Справа № 2-а-3111/11/2220
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-3111/11/2220
Головуючий у 1-й інстанції: Федорова Н.О.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року
м.
Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Сапальова Т.В.

судді: Боровицький О. А. Граб Л.С.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
м. Шепетівка Хмельницької області на
постанову Шепетівського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 05 липня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Шепетівка Хмельницької області про
перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2011 року позивач звернулася до
Шепетівського міськрайонного суду
Хмельницької області з позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Шепетівка Хмельницької області про
поновлення строку позовної давності;
зобов'язання відповідача провести
нарахування та виплату за період з 01
січня 2009 року по 21 травня 2010 року на
користь позивача підвищення до пенсії
у розмірі 30 % мінімальної пенсії за
віком на підставі положень ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", із врахуванням проведених
виплат.

Постановою Шепетівського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 05.07.2011 року даний позов
задоволено: зобов'язано відповідача
нарахувати та виплатити на користь
позивача підвищення до пенсії у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" та ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" за період з 01 січня 2009 року
по 21 травня 2010 року, з урахуванням
проведених виплат.

Не погоджуючись з постановленим
рішенням суду першої інстанції,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Шепетівського міськрайонного суду
Хмельницької області від 05.07.2011 року, як
таку, що винесена з порушенням та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, прийнявши нову
постанову про відмову у задоволенні
позову позивачу.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач є пенсіонеркою за віком та має
статус дитини війни в розумінні статті
1 Закону України "Про соціальний захист
дітей війни".

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058 від 09.07.2003 року,
згідно якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Відповідно до положень статей 1, 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" позивач звернулася із
письмовою заявою до Управління
Пенсійного фонду України у м. Шепетівка
Хмельницької області про нарахування
та виплату 30% підвищення до пенсії як
дитині війни.

Відповідач відмовив позивачу в
здійсненні вказаного перерахунку
пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, на
момент звернення позивача до суду,
нарахування доплати до її пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" відповідачем не здійснено.
Всупереч положенням вищенаведеної
норми щомісячне підвищення до пенсії
позивачу виплачувалось відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530.

В свою чергу, з огляду на загальні
засади пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "Про
соціальний захист дітей війни" має вищу
юридичну силу, ніж постанова Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року № 530,
що дає підстави зробити висновок про
неправомірність виплати відповідачем
щомісячного підвищення до пенсії в
меншому розмірі, ніж це передбачено ст.
6 зазначеного Закону.

Таким чином, виходячи з приписів
частини 2 статті 152 Конституції України
та рішення Конституційного Суду
України № 10-рп-/2008 від 22.05.2008 р., колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо наявності у
відповідача обов'язку нараховувати та
сплачувати позивачу доплату до пенсії,
передбачену статтею 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни".

На підставі наведеного, враховуючи
положення ст. 195 КАС України та беручи
до уваги надане суду апеляційної
інстанції право перегляду рішень суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб, строках та
межах визначених законом.

При цьому, зважаючи на те, що позивачем
надано докази звернення до 9 вересня 2010
року до місцевого загального суду з
позовною заявою в межах строку,
визначеного Цивільним процесуальним
кодексом України, яка була розглянута в
порядку цивільного судочинства, однак,
рішення про задоволення позовних вимог
було скасовано, а провадження у справі
закрито Апеляційним судом Вінницької
області у зв'язку з ухваленням
Конституційним Судом України Рішення
від 9 вересня 2010 року № 19-рп/2010 у
справі за конституційним поданням
Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень Закону
України "Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
підвідомчості справ, пов'язаних із
соціальними виплатами", колегія
суддів погоджується, що суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про поважність причин пропуску строку
звернення до суду позивача.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про порушення судом
першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, тобто
прийнята постанова відповідає
матеріалам справи та вимогам закону і
підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб, строках та
межах визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м. Шепетівка
Хмельницької області, -залишити без
задоволення, а постанову Шепетівського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 05 липня 2011 року, -без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.