Справа № 287/32/14-а
Суддя: Стратович О. В.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Олевський районний суд Житомирської
Справа № 287/32/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року
м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду
Житомирської області Стратович О.В.,
розглянувши письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Олевському районі
Житомирської області про визнання дій
та бездіяльності незаконними і
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом,
в якому просить суд звернутися до
Верховного суду України з клопотанням
для вирішення питання стосовно
внесення до Конституційного Суду
України подання щодо конституційності
постанови Кабінету Міністрів України
від 23 листопада 2011 року №1210 «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»; визнати
незаконними дії Відповідача щодо
застосування ним під час
нарахування/перерахунку пенсій
Позивача положень Бюджетних законів, а
також підзаконних нормативно-правових
актів, якими у порушення та розріз
встановлених Конституцією і Законами
України вимог і норм, визначено розміри
пенсій для осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
до того, ще й значно менші, ніж
передбачені статтями 50, 54 Закону № 796
для відповідної категорії громадян;
визнати бездіяльність Відповідача
щодо нарахування, перерахунку та
виплати ним Позивачу недоотриманих сум
державної та додаткової пенсій,
передбачених статтями 49, 50, 54 Закону №
796, протиправною; зобов'язати
Відповідача зробити нарахування,
перерахунок та виплату державної
пенсії Позивачу відповідно, на
підставі, у порядку та розмірах,
встановлених Законом № 796 у редакції
діючих Законів № 230/96, № 231, та
пов'язаними із ним Законами, а саме у
розмірі не нижчому 6 (шести) мінімальних
пенсій за віком, за період, починаючи з
01 січня 2005 року і по 13 травня 2010 року, де
розмір пенсії за віком визначається у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
встановленого законом, одночасно
враховуючи вимоги статті 67 Закону № 796,
за якими розміри пенсій збільшуються у
разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність; - без урахування
приписів Бюджетних законів, а також
підзаконних нормативно-правових актів
Кабінету Міністрів України, якими
визначеі розміри пенсій для осіб,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи, відмінні від законодавчо
встановлених, ще й у бік зменшення;
зобов'язати Відповідача зробити
нарахування, перерахунок та виплату
державної пенсії Позивачу відповідно,
на підставі, у порядку та розмірах,
встановлени Законом № 796 у редакції
діючих Законів № 230/96, № 231, та
пов'язаними із ний Законами, а саме у
розмірі не нижчому 8 (восьми)
мінімальних пенсій за віком, за період
починаючи з 14 травня 2010 року і до
моменту винесення рішення у цій справі,
де розмір пенсії за віком визначається
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
встановленого законом, одночасно
враховуючи вимоги статті 67 Закону № 796,
за якими розміри пенсій збільшуються у
разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, без урахування
приписів Бюджетних законів, а також
підзаконних нормативно-правових актів
Кабінету Міністрів України, якими
визначено розміри пенсій для осіб,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи, відмінні від законодавчо
встановлених, ще й у бік зменшення;
зобов'язати Відповідача зробити
нарахування, перерахунок та виплату
додаткової пенсії Позивачу відповідно,
на підставі, у порядку та розмірах,
встановлених Законом № 796 у редакції
діючих Законів № 230/96, № 231, та
пов'язаними із ни Законами, а саме у
розмірі 50 (п'ятдесяти) процентів
мінімальної пенсії за віком, за період
починаючи з 01 січня 2005 року і 13 травня
2010 року, де розмір пенсії за віком
визначається у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатні встановленого законом,
одночасно враховуючи вимоги статті 67
Закону № 796, за якими розміри пенсій
збільшуються у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для схж які
втратили працездатність; - без
урахування приписів Бюджетних законів,
а також підзаконних
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, якими визначено
розміри пенсій для осіб, постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
відмінні від законодавчо встановлених,
ще й у бік зменшення; зобов'язати
Відповідача зробити нарахування,
перерахунок та виплату додаткової
пенсії Позивача відповідно, на
підставі, у порядку та розмірах,
встановлених Законом № 796 у редакції
діючих Законів № 230/96, № 231, та
пов'язаними із ним Законами, а саме у
розмірі 75 (сімдесяти п'яти) процентів
мінімальної пенсії за віком, за період,
починаючи з 14 травня 2010 року і до
моменту винесення рішення у цій справі,
де розмір пенсії за віком визначається
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
встановленого законом, одночасно
враховуючи вимоги статті 67 Закону № 796,
за якими розміри пенсій збільшуються у
разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, без урахування
приписів Бюджетних законів, а також
підзаконних нормативно-правових актів
Кабінету Міністрів України, якими
визначено розміри пенсій для осіб,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи, відмінні від законодавчо
встановлених, ще й у бік зменшення;
зобов'язати Відповідача
перераховувати у подальшому Позивачу,
визначені статтями 50, 54 Закону № 796
розміри пенсій, у зв'язку зі
збільшенням розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
відповідної групи осіб, починаючи з дня
встановлення нового розміру, а також
вчасно виплачувати належні йому
пенсії; стягнути з Відповідача у
порядку негайного виконання,
передбаченого статтею 256 КАС України,
на користь Позивача боргову суму за
пенсійними виплатами, що виникла за
весь період невиконання вимог Законів
України щодо нарахування та
перерахунку пенсій Позивача,
передбачених статтями 50, 54 Закону № 796.

Представник позивача відповідно до
поданої до суду письмової заяви,
просить суд про розгляд справи без його
участі, позовні вимоги підтримує
повністю.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надав до суду
заперечення в якому просить суд
відмовити у задоволенні
адміністративного позову за
безпідставністю і необґрунтованістю
позовних вимог.

Суд, розглянувши матеріали справи,
приходить до висновку, що позов
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Статтею 40 Конституції України
встановлено, що усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про звернення громадян» громадяни
України мають право звернутися до
органів державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, засобів
масової інформації, посадових осіб
відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Частиною першою статті 5 вказаного
Закону встановлено, що звернення
адресуються органам державної влади і
місцевого самоврядування,
підприємствам, установам, організаціям
незалежно від форм власності,
об'єднанням громадян або посадовим
особам, до повноважень яких належить
вирішення порушених у зверненнях
питань.

Згідно копії довідки МСЕК, ОСОБА_1 має
другу групу інвалідності, що пов'язана
з Чорнобильською катастрофою

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на соціальний захист
визначені Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Відповідно до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
передбачені слідуючи виплати:

- ст.50 Закону - інвалідам 2 групи,
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається у розмірі 20 %
мінімальної пенсії за віком;

- ст.54 Закону - обчислення і
призначення пенсій по інвалідності, що
настала внаслідок Чорнобильської
катастрофи провадиться на загальних
підставах відповідно до Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

В усіх випадках розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими:

по II групі інвалідності - 120 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Порядок обчислення пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011
закріплено, що в одних законах
безпосередньо встановлено розміри
соціальних виплат, а в інших їх
визначення віднесено до повноважень
Кабінету Міністрів України. Відповідно
до положень законів України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" визначення порядку та
розмірів соціальних виплат віднесено
до відання Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1210 від 23.11.2011 року "Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
затверджено «Порядок обчислення
пенсій особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Вказаним Порядком визначено:
мінімальний розмір пенсії становить
для інших інвалідів, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою 2 групи інвалідності - 100
відсотків прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
з 1 січня 2012 р. і 110 відсотків
прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність, з 1
липня 2012 р.; щомісячна додаткова пенсія
за шкоду, заподіяну здоров'ю,
відповідно до Закону України "Про
статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
виплачується у таких розмірах до
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність особам, що
належать до категорії 1, для інших
інвалідів, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою: інвалідам
II групи - 227,76 гривні.

На даний час постанова Кабінету
Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210
"Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" є
чинною, не визнана неконституційною та
не скасовувалась.

Конституційний Суд України у справі
№1-11/2012 ( рішення № 3-рп/2012 від 25 січня 2012
року) за конституційним поданням
правління Пенсійного фонду України
щодо офіційного тлумачення положень
статті 1, частин першої, другої, третьої
статті 95, частини другої статті 96,
пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої
статті 124, частини першої статті 129
Конституції України, пункту 5 частини
першої статті 4 Бюджетного кодексу
України, пункту 2 частини першої статті
9 Кодексу адміністративного
судочинства України в системному
зв'язку з окремими положеннями
Конституції України вирішив:

1. В аспекті конституційного подання
положення статті 1, частин першої,
третьої статті 95 Конституції України у
системному зв'язку з положеннями
статті 3, частини першої статті 17,
частини третьої статті 22, статей 46, 48
Основного Закону України треба
розуміти так, що однією з ознак України
як соціальної держави є забезпечення
загальносуспільних потреб у сфері
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України виходячи з
фінансових можливостей держави, яка
зобов'язана справедливо і неупереджено
розподіляти суспільне багатство між
громадянами і територіальними
громадами та прагнути до
збалансованості бюджету України. При
цьому рівень державних гарантій права
на соціальний захист має відповідати
Конституції України, а мета і засоби
зміни механізму нарахування
соціальних виплат та допомоги -
принципам пропорційності і
справедливості.

2. В аспекті конституційного подання
положення частини другої статті 96,
пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції
України треба розуміти так, що
повноваження Кабінету Міністрів
України щодо розробки проекту закону
про Державний бюджет України та
забезпечення виконання відповідного
закону пов'язані з його функціями, в
тому числі щодо реалізації політики у
сфері соціального захисту та в інших
сферах. Кабінет Міністрів України
регулює порядок та розміри соціальних
виплат та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України.

3. В аспекті конституційного подання
положення частини другої статті 95,
частини другої статті124, частини першої
статті 129 Конституції України, пункту 5
частини першої статті 4 Бюджетного
кодексу України та пункту 2 частини
першої статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
в системному зв'язку з положеннями
статті 6, частини другої статті 19,
частини першої статті 117 Конституції
України треба розуміти так, що суди під
час вирішення справ про соціальний
захист громадян керуються, зокрема,
принципом законності. Цей принцип
передбачає застосування судами
законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції‚ на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

4. Рішення Конституційного Суду України
є обов'язковим до виконання на
території України, остаточним і не може
бути оскаржене.

Враховуючи вказане рішення
Конституційного Суду України, суд
дійшов висновку, що дії відповідача
щодо нарахування та виплати позивачеві
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
передбачених ст.ст.50,54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», є
правомірними, оскільки проведені з
урахуванням постанови Кабінету
Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210
"Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно з ч.І ст.9 КАС України визначено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого орган державної влади, орган
місцевого самоврядування, їхні
посадови і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до Прикінцевих положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2013 рік" у 2013 році норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, ЗО, 31, 37, 39, 48,
50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Постановою Кабінету Міністрів України
№836 від 26.07.1996 року "Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
чітко визначені розміри доплат
громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення.

У рішенні №20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року
Конституційний Суд України вказав, що
невід'ємною складовою здійснення
правового регулювання відносин у сфері
соціального забезпечення є визначення
правового механізму та державних
органів, на які покладається обов'язок
виконання соціальної політики держави
у цій сфері. Одним з таких органів є
Кабінет Міністрів України, який згідно
з пунктом 2 частини першої статті 20
Закону України "Про Кабінет Міністрів
України" забезпечує проведення
державної соціальної політики,
соціальний захист громадян та вживає
заходів щодо підвищення реальних
доходів населення.

Метою і особливістю закону про
Державний бюджет України є
забезпечення належних умов для
реалізації положень інших законів
України, які передбачають фінансові
зобов'язання держави перед
громадянами, спрямовані на їх
соціальний захист, у тому числі й
надання пільг, компенсацій і гарантій
(пункт 4 мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України від 09
липня 2007 року №6-рп/2007 у справі про
соціальні гарантії громадян).

Верховна Рада України, доповнивши
пунктом 4 розділ VII „Прикінцеві
положення" Закону України „Про
Державний бюджет України на 2011 рік",
визначила Кабінет Міністрів України
державним органом, який має
забезпечувати реалізацію встановлених
законами України соціальних прав
громадян, тобто надала право Кабінету
Міністрів України визначати порядок та
розміри соціальних виплат виходячи з
наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України, що
узгоджується з функціями Уряду
України, визначеними в пунктах 2, 3
статті 116 Конституції України.

Керуючись ст.ст. 8-11, 17,18, 21, 71, 86, 122, 159-163,
167, 186 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Олевському районі Житомирської
області про визнання дій та
бездіяльності незаконними і
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції може бути подана до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Олевський районний суд Житомирської
області протягом десяти днів з дня її
проголошення, а у разі застосування
судом частини третьої ст.160 КАС України,
а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя: О. В. Стратович