Справа № 643/9296/14-а
Суддя: П'янова Я.В.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2014 р.Справа № 643/9296/14-аКолегія суддів
Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Московському районі м.
Харкова на ухвалу Московського
районного суду м. Харкова від 26.06.2014р.
по справі № 643/9296/14-а

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в Московському районі м.
Харкова

до ОСОБА_1

про стягнення суми переплаченої
пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Управління Пенсійного фонду
України в Московському районі м.
Харкова (далі - УПФУ в Московському
районі, позивач), звернувся з позовною
заявою до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в
якій просив суд стягнути з відповідача
переплату пенсії у розмірі 304, 08 грн.

26 червня 2014 року ухвалою Московського
районного суду м. Харкова позов
Управління Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова
залишено без розгляду.

На зазначену ухвалу суду позивачем
подано апеляційну скаргу, в якій
апелянт просить скасувати ухвалу суду
першої інстанції, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, а саме: ч. 15 ст. 106
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", ст.ст. 99, 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, вивчивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з такого.

Залишаючи позов Управління Пенсійного
фонду України в Московському районі м.
Харкова без розгляду, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
пропущено встановлений ч. 2 ст. 99 КАС
України строк звернення до суду з
адміністративним позовом та згідно з
положенням частини 1 статті 100 КАС
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 статті 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 КАС України, справа
адміністративної юрисдикції (далі -
адміністративна справа) - переданий на
вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Як встановлено частиною 1 статті 17 КАС
України, юрисдикція адміністративних
судів поширюється на правовідносини,
що виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 КАС України
вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Зі змісту наведених норм вбачається, що
адміністративними судами можуть
розглядатися вимоги про відшкодування
шкоди лише за наявності таких умов:
вимоги мають стосуватись шкоди,
завданої лише суб'єктом владних
повноважень; такі вимоги мають бути
поєднанні з вимогою про визнання
протиправними рішення, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи,
спірні відносини склалися з приводу
відшкодування із відповідача суми
переплати пенсії, що виникла внаслідок
зловживань з боку пенсіонера.

Відповідно до положень частини першої
статті 50 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Статтею 102 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" визначено, що пенсіонери
зобов'язані повідомляти органу, що
призначає пенсії, про обставини, що
спричиняють зміну розміру пенсії або
припинення її виплати. У разі
невиконання цього обов'язку і
одержання у зв'язку з цим зайвих сум
пенсії пенсіонери повинні
відшкодувати органу, що призначає
пенсії, заподіяну шкоду.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" виплата пенсій
здійснюється з коштів Пенсійного фонду
України.

Пенсійний фонд України є самостійною
фінансово-банківською системою, не
входить до складу державного бюджету
України, формується за рахунок коштів,
що відраховуються підприємствами і
організаціями (в тому числі й тими, що
використовують працю громадян за
угодами цивільно-правового характеру)
на заходи соціального страхування за
тарифами, диференційованими залежно
від небезпечності, шкідливості,
тяжкості робіт та стану інших умов
праці, страхових внесків громадян, які
займаються підприємницькою
діяльністю, обов'язкових страхових
внесків громадян, а також коштів
державного бюджету України.

Таким чином, даний спір фактично
стосується відшкодування шкоди,
заподіяної УПФУ в Московському районі
м. Харкова внаслідок допущених, на
думку позивача, зловживань з боку
відповідача, що потягло надмірну
виплату пенсії.

Зважаючи на те, що у даному спорі
відповідач не є суб'єктом владних
повноважень, і позовні вимоги не
поєднані із вимогою про визнання
протиправними рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, судом першої інстанції не
перевірено, чи є спір щодо стягнення
переплати пенсії публічно-правовим, а
отже чи підлягає вирішенню у
відповідності з положеннями Кодексу
адміністративного судочинства
України, в тому числі щодо строків
звернення до суду.

Аналогічну правову позицію викладено у
постанові Верховного Суду України від
18 червня 2013 року (реєстраційний номер
рішення 32532884), яка у відповідності до
статті 244-2 Кодексу адміністративного
судочинства України є обов'язковою для
врахування судом.

Також колегія суддів зазначає, що
Постановою Пленуму Вищого
адміністративного суду від 14.02.2014 року
№ 2 "Про внесення змін до постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України від 20 травня 2013 року № 8 "Про
окремі питання юрисдикції
адміністративних судів" виключено з
Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду від 20.05.2013 року
№ 8 пункт 16.2, згідно з яким вирішення
спорів щодо стягнення надміру
виплачених коштів було віднесено до
юрисдикції адміністративних судів.

Згідно з п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 204 КАС України
підставами для скасування ухвали суду,
яка перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направлення
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи та порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

З огляду на викладені обставини та,
враховуючи, що судом першої інстанції
не вирішувалось питання про відкриття
провадження у справі, а позов залишено
без розгляду на стадії вирішення
питання про відкриття провадження у
справі, проте застосовано до даних
правовідносин норми КАС України,
ухвала підлягає скасуванню із
направленням справи до суду першої
інстанції для продовження розгляду зі
стадії вирішення питання про відкриття
провадження.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 199,
п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 204, ст.ст. 205, 206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова
задовольнити частково.

Ухвалу Московського районного суду м.
Харкова від 26.06.2014р. по справі №
643/9296/14-а скасувати.

Справу за позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова до
ОСОБА_1 про стягнення суми
переплаченої пенсії направити до суду
першої інстанції для продовження
розгляду справи зі стадії вирішення
питання про відкриття провадження.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та в
силу ст. 211 КАС України оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя П’янова Я.В.Судді
Зеленський В.В. Чалий І.С.