Справа № 2а-8262/12/1370
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/51197/13

Вищий адміністративний суд України у
складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І.
(суддя-доповідач), Вербицької О.В.,
Пилипчук Н.Г.,

при секретарі судового засідання
Бовкуні В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Державної
податкової інспекції у Жовківському
районі Головного управління
Міндоходів у Львівській області

на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 11.12.2012 року

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 01.08.2013 року

у справі № 2а-8262/12/1370

за позовом Львівського комунального
підприємства «Збиранка»

до Державної податкової інспекції у
Жовківському районі Львівської
області Державної податкової служби,

треті особи Львівська міська рада,
Державне управління охорони
навколишнього природного середовища у
Львівській області,

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

встановив:

Львівське комунальне підприємство
«Збиранка» звернулось до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Жовківському
районі Львівської області Державної
податкової служби про скасування
податкового повідомлення-рішення.

Дана справа судами розглядалась
неодноразово.

Постановою Господарського суду
Львівської області від 06.12.2007 року,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 01.12.2008 року, позовні вимоги
задоволено. Скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Жовківському
районі Львівської області Державної
податкової служби від 14.09.2006 року
№12472/13807617/494/15-09.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 03.09.2012 року зазначені
судові рішення скасовано, а справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 11.12.2012 року,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 01.08.2013 року, позов задоволено.
Скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Жовківському
районі Львівської області Державної
податкової служби від 14.09.2006 року
№12472/13807617/494/15-09.

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів попередніх інстанцій
скасувати, прийняти нове рішення, яким
у задоволенні позовних вимог
відмовити, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

В запереченнях на касаційну скаргу
позивач з вимогами та доводами
заявника не погоджується, просить
залишити в силі судові рішення у
справі.

В судовому засіданні представники
позивача проти касаційної скарги
заперечували та просили у її
задоволенні відмовити.

Відповідача та треті особи про дату,
час та місце проведення судового
розгляду справи повідомлені належним
чином, однак двічі не забезпечили явку
в судове засідання своїх
представників.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
правової оцінки обставин справи,
колегія суддів встановила наступне.

За результатами камеральної перевірки
податкової декларації (розрахунку) ЛКП
«Збиранка» щодо збору за забруднення
навколишнього природного середовища,
поданої за І півріччя 2006 року,
відповідачем складено акт від 01.09.2006
року №84/15-0/13807617/557, яким встановлено, що
розмір податкового зобов'язання із
зазначеного збору є меншим ніж
визначено за результатами камеральної
перевірки, оскільки при заповненні
розрахунку позивачем занижено
коригуючий коефіцієнт до нормативів
збору за забруднення навколишнього
природного середовища, який
встановлюється залежно від місця
розміщення відходів. Виявлено
порушення додатку 2 до Порядку про
встановлення нормативів збору за
забруднення навколишнього природного
середовища і стягнення цього збору,
затвердженого постановою КМУ від 01.03.1999
року №303.

На підставі акта перевірки 14.09.2006 року
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення №12472/13807617/494/15-0,
яким визначено суму податкового
зобов'язання за платежем збір за
забруднення навколишнього природного
середовища в розмірі 640 929, 45 грн. (за
основним платежем - 610 109, 00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 30 520,
45 грн.).

За результатами адміністративного
оскарження дане податкове
повідомлення-рішення залишено без
змін.

З'ясовано, що спір виник з приводу
правильності визначення характеру
місця розміщення відходів,
кваліфікації його спеціально
створеним місцем складування
(полігоном), що забезпечує захист
атмосферного повітря та водних
об'єктів від забруднення (коефіцієнт 1)
або звалищем, яке не забезпечує повного
виключення забруднення атмосферного
повітря або водних об'єктів (коефіцієнт
3).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з чим погодився суд
апеляційної інстанції, прийшов до
висновку щодо відсутності порушень
вимог податкового законодавства
позивачем та неправомірного прийняття
спірного податкового
повідомлення-рішення.

Колегія суддів суду касаційної
інстанції, з урахуванням норм
податкового законодавства, чинних на
час виникнення відповідних
правовідносин, погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
з огляду на таке.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
відходи» розміщення відходів -
зберігання та захоронення відходів у
спеціально відведених для цього місцях
чи об'єктах. При цьому спеціально
відведені місця чи об'єкти - місця чи
об'єкти (місця розміщення відходів,
сховища, полігони, комплекси, споруди,
ділянки надр тощо), на використання
яких отримано дозвіл спеціально
уповноважених органів на видалення
відходів чи здійснення інших операцій
з відходами. Знешкодження відходів - це
зменшення чи усунення небезпечності
відходів шляхом механічного,
фізико-хімічного чи біологічного
оброблення.

В силу ст. 39 Закону України «Про
відходи» за розміщення відходів із
суб'єктів підприємницької діяльності
стягується плата.

Розмір плати встановлюється на основі
нормативів, що розраховуються на
одиницю обсягу утворених відходів,
залежно від рівня їх небезпеки та
цінності території, на якій вони
розміщені. За понадлімітне розміщення
відходів плата стягується у
підвищеному розмірі.

Нормативи плати за розміщення відходів
визначає Кабінет Міністрів України.

Статтею 44 Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища»
встановлений збір за забруднення
навколишнього природного середовища,
який визначається на основі фактичних
обсягів викидів, лімітів скидів
забруднюючих речовин в навколишнє
природне середовище і розміщення
відходів.

Згідно із ст. 55 цього Закону розміщення
відходів дозволяється лише за
наявності спеціального дозволу на
визначених місцевими радами
територіях у межах установлених
лімітів з додержанням санітарних і
екологічних норм способом, що
забезпечує можливість їх подальшого
використання як вторинної сировини і
безпеку для навколишнього природного
середовища та здоров'я людей.

Абзацом 2 пункту 4 Порядку встановлення
нормативів збору за забруднення
навколишнього природного середовища і
стягнення цього збору, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 01.03.1999 рок у № 303, передбачено, що
суми збору, який справляється за викиди
стаціонарними джерелами забруднення,
скиди і розміщення відходів,
обчислюються платниками збору
самостійно на підставі затверджених
лімітів (щодо скидів і розміщення
відходів) виходячи з фактичних обсягів
викидів, скидів і розміщення відходів,
нормативів збору та визначених за
місцем знаходження цих джерел
коригуючих коефіцієнтів.

Таблицею 2.5 додатку 2 Порядку №303
встановлено коефіцієнт залежно від
місця розміщення відходів в розмірах «
1» для спеціально створених місць
складування (полігонів), що
забезпечують захист атмосферного
повітря та водних об'єктів від
забруднення, та «3» для звалищ, які не
забезпечують повного виключення
забруднення атмосферного повітря або
водних об'єктів.

Встановлено, що позивач надає послуги з
утилізації твердих побутових і
промислових відходів та є платником
збору за забруднення навколишнього
природного середовища. Паспорт місця
видалення відходів погоджений та
затверджений головою Державної
обласної адміністрації Львівської
області 28.08.2001 року.

Головним управлінням екології та
природних ресурсів у Львівській
області позивачу видано дозвіл від
29.06.2006 року №133 на розміщення відходів у
2006 році (дійсний з 01.01.2006 по 31.12.2006).
Вказаним дозволом також встановлено
ліміти кількості та обсягів відходів,
які підлягають розміщенню на об'єкті
позивача.

28.12.2005 року ЛКП «Збиранка» прийнято
наказ №136 «Про встановлення
коригуючого коефіцієнта залежно від
місця розміщення відходів для
обчислення збору за забруднення
навколишнього природного середовища»,
яким встановлено для підприємства з
01.01.2006 року коригуючий коефіцієнт у
розмірі « 1» та зобов'язано бухгалтерію
обчислювати збір забруднення
навколишнього природного середовища з
врахуванням вказаного коефіцієнту.

Підставою для прийняття вказаного
наказу та зміни коригуючого
коефіцієнта стало проведення
підприємством робіт по покращенню
сміттєзвалища.

Відповідно до акта перевірки
Державного управління екології та
природних ресурсів у Львівській
області дотримання вимог
природоохоронного законодавства від
02.06.2006 року переливів інфільтрату не
виявлено.

За результатами аналізів проб ґрунту
Державного управління екології та
природних ресурсів у Львівській
області від 31.05.2006 року №82-85 перевищень
норм ГДК у ґрунтах в межах
санітарно-захисної зони не виявлено.
Якість поверхневої води відповідно до
результатів аналізу №243-244 від 31.05.2006
року відповідає затвердженим
рибогосподарським нормам
водокористування.

Відповідно до протоколів Львівської
обласної санітарно-епідеміологічної
станції від 30.05.2006 року відбору та
дослідження проб ґрунту №136-139 та
протоколу дослідження води
поверхневих водоймищ, прибережних дон
морів і стічних вод від 30.05.2006 року №134
перевищення норм ГДК у ґрунтах в межах
санітарно-захисної зони не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком судів першої
та апеляційної інстанцій про те, що
позивач є платником збору за
забруднення навколишнього природного
середовища як підприємство, яке
здійснює розміщення відходів на
спеціально створеному місці
складування (полігоні), що забезпечує
захист атмосферного повітря та водних
об'єктів від забруднення, і ним було
вірно обчислено збір, виходячи з
фактичних обсягів розміщених ним
відходів за забруднення навколишнього
природного середовища з використанням
коефіцієнту « 1».

Оскільки в недодержання ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
податковим органом не доведено
правомірності прийнятого податкового
повідомлення-рішення, колегія суддів
вважає правильними судові рішення
першої та апеляційної інстанцій про
задоволення позовних вимог.

За таких обставин підстави для
задоволення касаційної скарги
відсутні.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів
попередніх інстанцій та встановлених
обставин справи.

З урахуванням викладеного судами
першої та апеляційної інстанцій
ухвалено обґрунтовані рішення, які
постановлені з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
підстав для їх скасування не
вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного
судочинства України визначає межі
перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень.

Керуючись ст.ст. 220, 223, 224, 230 КАС України,
суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Жовківському районі
Головного управління Міндоходів у
Львівській області залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
11.12.2012 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 01.08.2013 року у справі № 2а-8262/12/1370 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку
та строки, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, та на неї може бути подана
заява про перегляд судових рішень
Верховним Судом України з підстав та в
порядку, передбачених статтями 236-239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ю.І.Цвіркун

Судді
О.В.Вербицька

Н.Г.Пилипчук