Справа № 826/3921/14
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3921/14
Головуючий у 1-й інстанції: Каракашьян
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

23 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого - судді Межевича
М.В., суддів Земляної Г.В. та Беспалова
О.О., розглянувши у порядку письмового
провадження в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат на постанову
Окружного адміністративного суду від
02.07.2014 року у справі за
адміністративним позовом Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат до
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в місті Києві про
визнання протиправною та скасування
постанови

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного
адміністративного суду від 02.07.2014 року
у позові відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить
скасувати зазначену постанову,
оскільки вважає, що судом порушено
норми матеріального та процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що Солом'янським
районним судом м. Києва видано 28.03.2012
виконавчий лист №2-а-877/11 про
зобов'язання Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат виплатити ОСОБА_2
щорічну допомогу на оздоровлення за 2010
рік у розмірі 5 мінімальних заробітних
плат відповідно до здійсненого
Управління праці та соціального
захисту населення Солом'янської
районної у м. Києві державної
адміністрації перерахунку.

Постановою державного виконавця від
07.03.2013 відкрито виконавче провадження з
виконання вищезазначеного виконавчого
листа №2-а-877/11 від 28.03.2012р., та надано
позивачу (боржнику) термін для
самостійного виконання рішення
протягом семи днів з дати винесення
зазначеної постанови.

Згідно з матеріалами справи, позивачем
постанову отримано 07.03.2013.

У зв'язку з невиконанням позивачем
(боржником) рішення суду в
добровільному порядку, державним
виконавцем 23.08.2013 винесено постанову
про накладення штрафу на позивача
(боржника) в розмірі 680, 00 грн. та
направлено вимогу про виконання
виконавчого документа відповідно до
його резолютивної частини.

В подальшому, у зв'язку з невиконанням
рішення суду, 08.01.2014 державним
виконавцем, керуючись ст. 11, 89 Закону
України «Про виконавче провадження»
винесено постанову про накладення
штрафу на боржника ВП №36920213 в розмірі 1
360,00 грн.

Позивач, вважаючи накладення штрафу
неправомірним, звернувся з позовом до
суду.

Суд першоїі інстанції дійшов висновку
про правомірність дій державного
виконавця, а тому у позові відмовив.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 75 Закону України
«Про виконавче провадження» після
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим документом, що зобов'язує
боржника вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення, державний
виконавець перевіряє виконання
рішення не пізніше ніж на наступний
день після закінчення строку,
встановленого частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання
може бути проведено без участі
боржника, державний виконавець
організовує виконання відповідно до
повноважень, наданих йому законом, та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Державний виконавець під час виконання
рішення про заборону вчиняти певні дії
або про утримання від вчинення певних
дій доводить до відома боржника
резолютивну частину такого рішення,
про що складає відповідний акт.

Згідно з матеріалами справи, позивач
стверджує про отримання постанови про
відкриття виконавчого провадження
07.03.2013. З урахуванням встановленого
семиденного строку на добровільне
виконання рішення, граничним днем
його виконання є 14.03.2013.

Апелянт в апеляційній скарзі
стверджує, що станом на 19.02.2014 року
розпорядження про перерахунок на
ОСОБА_2 щорічної допомоги на
оздоровлення від Управління праці та
соціального захисту населення
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації не надходило,
а тому Центр по нарахуванню пенсій був
позбавлений можливості вчинити дії
щодо виплати вказаної допомоги
відповідно до рішення Солом'янського
районного суду від 30.05.2012 року. Водночас
апелянт зазначив, що неодноразово
повідомляв Державну виконавчу службу
стосовно виконання постанови та
зазначав що перерахунок до Центру не
надходив.

Суд апеляційної інстанції щодо таких
заяв зауважує, що жодних доказів на
підтвердження вказаних доводів,
апелянт суду не надав та до апеляційної
скарги не долучив.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
вважає правильним висновок суду першої
інстанції, що оскільки позивачем не
надано жодних доказів про існування
обставин, які ускладнювали виконання
судового рішення, підстав для
скасування постанови про накладення
штрафу, немає.

Окрім того, що стосується доданих
апелянтом документів до апеляційної
скарги, в яких останній виправдовує
свої дії відсутністю фінансування, то
згідно з практикою Європейського суду
з прав людини, дана обставина не може
бути підставою для невиконання
судового рішення.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права, при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, суд апеляційної
інстанції підстав для його скасування
не вбачає.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, п. 2 ч. 1 ст.
197, ст.ст. 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,
суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду від 02.07.2014 року -
без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками її перегляду, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
М.В. Межевич

Суддя
Г.В. Земляна

Суддя
О.О. Беспалов

.

Головуючий суддя
Межевич М.В.

Судді:
Земляна Г.В.

Беспалов О.О.