 рік,
відповідно до якої відповідачем
самостійно визначено суму єдиного
податку, яка підлягає нарахуванню та
сплаті в бюджет за підсумками
поточного звітного (податкового)
періоду в розмірі 1 490,00 грн.;

- звітна податкова декларація платника
єдиного податку - фізичної
особи-підприємця від 10.04.2014 за І квартал
2014 року, відповідно до якої
відповідачем самостійно визначено
суму єдиного податку, яка підлягає
нарахуванню та сплаті в бюджет за
підсумками поточного звітного
(податкового) періоду в розмірі 1 660,50
грн.

За правилами п. 54.1 ст. 54 Податкового
кодексу України, крім випадків,
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Згідно ст. 67 Конституції України, кожен
зобов'язаний сплачувати податки і
збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового
кодексу України передбачено обов'язок
платників податків сплачувати податки
та збори у строки та в розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Відповідно до пп. 295.3, 295.4 ст. 295
Податкового кодексу України, платники
єдиного податку третьої - шостої груп
сплачують єдиний податок протягом 10
календарних днів після граничного
строку подання податкової декларації
за податковий (звітний) квартал. Сплата
єдиного податку здійснюється за місцем
податкової адреси.

Підпунктом 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України визначено, що грошове
зобов'язання платника податків - сума
коштів, яку платник податків повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податкове зобов'язання та/або штрафну
(фінансову) санкцію, що справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним вимог податкового
законодавства та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, а
також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Як передбачено п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України,
податковий борг - це сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

Так як, сума єдиного податку,
самостійно задекларована Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 згідно
вищезазначених податкових декларацій,
не була сплачена відповідачем у
встановлені законом строки в повному
обсязі, то вона набула статусу
податкового боргу.

З урахуванням часткової сплати
податкових зобов'язань, заборгованість
відповідача по єдиному податку з
фізичних осіб становить 7 930,89 грн.

Пунктом 59.1 ст. 59 Податкового кодексу
України передбачено, що у разі коли
платник податків не сплачує узгодженої
суми грошового зобов'язання в
установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Як зазначено у п.п. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України податкова
вимога - це письмова вимога органу
державної податкової служби до
платника податків щодо погашення суми
податкового боргу.

Відповідно до п. 59.3 ст. 59 Податкового
кодексу України, податкова вимога
надсилається не раніше першого
робочого дня після закінчення
граничного строку сплати суми
грошового зобов'язання.

Пунктом 59.4 ст. 59 Податкового кодексу
України встановлено, що податкова
вимога надсилається (вручається) також
платникам податків, які самостійно
подали податкові декларації, але не
погасили суми податкових зобов'язань у
встановлені цим Кодексом строки, без
попереднього надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Судом з'ясовано, що 03.06.2013 ДПІ у
Ленінському районі м. Запоріжжя ГУ
Міндоходів у Запорізькій області
сформовано податкову вимогу форми «Ф»
№ 5-11 на загальну суму податкового
боргу платника податків за узгодженими
грошовими зобов'язаннями по єдиному
податку з фізичних осіб у розмірі 2 018,16
грн., яка отримана 05.06.2013, про що
свідчить надана позивачем копія
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення.

Наразі, податкова вимога форми «Ф» від
03.06.2014 № 5-11 в порядку визначеному ст. 60
Податкового кодексу України позивачем
не відкликана, оскільки з моменту її
винесення заборгованість відповідача
залишається не погашеною, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи довідкою про заборгованість.

Згідно з пп. 95.1 - 95.2 ст. 95 Податкового
кодексу України, орган державної
податкової служби здійснює за платника
податків і на користь держави заходи
щодо погашення податкового боргу
такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання (вручення) такому
платнику податкової вимоги.

Підпунктом 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового
кодексу України передбачено, що
контролюючі органи мають право
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках, що
обслуговують такого платника податків,
на суму податкового боргу або його
частини.

Відповідно до п. 95.3. ст. 95 Податкового
кодексу України, стягнення коштів з
рахунків платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
контролюючим органам, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 87.11 ст. 87 Податкового
кодексу України, орган стягнення
звертається до суду з позовом про
стягнення суми податкового боргу
платника податку - фізичної особи.
Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Згідно зі ст. 11 КАС України, розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

За правилами частин 1, 6 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в разі якщо
особа, яка бере участь у справі, без
поважних причин не надасть докази на
пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Наданими позивачем до матеріалів
справи доказами, в тому числі довідкою
про заборгованість станом на 15.09.2014,
підтверджується наявність у
відповідача податкового боргу по
єдиному податку з фізичних осіб в
розмірі 7 930,89 грн., яка на момент
судового розгляду справи залишається
не погашеною до бюджету.

Відповідач не надав суду будь-яких
платіжних документів, які б свідчили
про повне або часткове погашення
податкової заборгованості.

Крім того, на протязі розгляду справи
відповідачем не надано суду заперечень
стосовно заявлених позовних вимог, а
також жодних доказів, які б
спростовували доводи позивача.

З огляду на викладене, дослідивши
наявні в матеріалах справи докази у їх
сукупності, суд вважає позовні вимоги
ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя
ГУ Міндоходів у Запорізькій області
обґрунтованими, доведеними та такими,
що підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до приписів п. 4 ст. 94 КАС
України, у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

Враховуючи вищезазначене та керуючись
ст. ст. 11, 41, 71, 86, 94, 128, 159-163 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення коштів за
податковим боргом з рахунків платника
податків у банках, - задовольнити
повністю.

Стягнути з рахунків платника податків -
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1), у банках, обслуговуючих такого
платника податків, на користь
Місцевого бюджету (одержувач - УК у
Ленінському район6і м. Запоріжжя, , р/р 0006, код платежу
18050400, банк - ГУДКСУ у Запорізькій
області, МФО 813015) кошти за податковим
боргом по єдиному податку з фізичних
осіб в сумі 7 930,89 (сім тисяч дев'ятсот
тридцять гривень 89 коп.) грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
Л.Я. Максименко