Справа № 552/3093/14-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 р.Справа № 552/3093/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Старостіна В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Київської
районної у м. Полтаві ради на постанову
Київського районного суду м. Полтави
від 15.07.2014р. по справі № 552/3093/14-а

за позовом Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Київської
районної у м. Полтаві ради

до ОСОБА_1

про відшкодування виплачених коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Київської
районної у м. Полтаві ради звернувся до
суду із адміністративним позовом до
ОСОБА_1 (надалі - відповідач), в якому
просив суд стягнути з відповідача на
користь управління соціального
захисту населення Сумської міської
ради суму позову у розмірі 10870 грн.41 коп.

Постановою Київського районного суду
м. Полтави від 15.07.2014 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, в якій посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
оскаржувану постанову скасувати та
прийняти нову про задоволення
адміністративного позову.

Представники сторін у судове засідання
апеляційної інстанції не прибули, про
дату, час та місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що ОСОБА_1 06.04.2009 року
звернулась до позивача з заявою про
призначення тимчасової допомоги дітям.

Управлінням праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Київської районної у м.
Полтаві ради на підставі поданої заяви
було признаено тимчасову допомогу у
зв'язку з ухиленням батька від сплати
аліментів. Допомога виплачувалась з
квітня 2009 року, призначалась на 6
місяців, та в подальшому до липня 2012
року.

Згідно рішення управління від 17.08.2012
року №474967 виплату призначеної
відповідачу допомоги було припинено на
підставі отриманої від Київського
відділу державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції інформації про перерахування
ОСОБА_1 в липні 2012 року коштів в сумі
11871,11 грн., отриманих в результаті
примусового виконання рішення про
стягнення аліментів на її користь з
ОСОБА_3

При цьому загальна сума виплаченої
державної допомоги за період з квітня
2009 року по липень 2012 року включно
складає 10870,41 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що надана дитині тимчасова
державна допомога підлягає
стягненню з платника аліментів, а не з
отримувача аліментів.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, ч.3 ст. 181 Сімейного
кодексу України способи виконання
батьками обов'язку утримувати дитину
визначаються за домовленістю між ними.
За рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 8, ч. 9 ст. 181 Сімейного кодексу
України якщо місце проживання чи
перебування батьків невідоме, або вони
ухиляються від сплати аліментів, або не
мають можливості утримувати дитину,
дитині призначається тимчасова
державна допомога, яка не може бути
меншою ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.
Виплата тимчасової державної допомоги
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України. Порядок
призначення та виплати тимчасової
державної допомоги визначається
Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 189 від 22.02.2006 року затверджено
Порядок призначення та виплати
тимчасової державної допомоги дітям,
батьки яких ухиляються від сплати
аліментів, не мають можливості
утримувати дитину або місце проживання
їх невідоме (далі Порядок № 189).

Відповідно абз. 1 п. 2 Порядку № 189,
тимчасова допомога призначається у
разі, коли рішення суду про стягнення
аліментів з одного з батьків не
виконується у зв'язку з ухиленням від
сплати аліментів або відсутністю у
боржника коштів та іншого майна, на які
за законом може бути звернено
стягнення.

Відповідно до п. 6 Порядку № 189, для
призначення тимчасової допомоги
одержувач подає органу праці та
соціального захисту населення за
місцем проживання (перебування), крім
іншого, довідку державної виконавчої
служби про неможливість стягнення
аліментів з одного з батьків дитини
внаслідок ухилення від їх сплати.

Пунктом 10 вказаного Порядку визначено
виключний перелік підстав припинення
виплати тимчасової допомоги, зокрема,
встановлення місця проживання
(перебування) особи, яка зобов'язана
сплачувати аліменти за рішенням суду;
виявлення обставин, що свідчать про
можливість одного з батьків утримувати
свою дитину; досягнення дитиною
18-річного віку; виконання в повному
обсязі зобов'язань одного з батьків
щодо сплати аліментів у разі виїзду на
постійне місце проживання за кордон;
влаштування дитини до відповідної
установи (закладу) на повне державне
утримання; скасування або визнання
усиновлення недійсним; усиновлення
дитини (чоловіком матері або дружиною
батька); відмови від стягнення
аліментів; добровільного виконання
рішення суду особою, зобов'язаною
сплачувати аліменти; скасування в
установленому законодавством порядку
рішення суду щодо стягнення аліментів;
смерті дитини, якій була призначена
тимчасова допомога; смерті одного з
батьків, зобов'язаного сплачувати
аліменти, або визнання його в
установленому порядку безвісти
відсутнім чи оголошення померлим;
позбавлення в установленому порядку
одного з батьків, який утримує дитину,
батьківських прав; відібрання дитини
від одного з батьків, який утримує
дитину, без позбавлення батьківських
прав; встановлення над дитиною опіки чи
піклування.

Про виникнення зазначених у цьому
пункті обставин одержувач зобов'язаний
повідомити у десятиденний строк орган
праці та соціального захисту
населення.

Виплата тимчасової допомоги
припиняється з першого числа місяця, що
настає за місяцем, в якому виникла одна
із зазначених обставин.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач не повідомила позивача про
те, що вона отримувала аліменти від
батька на дитину, а отже сума яка
підлягає поверненню відповідачем за
період з квітня 2009 року по липень 2012
року включно складає 10870,41 грн.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в
матеріалах справи міститься рішення
Київського районного суду м.Полтави
від 05.10.2005 року, яке набрало законної
сили, яким стягнуто з ОСОБА_3 аліменти
на користь ОСОБА_1 на утримання сина
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку
щомісячно, але не менше
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян, до досягнення повноліття
починаючи з 18 серпня 2005 року.

Листом Полтавського міського
управління юстиції Київського відділу
державної виконавчої служби від 0770.2014
року повідомлено наступне, що на
виконанні в відділі перебував
виконавчий лист №2-3687/05 від 0610.2005 року
виданий Київським районним судом
м.Полтави про стягнення аліментів з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на її
утримання до досягнення сином ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років до
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини всіх
видів заробітку (доходу) щомісячно
починаючи з 18.08.2005 рок. Також
повідомлено, що станом на 03.07.2014 року,
виконавчий лист про стягнення
аліментів на виконанні у відділі не
знаходиться.

Частиною 10 ст.181 Сімейного кодексу
визначено, що суми наданої дитині
тимчасової державної допомоги
підлягають стягненню з платника
аліментів до Державного бюджету
України у судовому порядку.

Згідно п. 12 Порядку "Про призначення та
виплати тимчасової державної допомоги
дітям, батьки яких ухиляються від
сплати аліментів, не мають можливості
утримувати дитину або місце проживання
їх невідоме" якщо виникла можливість
стягнення аліментів з одного з батьків,
виявлено, що один з батьків може
утримувати дитину або місце проживання
(перебування) одного з батьків
встановлено, у зв'язку з чим можливе
стягнення з нього коштів на утримання
дитини, орган праці та соціального
захисту населення звертається до суду
із заявою про стягнення суми сплаченої
тимчасової допомоги. Стягнуті кошти
зараховуються до Державного бюджету.

З огляду на наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції що надана тимчасова державна
допомога підлягає стягненню з
платника аліментів, а не з отримувача
аліментів.

Отже, колегія суддів, переглянувши
рішення суду першої інстанції, вважає,
що при його прийнятті суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Київської
районної у м. Полтаві ради залишити без
задоволення.

Постанову Київського районного суду м.
Полтави від 15.07.2014р. по справі №
552/3093/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Тацій Л.В.Судді
Бегунц А.О. Старостін В.В.