Справа № 807/2974/13-а
Суддя: Курилець А.Р.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року
Справа
№ 876/7179/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Курильця А.Р.,

суддів
Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

з участю секретаря
Рак Х.І.,

представника третьої особи
Гайовича В.М.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області на постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від 27
травня 2014 року у справі за
адміністративним позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 до Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області, третя особа Державна
податкова інспекція у Рахівському
районі Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області,
про визнання протиправними та
скасування рішень,-

в с т а н о
в и в :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2
звернувся в суд із адміністративним
позовом до Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області,
третя особа Державна податкова
інспекція у Рахівському районі
Головного управління Міндоходів у
Закарпатській області, про визнання
протиправними та скасування рішень.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 27 травня 2014
року позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано рішення
Регіонального управління Департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів Державної податкової служби
України в Закарпатській області від 12
серпня 2013 року № /21 про
застосування до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 фінансових санкцій
у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн.
Визнано протиправним та скасовано
рішення Регіонального управління
Департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової служби України в
Закарпатській області від 12 серпня 2013
року № /21 про застосування до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2
фінансових санкцій у вигляді штрафу у
розмірі 1700,00 грн.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, Головне управління
Міндоходів у Закарпатській області
оскаржило її, подавши до Львівського
апеляційного адміністративного суду
апеляційну скаргу, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова є незаконна і
необґрунтована та прийнята з
неправильним застосуванням норм
матеріального і процесуального права,
недоведеністю обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими, при
невідповідності висновків суду
обставинам справи і підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову в задоволенні
позову, оскільки позивачем порушено
норми ст. 11 Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів" (зберігання тютюнових виробів
з марками акцизного податку, які
викликають сумнів щодо їх
автентичності) та ст. 15 Закону України
"Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів" (зберігання
тютюнових виробів у місцях зберігання
не внесених до Єдиного державного
реєстру місць зберігання тютюнових
виробів.

Позивач та представник відповідача в
судове засідання не з'явилися, належним
чином повідомлялися про час і місце
слухання справи, і оскільки їхня явка в
суді не є обов'язковою, апеляційний
розгляд справи проведено у їхній
відсутності.

Представник третьої особи в судовому
засіданні апеляційну скаргу Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області підтримав, просить постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 27 травня 2014
року скасувати та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника третьої особи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів"(з наступними
змінами та доповненнями, в редакції
Закону станом на час виникнення
спірних правовідносин, далі - Закон 481),
роздрібна торгівля алкогольними
напоями та тютюновими виробами може
здійснюватися суб'єктами
підприємницької діяльності всіх форм
власності за наявності ліцензії.

Згідно абзацу 9 ч.2 ст.17 Закону 481 - до
суб'єктів підприємницької діяльності
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів за зберігання спирту
або алкогольних напоїв, або тютюнових
виробів у місцях зберігання, не
внесених до Єдиного реєстру - у розмірі
100 відсотків від вартості товару, який
знаходиться в такому місці зберігання,
але не менше 1700,00 гривень.

У відповідності до абзацу 15 ч.2 ст.17
Закону 481 - до суб'єктів підприємницької
діяльності застосовуються фінансові
санкції у вигляді штрафів за
виробництво, зберігання,
транспортування, реалізації
фальсифікованих алкогольних напоїв чи
тютюнових виробів, алкогольних напоїв
чи тютюнових виробів без марок
акцизного податку встановленого
зразка або з підробленими марками
акцизного податку - у розмірі 200
відсотків вартості товару, але не менше
8500,00 гривень.

Частиною 4 ст.17 Закону 481 встановлено, що
рішення про стягнення штрафів,
передбачених частиною другою цієї
статті, приймаються органами державної
податкової служби та/або органом, який
видав ліцензію на право виробництва і
торгівлі спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом
етиловим ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями і тютюновими виробами, та
іншими органами виконавчої влади у
межах їх компетенції, визначеної
законами України.

Порядок застосування фінансових
санкцій, передбачених ст.17 Закону 481,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 02.06.2003 року № 790 (з
наступними змінами та доповненнями).

Зазначеним Порядком встановлено, що
підставою для прийняття рішення про
застосування штрафних санкцій є,
зокрема, матеріали правоохоронних,
податкових та інших органів виконавчої
влади щодо недотримання суб'єктами
підприємницької діяльності вимог
законодавчих та інших
нормативно-правових актів про
виробництво та обіг спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів.

Судом встановлено, що 12 серпня 2013 року
РУ ДСАТ ДПА у Закарпатській області
прийняті рішення № /21 (про
застосування до ФОП ОСОБА_2 фінансових
санкцій в розмірі 8500,00 грн. за
зберігання тютюнових виробів з
підробленими марками акцизного
податку, а.с.11), та № /21 (про
застосування до ФОП ОСОБА_2 фінансових
санкцій в розмірі 1700,00 грн. за
зберігання тютюнових виробів у місцях
зберігання, не внесених до Єдиного
державного реєстру, а.с.10) на підставі
ст. 17 Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів".

Вказані рішення прийняті за
результатами проведеної перевірки
магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, де
проводить торгівельну діяльність
позивач, про що складено Акт за №
84/21-3/НОМЕР_1 (а.с.14 на звороті - 16).

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що з
матеріалів справи вбачається, що ФОП
ОСОБА_2 не вчиняв дій, що підпадають під
визначення адміністративного
правопорушення та передбачених КУпАП
(ст.156), дані обставини встановлені на
підставі письмових доказів та не
потребують додаткового доказування.

При цьому, суд першої інстанції вірно
зазначив в оскаржуваній постанові, що
рішення про застосування фінансових
санкцій прийнято на підставі акті
перевірки, однак, працівниками ДПІ
регіонального Департаменту САТ в
Закарпатській області вилучені
вищевказані сигарети до Рахівського РВ
УМВС України в Закарпатській області
для проведення експертизи надіслані чи
передані не були, з вищевказаним
складеним актом позивача ознайомлено
не було, примірник акту ОСОБА_2 вручено
не було, свідків чи понятих, які б
підтверджували виявлення
фальсифікованих сигарет та присутніх
при відмові від підпису акту ОСОБА_2 не
вказано, в зв'язку з чим колегія суддів
критично ставиться до доводів
відповідача щодо доведеності як факту
зберігання тютюнових виробів взагалі,
так і факту виявлення та вилучення
перевіряючими сигарет з підробленими
акцизними марками, погоджуючись з
судом першої інстанції про
неправомірність дій відповідача.

Крім того, колегія суддів зазначає,що
відповідно до пункту 10 підрозділу 10
розділу ХХ Податкового кодексу України
(Перехідні положення)
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, Державної
податкової адміністрації України та
інших центральних органів виконавчої
влади, прийняті до набрання чинності
цим Кодексом на виконання законів з
питань оподаткування, та
нормативно-правові акти, які
використовуються при застосуванні
норм законів про оподаткування (в тому
числі акти законодавства СРСР),
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Кодексу, до прийняття
відповідних актів згідно з вимогами
цього Кодексу.

У свою чергу згідно з підпунктом 54.3.3
пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу
України контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань, зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
(збільшення) від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, зокрема якщо
згідно з податковим та іншим
законодавством особою, відповідальною
за нарахування сум податкових
зобов'язань з окремого податку або
збору, застосування штрафних
(фінансових) санкцій та пені, у тому
числі за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, є
контролюючий орган.

Наведена норма в імперативному порядку
зобов'язує контролюючий орган
визначити суму грошових зобов'язань за
штрафними санкціями платникові
податку в тому разі, якщо таким
платником порушено норми
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на відповідний орган.

Визначений аналізованою законодавчою
нормою обов'язок контролюючого органу
є безумовним і виникає в тому разі, коли
контролюючим органом виявлено
відповідні порушення, що тягнуть за
собою застосування до платника
податків штрафних санкцій.

Водночас статтею 113 Податкового
кодексу України передбачено, що
штрафні (фінансові) санкції
застосовуються також і за порушення
вимог іншого, крім податкового,
законодавства, якщо контроль за
дотриманням відповідних норм
покладено на контролюючі органи.

Таким чином, обов'язком контролюючих
органів у розумінні Податкового
кодексу України є визначення суми
грошових зобов'язань у вигляді
штрафних санкцій за порушення норм
іншого, крім податкового,
законодавства, якщо контроль за
дотриманням відповідних норм
покладений на контролюючі органи.

Зазначене поширюється також і на
санкції за порушення норм
законодавства, що регулює обіг спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, оскільки контроль за
дотриманням відповідних норм
покладено на органи доходів і зборів
України.

При цьому відповідно до підпункту 14.1.39
пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу
України грошове зобов'язання платника
податків - сума коштів, яку платник
податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, що справляється з платника
податків у зв'язку з порушенням ним
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також санкції за
порушення законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

З наведеного визначення випливає, що
поняття грошового зобов'язання охоплює
всі суми коштів, які підлягають сплаті
як штрафні санкції за порушення вимог
законодавства, дотримання якого
контролюють контролюючі органи.

Відповідно до пункту 58.1 статті 58
Податкового кодексу України у разі,
коли сума грошового зобов'язання
платника податків, передбаченого
податковим або іншим законодавством,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
розраховується контролюючим органом
відповідно до статті 54 цього Кодексу
(крім декларування товарів,
передбаченого для громадян), або у разі,
коли за результатами перевірки
контролюючий орган встановлює факт
невідповідності суми бюджетного
відшкодування сумі, заявленій у
податковій декларації, або зменшує
розмір задекларованого від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість, розрахованого платником
податків відповідно до розділу V цього
Кодексу, такий контролюючий орган
надсилає (вручає) платнику податків
податкове повідомлення-рішення.

Зазначена норма чітко встановлює, що в
разі, коли контролюючий орган діє на
підставі статті 54 цього Кодексу (тобто
коли він зобов'язаний визначити,
зокрема, суму штрафу за порушення вимог
законодавства, дотримання якого ним
контролюється), такий орган приймає
податкове повідомлення-рішення.

Зазначене цілком стосується органів
доходів і зборів України, які
контролюють дотримання вимог
законодавства щодо обігу спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів.

З огляду на аналіз викладених
законодавчих приписів контролюючий
орган у разі виявлення порушення вимог
законодавства, яке регулює обіг спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, якщо таке порушення тягне за
собою визначення грошових зобов'язань
у вигляді
адміністративно-господарських
санкцій, зобов'язаний прийняти
податкове повідомлення-рішення.

Тому прийняття будь-яких інших рішень
контролюючим органом у розумінні
Податкового кодексу України в разі
виявлення порушення вимог
законодавства, що регулює обіг спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, суперечитиме Податковому
кодексу України.

Приписи статті 17 Закону 481 у
розглядуваному контексті можуть
застосовуватися лише в частині, що не
суперечить нормам Податкового кодексу
України. Тому форма та порядок
направлення відповідних рішень
визначаються нормами Податкового
кодексу України.

Тому з 1 січня 2011 року (від часу набрання
чинності Податковим кодексом України)
у контролюючих органів в розумінні
Податкового кодексу України відсутні
повноваження щодо прийняття інших
рішень, крім податкових
повідомлень-рішень, якими можуть бути
визначені грошові зобов'язання.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
фактичні обставини справи та надав їм
належну правову оцінку, доводами
апеляційної скарги висновки, викладені
в судовому рішенні не спростовуються і
підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну
скаргу Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції без
змін.

Керуючись ст.ст.195,198,200,205,206,254 КАС
України, суд, -

у х в а
л и в :

Апеляційну скаргу Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області залишити без задоволення, а
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 27 травня 2014
року у справі №807/2974/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
А.Р.Курилець

Судді
М.П.Кушнерик

О.І.Мікула

Повний текст ухвали виготовлено 26
вересня 2014 року.