Справа № 2а-0370/2688/11
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 р.
Справа № 876/5705/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Носа С.П.,

суддів Клюби В.В.,

суддів Хобор Р.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Нововолинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Державної податкової служби на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 04.03.2013 року
у справі за позовом Нововолинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Державної податкової служби
до приватного підприємства «Сан
Моторс», товариства з обмеженою
відповідальністю «Моноліт-Сервіс»,
приватного підприємства «Стартрейд
М.В.», товариства з обмеженою
відповідальністю «Лакіс» про визнання
визнання договорів недійсними та
стягнення коштів, -

В С Т А Н
О В И В :

04.10.2011 року Нововолинська
об'єднана державна податкова інспекція
(далі - позивач) звернулася з
адміністративним позовом до
Приватного підприємства (ПП)
"Сам-Моторс", Товариства з обмеженою
відповідальністю (ТзОВ)
"Моноліт-Сервіс", ПП "Стартрейд-М.В", ТзОВ
"Лакіс" про визнання недійсними
договорів купівлі-продажу від 08 лютого
2010 року № 08/02-10, від 11 січня 2010 року №
11/01-10, від 07 травня 2010 року № 07/05-10, від 03
червня 2010 року № 0306-10 як таких, що
суперечать інтересам держави і
суспільства, та стягнення в доход
держави коштів, а саме: з ТзОВ
"Моноліт-Сервіс" 5 522,76 грн., з ПП
"Стартрейд-М.В." 9 100,00 грн., з ТзОВ "Лакіс"
12 800,00 грн. В позові зазначає, що актом
від 10 червня 2011 року № 471/26/2301/32456732
проведеної Нововолинською ОДПІ
планової виїзної перевірки ПП
«Сам-Моторс» з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01 квітня 2008
року по 31 березня 2011 року встановлено
порушення ПП «Сам-Моторс» ст.ст. 3, 4,
пункту 5.1 підпункту 5.2.1, пункту 5.2 статті
5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», в результаті
чого занижено податок на прибуток на
загальну суму 387 500,00 грн., а також
порушення статей 3, 4, підпункту 7.3.1
пункту 7.3, підпункту 7.4.1 пункту 7.4 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», що призвело до заниження
сплати податку на додану вартість (ПДВ)
на загальну суму 310 000,00 грн.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 04.03.2013 року
в адміністративному позові
Нововолинської об'єднаної державної
податкової інспекції до ПП "Сам-Моторс",
ТзОВ "Моноліт-Сервіс", ПП "Стартрейд-М.В",
ТзОВ "Лакіс" відмовлено повністю.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції позивач подав
апеляційну скаргу. Вважає, що судом
першої інстанції порушено норми
матеріального права, а саме невірно
застосовано пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону
України від 03.04.1997 № 168/97-ВР «Про податок
на додану вартість», п.5.1 ст.5 Закону
України „Про оподаткування прибутку
підприємств", норми Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", ст.ст. 213,228
Цивільного кодексу України.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
11 січня 2010 року ПП «Сам-Моторс» та ТзОВ
«Моноліт-Сервіс» уклали договір № 11/01-10
стосовно ремонту обладнання
відповідно до заявок замовника на
загальну суму 150000,00 грн. з ПДВ.
Специфікацією № 1 визначено вид робіт
та їх вартість - 100 000,01 грн. За рахунком
від 12 січня 2010 року № 1201 відповідно до
платіжного доручення від 09 квітня 2010
року № 67 ПП «Сам-Моторс» перераховано
на рахунок ТзОВ «Моноліт-Сервіс» 5 522,76
грн. з призначенням платежу «оплата за
ремонт двигуна». В свою чергу, ТзОВ
«Моноліт-Сервіс» виписано податкову та
видаткові накладні на суму 100 000,01 грн.

08 лютого 2010 року між ПП «Сам-Моторс» та
ТзОВ «Моноліт-Сервіс» укладено договір
купівлі-продажу товару - будівельних
матеріалів за номенклатурою, вказаною
у специфікації № 1 на загальну суму 73
860,00 грн. з ПДВ, у специфікації № 2 на
суму 46 140,60 грн. 11 січня 2010 року ТзОВ
«Моноліт-Сервіс» виписано видаткову та
податкову накладні № 1002 на суму 73 860,00
грн., а 17 лютого 2010 року видаткову та
податкову накладні № 1702 на суму 46 140,60
грн. Відповідно до умов договору оплата
за товар здійснюється покупцем на
розрахунковий рахунок продавця.
Доказів оплати за товар для перевірки
не надано.

Суд також встановив, що 07 травня 2010 року
між ПП «Сам-Моторс», як покупцем, та ПП
«Стартрейд-М.В.», як продавцем, укладено
договір № 07/05-10 купівлі-продажу
продукції згідно зі специфікацією,
якою визначається і ціна предмету
договору. Відповідно до специфікації №
1 предметом договору є пошиття чохлів,
шторок для автобусів на загальну суму
260 000,00 грн. з ПДВ. Продавцем виписано
податкову та видаткову накладні від 07
травня 2010 року № 070552. Покупець сплатив
продавцю 9 100,00 грн., про що свідчать
копії платіжних доручень від 19 липня
2010 року № 150 на суму 3 500,00 грн. та від 23
липня 2010 року № 158 на суму 5 600,00 грн.
Разом з тим, ПП «Сам-Моторс» укладено
договір купівлі-продажу від 03 червня 2010
року № 0306-10 із ТзОВ «Лакіс» - на тих
самих умовах, що й зазначені вище.
Відповідно до специфікації № 1 ТзОВ
«Лакіс» зобов'язувалося протягом
червня-липня 2010 року поставити
продукцію (охолоджуючу рідину, омивач
скла, цвяхи, дошку обрізну і необрізну,
ключі для ремонту автомобілів тощо) на
загальну суму 420 000,00 грн.

30 червня 2010 року ТзОВ «Лакіс» виписано
податкову та видаткову накладні № 063019
на 420 000,00 грн. з ПДВ, а ПП «Сам-Моторс»
оплатило за рахунком б/н від 30 червня 2010
року 14 780,00 грн., що вбачається з копій
платіжних доручень від 19 липня 2010 року
№ 149 на суму 3500,00 грн., від 21 липня 2010
року № 156 на суму 8 400,00 грн., від 21 липня
2010 року № 155 на суму 680,00 грн., від 12
серпня 2010 року 3 183 на суму 2 200,00 грн.
(а.с.71-77, том 1).

Позивачем проведена планова виїзна
перевірка ПП «Сам-Моторс» з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01 квітня 2008 року по 31 березня
2011 року, за результатами якої складений
акт від 10 червня 2010 року № 471/26/2301/32456732.

За наслідками перевірки позивачем
встановлено, що товар у постачальників
ПП «Стартрейд-М.В.», ТзОВ
«Моноліт-Серіс», ТзОВ «Лакіс» фактично
не придбавався, тобто, операції мали
безтоварний характер, а документування
операцій дозволило ПП «Сам-Моторс»
сформувати податковий кредит та валові
витрати і тим самим отримати податкову
вигоду у вигляді зменшення податку на
прибуток підприємств та ПДВ, що
підлягає сплаті до бюджету. Висновки
ґрунтуються на даних аналізу
податкової звітності та системі
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні Державної податкової служби
України. Таким методом встановлено, що
згідно з додатком К1 до декларації з
податку на прибуток підприємств в ТзОВ
«Моноліт-Сервіс» відсутні власні
основні засоби (склади, гаражі, інші
споруди, станки, обладнання,
товарно-матеріальні цінності та
запаси), згідно з розрахунком
комунального податку - відсутні
трудові ресурси (кількість працюючих -
одна особа). Аналогічні дані
встановлено і щодо ПП «Стартрейд-М.В.»,
ТзОВ «Лакіс».

Згідно з Цивільним кодексом України
(ЦК) - правочином є дія особи, спрямована
на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 203 ЦК передбачені загальні
вимоги, додержання яких є необхідним
для чинності правочину, зокрема, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним і т.д.
Поряд з цим, законом закріплено
презумпцію правомірності правочину:
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним. З наведеного випливає, що
правочин (договір) є правомірним, а отже
- дійсним. Неправомірність
(недійсність) правочину повинна бути
прямо передбачена законом або
встановлена рішенням суду, що набрало
законної сили. Виконання чи
невиконання сторонами зобов'язань, які
виникли з правочину, має значення лише
для визначення наслідків його
недійсності, а не для визнання
правочину недійсним. У разі, якщо
правочин ще не виконаний, він є таким,
що не створює жодних юридичних
наслідків.

Разом з тим, згідно із ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього
Кодексу. У цій же статті розмежовується
два види недійсних правочинів:
нікчемні та оспорювані. Нікчемним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом. У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. Оспорюваним є
правочин, якщо його недійсність прямо
не встановлена законом, але одна із
сторін або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом. Такий правочин
може бути визнаний недійсним судом.

У Постанові Пленуму Верховного Суду
від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними"
(Постанова № 9) Верховний Суд України
розтлумачив, що нікчемний правочин є
недійсним через невідповідність його
вимогам закону та не потребує визнання
його таким судом. Оспорюваний правочин
може бути визнаний недійсним лише за
рішенням суду (пункт 4 Постанови № 9).
Виконання чи невиконання сторонами
зобов'язань, які виникли з правочину,
має значення лише для визначення
наслідків його недійсності, а не для
визнання правочину недійсним. У разі,
якщо правочин ще не виконаний, він є
таким, що не створює жодних юридичних
наслідків (частина перша ст. 216 ЦК
України, пункт 7 Постанови № 9).

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 16 січня 2013
року у справі № 2а/0370/2022/11 встановлено
виконання зобов'язань за договорами ПП
«Сам-Моторс» із ТзОВ «Моноліт-Сервіс»,
ПП «Стартрейд-М.В.», ТзОВ «Лакіс» (від 08
лютого 2010 року № 08/02-10, від 11 січня 2010
року № 11/01-10, від 07 травня 2010 року №
07/05-10, від 03 червня 2010 року № 0306-10), тобто,
підтверджено реальність вчинених
господарських операцій.

Відповідно до частини першої ст.72 КАС
України не належить доказувати
обставини, встановлені в іншому
судовому рішенні, що набрало законної
сили; обставини вважаються
встановленими в іншому судовому
рішенні, якщо про це зазначено у
мотивувальній чи резолютивній
частинах цього рішення. З огляду на
викладене встановлені у мотивувальній
частині постанови від 16 січня 2013 року,
що набрала законної сили, обставини про
товарний характер операцій за спірними
договорами не доказуються при розгляді
цієї справи з участю Нововолинської
ОДПІ та ПП «Сам-Моторс».

Під час перевірки податковий орган не
встановив обставин, які б свідчили про
умисел ПП «Сам-Моторс» на укладення
договорів із ПП «Старлейд-М.В.», ТзОВ
«Моноліт-Сервіс», ТзОВ «Лакіс» без
наміру створити наслідки, які
передбачені цими договорами. Виконання
договірних зобов'язань з поставок за
договорами, які позивач просить
визнати недійсними, встановлено
постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 16 січня 2013
року у справі № 2а/0370/2022/11 у справі за
позовом ПП «Сам-Моторс» до
Нововолинської ОДПІ про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,
прийнятих на підставі акта перевірки
від 10 червня 2011 року № 471/26/2301/32456732, що
набрала законної сили.

Згідно з пунктом 180.1 ст. 180 Податкового
кодексу України для цілей
оподаткування платником податку на
додану вартість є: будь-яка особа, що
провадить господарську діяльність і
реєструється за своїм добровільним
рішенням як платник податку у порядку,
визначеному статтею 183 цього розділу.

Таким чином колегія суддів прийшла до
висновку, що викладені в акті перевірки
висновки суб'єкта владних повноважень
про порушення ПП «Сам-Моторс» вимог
ст.ст. 203, 215, 216, 228 ЦК України не
підтверджуються дослідженими судом
доказами, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити.

З огляду на викладене, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а
також відсутня невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

У Х В А Л И
В :

Апеляційну скаргу Нововолинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Державної податкової служби
залишити без задоволення, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 04.03.2013 року
у справі № 2а/0370/2688/11 без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Нос С.П.

Судді
Клюба В.В.

Хобор Р.Б.