Справа № 826/12059/14
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва в складі головуючого судді
Качура І.А., при секретарі судового
засідання Хрімлі К.О, за участю
представників сторін:
від позивача: Ляшенко А.В. (дов.
від 26.08.2014р. №26-С)
від відповідача: Килівника Р.С.
(дов. від 22.10.2013р. №1133/9/26-59-10-19)
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТРЕЙДБОР» до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві про визнання протиправними
дій, зобов'язання вчинити дії.
На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в
судовому засіданні 23.09.2014 року в 13год. 59
хв. проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Виготовлення
постанови у повному обсязі відкладено,
про що повідомлено сторін після
проголошення вступної та резолютивної
частини постанови в судовому засіданні
з урахуванням вимог ч.2 ст. 167 КАС
До Окружного адміністративного
суду м. Києва звернулось Товариство з
обмеженою відповідальністю «ТРЕЙДБОР»
(далі по тексту також - позивач) з
позовом до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві (надалі також -
відповідач), в якому просило:
- визнати протиправними дії ДПІ у
Шевченківському районі ГУ Міндоходів
м. Києва щодо складання Акту «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
дотримання вимог податкового
законодавства при проведенні
господарських відносин із платниками
податків: ТОВ «Лайт Віжн Продакшн» (код
38291585) у лютому 2014 року та ТОВ
2014 року» від 28.07.2014 року
№1759/26-59-22-03/38124130;
Шевченківському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві вилучити з
Бази даних Податковий блок -
«Аналітична система. Перегляд
результатів співставлення. Дані
результатів перевірок» дані, які
вносились за результатами проведення
перевірки згідно Акту «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «ТРЕЙДБОР» () з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
проведенні господарських відносин із
платниками податків: ТОВ «Лайт Віжн
року та ТОВ «РАДЮАКТИВ КІНО» (код
38810931) у березні 2014 року» від 28.07.2014 року
№1759/26-59-22-03/38124130.
В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що відповідачем допущено
порушення положень Податкового
кодексу України (надалі - ПК України), а
саме протиправно зафіксовані висновки
про відсутність реальних
господарських операцій під час
проведення перевірки.
Відповідач проти задоволення позову
заперечував, вважав його
необґрунтованим та безпідставним,
позаяк складений акт від 28.07.2014 року
№1759/26-59-22-03/38124130 не породжує щодо
позивача жодних правових наслідків, і
не є обов'язковим для платника
податків, з огляду про що у задоволенні
позову просив відмовити.
Розглянувши документи і матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку про те, що
позов задоволенню підлягає з огляду
Матеріалами справи встановлено, що
28.07.2014 року відповідачем проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТРЕЙДБОР» (код
податкового законодавства при
проведенні господарських відносин із
платниками податків: ТОВ «Лайт Віжн
року та ТОВ «РАДЮАКТИВ КІНО» (код
38810931) у березні 2014 року.
За результатами перевірки складено акт
«Про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
дотримання вимог податкового
законодавства при проведенні
господарських відносин із платниками
податків: ТОВ «Лайт Віжн Продакшн» (код
38291585) у лютому 2014 року та ТОВ «РАДЮАКТИВ
року» від 28.07.2014 року №1759/26-59-22-03/38124130.
В ході перевірки відповідачем
встановлено відсутність реального
здійснення операцій ТОВ «Трейдбор» за
період з 01.02.2014 року по 31.03.2014 року;
відсутність об'єктів оподаткування до
контрагентів-постачальників за період
з 01.02.2014 року по 31.03І2014 року.
Разом з тим, відповідачем
встановлено наступні порушення ТОВ
«ТРЕЙДБОР»: ст.22, ст.138, п.п. 184.5 ст. 184, п.п.
185.1 ст. 185, п.198.6 ст.198, п.п. 201.4, 201.6, 201.7, 201.8
ст. 201 Податкового кодексу України, що
призвело до завищення податкових
зобов'язань та завищення податкового
кредиту за період з 01.02.2014р. по 31.03.2014
Позивач категорично не
погоджується з відповідністю дій
відповідача при здійсненні перевірки
імперативним приписам податкового
законодавства, оскільки відповідачем
порушено процедуру проведення
перевірки; а висновки, викладені в
актах на переконання позивача є
такими, що не відповідають фактичним
обставинам справи, що у свою чергу
призводить до порушення прав та
законних інтересів позивача як
суб'єкта господарювання. З огляду на
вищевикладене позивач оскаржив дії
щодо складання акту №1759/26-59-22-03/38124130 до
Окружного адміністративного суду
Вирішуючи спір по суті, суд
виходив із наступного.
Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів регулює
Податковий кодекс України, який,
зокрема, визначає вичерпний перелік
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.
Згідно п.п.21.1.1., 21.1.2., 21.1.4. п.21.1. ст.21
Податкового кодексу України, посадові
особи контролюючих органів
зобов'язані, крім іншого: дотримуватися
Конституції України та діяти виключно
у відповідності з цим Кодексом та
іншими законами України, іншими
нормативними актами; забезпечувати
сумління виконання покладених н
контролюючі органи функцій; не
допускати порушень прав та
охоронюваний законом інтересів
громадян, підприємств, установ,
Разом з тим, відповідно до пункту 61.1
статті 61 цього Кодексу, податковий
контроль - це система заходів, що
вживаються контролюючими органами з
метою контролю правильності
нарахування, повноти і своєчасності
сплати податків і зборів, а також
дотримання законодавства з питань
проведення розрахункових та касових
операцій, патентування, ліцензування
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
Статтею 62 Податкового кодексу України
передбачено, що податковий контроль
здійснюється шляхом: - ведення обліку
платників податків; -
інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності органів
державної податкової служби; -
перевірок та звірок відповідно до
вимог цього Кодексу, а також перевірок
щодо отримання законодавства, контроль
за дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, порядку,
встановленому законами України, що
регулюють відповідну сферу
Відповідно до п.п.20.1.4. п.20.1. ст.20
Податкового кодексу України,
контролюючі органи мають право,
зокрема, проводити відповідно до
законодавства перевірки і звірки
платників податків (крім Національного
банку України), у тому числі після
проведення процедур митного контролю
та/або митного оформлення.
Відповідно до ч. 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
В статті 75 ПК України визначені
Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК
України контролюючі органи мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК
України документальною перевіркою
вважається перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
Документальна позапланова
перевірка не передбачається у плані
роботи контролюючого органу і
проводиться за наявності хоча б однієї
з обставин, визначених цим Кодексом.
Документальною невиїзною
перевіркою вважається перевірка, яка
проводиться в приміщенні
контролюючого органу.
Статтею 78 ПК України встановлено
порядок проведення документальних
позапланових перевірок.
Відповідно до п. 78.1 ст. 78 ПК
України документальна позапланова
перевірка здійснюється за наявності
хоча б однієї з таких обставин, зокрема:
- за наслідками перевірок інших
платників податків або отримання
податкової інформації виявлено факти,
що свідчать про можливі порушення
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, якщо
платник податків не надасть пояснення
та їх документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит
контролюючого органу, в якому
зазначаються можливі порушення цим
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства
протягом 10 робочих днів з дня отримання
запиту (пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України);
- отримано судове рішення суду
(слідчого судді) про призначення
перевірки або постанову органу, що
здійснює оперативно-розшукову
діяльність, слідчого, прокурора,
винесену ними відповідно до закону (пп.
78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України).
Згідно з п. 78.4 ст. 78 ПК України про
проведення документальної
позапланової перевірки керівник
контролюючого органу приймає рішення,
яке оформлюється наказом.
документальної позапланової перевірки
платника податків надається лише у
випадку, коли йому до початку
проведення зазначеної перевірки
вручено під розписку копію наказу про
проведення документальної
позапланової перевірки.
Статтею 79 ПК України визначені
особливості проведення документальної
невиїзної перевірки.
Згідно з п. 79.1 ст. 79 ПК України
документальна невиїзна перевірка
здійснюється у разі прийняття
керівником контролюючого органу
рішення про її проведення та за
наявності обставин для проведення
документальної перевірки, визначених
статтями 77 та 78 цього Кодексу.
Документальна невиїзна перевірка
здійснюється на підставі зазначених у
підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього
Кодексу документів та даних, наданих
платником податків у визначених цим
Кодексом випадках, або отриманих в
інший спосіб, передбачений законом.

Разом з тим, суд звертає увагу на
те, що у відповідності до п. 79.2 ст. 79 ПК
України документальна позапланова
невиїзна перевірка проводиться
посадовими особами контролюючого
органу виключно на підставі рішення
керівника контролюючого органу,
оформленого наказом, та за умови
надіслання платнику податків
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення або
вручення йому чи його уповноваженому
представнику під розписку копії наказу
про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки та
письмового повідомлення про дату
початку та місце проведення такої
перевірки.

Виконання умов цієї статті надає
посадовим особам контролюючого органу
право розпочати проведення
документальної невиїзної перевірки.

Згідно п. 85.2. ст. 85 ПК України,
платник податків зобов'язаний надати
посадовим (службовим) особам
контролюючих органів у повному обсязі
всі документи, що належать або
пов'язані з предметом перевірки. Такий
обов'язок виникає у платника податків
після початку перевірки.

Фактичні обставини справи
свідчать проте, що позивачем 03.02.2014 року
з ТОВ «ФУЕРСА» укладено договір про
надання послуг №03/02. За умовами даного
договору, позивач мав надати послуги, а
ТОВ «ФУЕРСА» - прийняти та оплатити їх.

Разом з тим, відповідачем
встановлено, що на виконання цього
договору позивачем були надані
послуги, підписані акти
приймання-передачі, виписані податкові
накладні після їх реєстрації у Єдиному
державному реєстрі податкових
накладних, але відповідач зазначав, що
податкові накладні, виписані
позивачем, не були включені до Єдиного
державного реєстру податкових
накладних (стор. 4 Акту).

01.03.2014 року між позивачем та ТОВ
«ДЖІ-ЕС-СІ» було укладено договір про
надання послуг №3103. За цим договором
позивач мав надати послуги, а ТОВ
«ДЖІ-ЕС-СІ» - прийняти та оплатити їх.
Крім того, 01.03.2014 року між позивачем та
ТОВ «ДЖІ-ЕС-СІ» було укладено договір
поставки.

Як було встановлено відповідачем,
на виконання цього договору позивачем
були надані послуги, підписані акти
приймання-передачі, виписані податкові
накладні після їх реєстрації у Єдиному
державному реєстрі податкових
накладних, проте відповідач покликався
на те, що податкові накладні, надані
позивачем, не були включені до Єдиного
державного реєстру податкових
накладних (стор. 5 Акту).

24.02.2014 року між позивачем
(виконавцем) та ТОВ «Радіоактив кіно»
було укладено договір про створення на
замовлення аудіовізуального твору. У
березні позивач виписав податкові
накладні, але як зазначав відповідач
вони також не були включені до Єдиного
державного реєстру податкових
накладних (стор. 7 Акту).

В розрізі вищевикладеного, суд
звертає увагу на наступне.

Порядок ведення Єдиного
державного реєстру податкових
накладних затверджений Постановою КМУ
від 29 грудня 2010 р. № 1246 (надалі - Порядок
№ 1246). Відповідно п. 8 Порядку № 1246,
для підтвердження прийняття
податкової накладної та/або розрахунку
коригування до реєстрації продавцю
видається квитанція в електронній
формі у текстовому форматі, у якій
зазначаються реквізити зазначених
документів, відповідність
електронного документа формату
(стандарту), затвердженому Державною
податковою службою, результати
перевірки електронного цифрового
підпису, інформація про продавця, дата
та час прийняття, реєстраційний номер,
податковий період, за який подається
податкова накладна та/або розрахунок
коригування. Квитанція, на яку
накладається електронний цифровий
підпис Державної податкової служби,
підлягає шифруванню та надсилається
продавцеві засобами
телекомунікаційного зв'язку. Примірник
квитанції в електронній формі
зберігається в Державній податковій
службі.

Пунктом 11 Порядку № 1246
передбачено, що квитанція, що
підтверджує факт реєстрації
податкової накладної та/або розрахунку
коригування, надсилається протягом
операційного дня продавцеві.

Якщо протягом операційного дня
продавцеві не надіслано квитанцію, що
підтверджує прийняття (підтвердження
реєстрації) або неприйняття податкової
накладної та/або розрахунку
коригування, такі податкова накладна
та/або розрахунок коригування
вважаються зареєстрованими.

В межах розгляду справи
підтверджено, що позивач здійснив усі
заходи, які вимагались від нього для
реєстрації податкових накладних,
зокрема, податкові накладні були
направлені відповідачу.

Також позивач зазначив, що
оскільки ним не отримано квитанцій про
отримання відповідачем накладних, він
вважав, що податкові накладні включені
до єдиного державного реєстру
податкових накладних за принципом
мовчазної згоди, про що зазначено у п. 11
Порядку № 1246. Крім того, від
покупців-контрагентів запитів щодо
реєстрації накладних не надходило.

Встановлено, що 01.10.2013 року між
позивачем (покупцем) та ТОВ
«Фінансово-промислова група «Діоніка»
(постачальником) було укладено договір
купівлі-продажу №01/10/13. На виконання
умов договору ТОВ «ФПГ «Діоніка»
виписало податкові накладні, але як
зазначає відповідач дані накладні не
включені до ЄДРПН.

Проте, суд звертає увагу на те, що
згідно Порядку № 1246 платник податків
не зобов'язаний перевіряти факт
внесення податкової накладної до
ЄДРПН, а лише має право на це. Відтак,
неправомірні дії контрагента не
повинні тягти за собою
відповідальність для іншої сторони
договору.

Також суд зауважує на те, що чинне
законодавство України не зобов'язує
платника податків перевіряти
безпосередніх контрагентів на предмет
виконання ними вимог податкового
законодавства перед тим, як відносити
відповідні суми податку на додану
вартість до податкового кредиту.

Так, відповідно до ч.2 ст.61 Конституції
України межі юридичної
відповідальності мають індивідуальний
характер, поширюються на діяння, що
визнаються законом протиправними та
були вчинені саме цим платником.
Притягнення суб'єкта права до
юридичної відповідальності за діяння,
що було вчинено іншою особою, згідно з
законом є неможливим.

Таким чином, позивач не зобов'язаний
нести відповідальність за порушення
податкового законодавства його
контрагентом.

Крім того висновки відповідача про
нереальний характер здійснюваних
позивачем операцій є такими, що не
носять правого підґрунтя, з огляду про
наступне.

При встановленні факту
здійснення господарської операції
дослідженню підлягають усі первинні
документи, які належать складати
залежно від певного виду господарської
операції - договори, акти виконаних
робіт, документи про перевезення,
зберігання товарів тощо. Перевірці
підлягають фізичні, технічні та
технологічні можливості певної особи
до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, зокрема: наявність
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, у тому числі засобів для
перевезення, приміщень для зберігання
товарів тощо, можливість здійснення
операцій з відповідною кількістю
певного товару у відповідності строки
з урахуванням терміну його
придатності, доступності на ринку тощо;
наявність відповідних ліцензій та
інших дозвільних документів, що
необхідні для ведення певного виду
господарської діяльності.

Як встановлено статтею 1 Закону
України від 16.07.1999 № 996-XІV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому
числі договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції. Якщо ж
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні документи
не можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку навіть за наявності
всіх формальних реквізитів таких
документів, що передбачені чинним
законодавством.

В той час, як висновки відповідача
базуються на тому, що господарські
операції, які здійснювались позивачем
містять ознаки нереальності
(відсутність кваліфікованого
персоналу, складських приміщень,
наявність в штаті лише керівних посад і
т.ін.)

Проте, наявність або відсутність
матеріально-технічної бази у
продавця/покупця товарів і послуг не є
підставою для визнання господарських
операцій нереальними і не має
правового значення для вирішення
питання про наявність наміру сторін
щодо реального настання правових
наслідків, які обумовлені угодами, або
порушення позивачем або його
контрагентом правил оподаткування.

Податковий кодекс України не ставить
право платника податків на податковий
кредит в залежність від того, за
рахунок яких ресурсів (власних чи
залучених) здійснюється поставка
товару/послуг постачальником.

Крім того, суд звертає увагу на те,
що особливості виникнення, зміни та
припинення договірних зобов'язань,
вимоги до правочинів, умови та наслідки
їх недійсності регламентовані нормами
Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 234
Цивільного кодексу України фіктивний
правочин визнається судом недійсним.

Згідно ч. 1 статті 204
Цивільного кодексу України (далі ЦК
України) правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаним судом
недійсним (презумпція правомірності).

Таким чином, головною підставою
вважати правочин нікчемним являється
її недійсність, встановлена законом.

Фактичні обставини справи
свідчать про те, що відповідачем не
прийнято до увагу принцип презумпції
правомірності правочину, визначеного
на законодавчому рівні ст. 204 ЦК
України.

Виходячи із вищевикладених
правових нормам та аналізуючи дані
акту, суд прийшов до висновку, що
складений відповідачем акт є
необґрунтованим.

Разом з тим, порядок оформлення
результатів документальних перевірок
щодо дотримання податкового, валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
платниками податків - фізичними
особами затверджений Наказом
Міністерства Фінансів України від
14.03.2013р. № 395 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 12 квітня
2013 р. за №607/23139), (надалі - Наказ).

Відповідно до пп. 2.3.2.2. п. 2.3.2.
Розділу II Наказу зазначає, що у разі
встановлення перевіркою порушень
податкового законодавства за кожним
відображеним в акті фактом порушення
необхідно: - чітко викласти зміст
порушення з посиланням на конкретні
пункти і статті законодавчих актів, що
порушені платником податків, зазначити
період (місяць, квартал, рік) діяльності
платника податків та операцію, в
результаті якої здійснено це
порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення платника податків
або його законних представників щодо
встановлених порушень; - зазначити
первинні документи, на підставі яких
вчинено записи з обліку, та інші
документи, пов'язані з обчисленням і
сплатою податків і зборів, та докази, що
підтверджують наявність факту
порушення; - у разі відсутності
первинних документів або ненадання їх
чи інших документів, що підтверджують
факт порушення, зазначити інші докази,
що достовірно підтверджують наявність
факту порушення; - уразі відмови
платника податків або його законних
представників надати копії документів
посадовій (службовій) особі органу
державної податкової служби така особа
складає акт у довільній формі, що
засвідчує факт відмови, із зазначенням
прізвища, імені, по батькові платника
податків (його законного представника)
та переліку документів, які йому
запропоновано подати, факт про
складання такого акта відображається в
акті документальної перевірки; - у разі
надання платником податків або його
законними представниками посадовим
(службовим) особам органу державної
податкової служби письмових пояснень
щодо встановлених порушень
податкового законодавства та/або
причин ненадання первинних та інших
документів, що підтверджують
встановлені порушення, або їх копій
факти про надання таких пояснень
необхідно відобразити в акті.

Проте, текст акту не містить
письмових пояснень платника податків,
хоча, керуючись положеннями
вищезазначеного наказу, відповідач мав
їх отримати від позивача.

Також суд звертає увагу на те, що
на час звернення до суду із
адміністративним позовом, чинними є
Методичні рекомендації щодо
організації та проведення камеральних
перевірок податкової звітності
платників податків, крім перевірок
податкової декларації про майновий
стан і доходи та податкової декларації
платника єдиного податку - фізичної
особи - підприємця, затверджені наказом
Міністерства доходів і зборів України
№165 від 14. 06. 2013р. (надалі - Методичні
рекомендації №165).

Вказані Методичні рекомендації
№165 були запроваджені в органах
Міністерства доходів і зборів України
з метою поліпшення адміністрування
податків, повноти декларування
податкових зобов'язань в умовах
впровадження спеціального програмного
забезпечення для удосконалення діючих
процедур проведення камеральних
перевірок, що покращить якість
матеріалів перевірок та сприятиме
зменшенню термінів їх проведення.

В п.1.3 Методичних рекомендацій №165
визначено, що під час реалізації
Методичних рекомендацій
використовуються такі програмні
продукти: підсистеми інформаційної
системи «Податковий блок» -
«Реєстрація ПП», «Обробка податкової
звітності та платежів», «Податковий
аудит», «Аналітична система», «Облік
платежів»; єдиний реєстр податкових
накладних; АРМ «Митниця»; підсистема
«Реєстрація та облік РРО та книг обліку
розрахункових операцій АІС «Реєстри
платників податків».

Єдина система «Податковий блок»
та її підсистеми є програмними
продуктами, створеними для
використання органами Державної
податкової служби для обробки зібраної
інформації в автоматичному режимі.

Системний аналіз норм чинного
податкового законодавства свідчить, що
єдиною підставою для внесення змін до
АІС «Податковий блок», якими
коригуються задекларовані показники, є
наявність грошових зобов'язань, які
визначені податковим
повідомленням-рішенням на підставі
висновків акту перевірки про порушення
платником податків податкового
законодавства.

Вищевикладене свідчить про те, що у
відповідача не було правових підстав
для коригування Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТРЕЙДБОР»
показників податкового кредиту та
податкових зобов'язань.

З урахуванням того, що висновки,
викладені у акті від 28.07.2014 року
№1759/26-59-22-03/38124130 не може бути підставою
для внесення змін до податкової
звітності з податку на додану вартість
та враховуючи помилковість висновків
вказаного акту, суд приходить до
висновку, що дії відповідача щодо
внесення інформації, відображеної в
акті до автоматизованої системи є
протиправними.

Разом з тим, оскільки, доводи,
викладені відповідачем у акті від
28.07.2014 року №1759/26-59-22-03/38124130 не знайшли
свого документального підтвердження,
були спростовані фактичними
обставинами справи та імперативними
приписами чинного законодавства, а
збереження внесених даних та їх
використання у подальшому може
призвести до визнання нікчемними угод,
укладеними за ланцюгами постачання, до
визнання відсутньою бази об'єкта
оподаткування податком на додану
вартість і негативно відобразиться на
взаємовідносинах з контрагентами
позивача та державою, позовна вимога
про ДПІ у Шевченківському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у місті Києві
вилучити з Бази даних Податковий блок -
«Аналітична система. Перегляд
результатів співставлення. Дані
результатів перевірок» дані, які
вносились за результатами проведення
перевірки згідно Акту «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «ТРЕЙДБОР» () з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
проведенні господарських відносин із
платниками податків: ТОВ «Лайт Віжн
Продакшн» (), ТОВ
«Мічурін» () у лютому 2014
року та ТОВ «РАДЮАКТИВ КІНО» (), ТОВ «РАДЮАКТИВ РЕКЛАМА»
(), ТОВ «АГРОХІМ-ПАРТНЕР»
(), ТОВ «ДЖІ-ЕС-СІ» (), ТОВ «ФУЕРСА» () у березні 2014 року» від 28.07.2014 року
№1759/26-59-22-03/38124130, підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем як суб'єктом владних
повноважень не доведено правомірність
оспорюваних дій.

Враховуючи викладене, керуючись
статями 9, 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії ДПІ у
Шевченківському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві щодо складання Акту «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«ТРЕЙДБОР» () з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при проведенні
господарських відносин із платниками
податків: ТОВ «Лайт Віжн Продакшн» (), ТОВ «Мічурін» () у лютому 2014 року та ТОВ
«РАДІОАКТИВ КІНО» (), ТОВ
«РАДІОАКТИВ РЕКЛАМА» (),
ТОВ «АГРОХІМ-ПАРТНЕР» (),
ТОВ «ДЖІ-ЕС-СІ» (), ТОВ
«ФУЕРСА» () у березні
2014 року» від 28.07.2014 року
№1759/26-59-22-03/38124130.

Зобов'язати ДПІ у Шевченківському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у місті Києві вилучити з Бази даних
Податковий блок -«Аналітична система.
Перегляд результатів співставлення.
Дані результатів перевірок» дані, які
вносились за результатами проведення
перевірки згідно Акту «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «ТРЕЙДБОР» () з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
проведенні господарських відносин із
платниками податків: ТОВ «Лайт Віжн
Продакшн» (), ТОВ
«Мічурін» () у лютому 2014
року та ТОВ «РАДЮАКТИВ КІНО» (), ТОВ «РАДЮАКТИВ РЕКЛАМА»
(), ТОВ «АГРОХІМ-ПАРТНЕР»
(), ТОВ «ДЖІ-ЕС-СІ» (), ТОВ «ФУЕРСА» () у березні 2014 року» від 28.07.2014 року
№1759/26-59-22-03/38124130.

Постанова набирає законної сили
згідно ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
І.А. Качур