Справа № 820/7936/14
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 р.Справа № 820/7936/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.

Суддів: Макаренко Я.М. , Шевцової Н.В.

за участю секретаря судового засідання
Мінаєвої О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Харківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 26.06.2014р.
по справі № 820/7936/14

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська
ферросплавна компанія"

до Харківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області

треті особи Харківська митниця
Міндоходів , акціонерне
товариство "ОТП Банк"

про скасування податкових повідомлень
- рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, товариство з обмеженою
відповідальністю "Українська
ферросплавна компанія", звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Харківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області, треті особи - Харківська
митниця Міндоходів, акціонерне
товариство "ОТП Банк", в якому просить
суд: скасувати податкові повідомлення -
рішення від 11.11.2013 р.: № про
донарахування 1068537,0 грн., за порушення
ст. 2 Закону України "Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті" від 23.09.94 р. №185/04-ВР та №
про донарахування 1020,0 грн. за порушення
ст.9 п.1 Декрету КМУ "Про систему
валютного регулювання та валютного
контролю" від 16.02.93 р. №15-93.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 26.06.2014 р. по
справі № 820/7936/14 адміністративний позов
задоволено. Скасовані податкові
повідомлення-рішення Харківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області від
11.11.2013 року №, №.

Відповідач, Харківська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, не погодився з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу. Свою незгоду з
постановою суду обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права,
та зазначає, що оскаржані податкові
повідомлення - рішення прийняті
відповідно до норм чинного
законодавства, а позовні вимоги
позивача є безпідставними та
необґрунтованими. Просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 26.06.2014 р. по
справі № 820/7936/14 та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні позовних
вимог відмовити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм чинного
законодавства, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, переглядаючи
судове рішення у даній справі в межах
доводів апеляційної скарги у
відповідності до ч.1 ст. 195 КАС України,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи встановлено, що
Харківською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Харківській
області було проведено документальну
позапланову виїзну перевірку
товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська
ферросплавна компанія" по
зовнішньоекономічних договорах №24/11-05
UFSK від 24.05.2011 року за період з 24.05.2011 року
по 07.10.2013 року, №22/12 UFSK від 17.09.2012 року за
період з 17.09.2012 року по 07.10.2013 року та
№21/12 UFSK від 21.09.2012 року за період з 21.09.2012
року по 07.10.2013 року, про що було складено
акт від 18.10.2013 р. акт №503/20-23-22-03-08/35350616
(т.1, а.с.11-21).

Під час перевірки були встановлені
порушення позивачем вимог: ст.2 Закону
України "Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті", ст. 4
вищеназваного закону, нарахування пені
за ставкою 0,3% за кожний день
простроченої дебіторської
заборгованості (розрахунок пені
наведено у додатку № 3); ст.9 Декрету
Кабінету міністрів України від 16.02.93 р.
№15-93 та наказ Міністерства фінансів
України від 25.12.95 року №207,
зареєстрованому в Міністерстві
юстиції України 11.01.96 року за №18/1043.

На підставі вищезазначеного акту
відповідачем 11.11.2013 року були прийняті
податкові повідомлення-рішення
№, яким позивачу нараховано суму
грошового зобов'язання в розмірі 1068537,0
грн. за порушення ст.2 Закону України
"Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті" та №, яким
позивачу нараховано суму грошового
зобов'язання в розмірі 1020,0 грн. за
порушення вимог валютного
законодавства за порушення ст.9 Декрету
Кабінету Міністрів України від 19.02.93 р.
№15-93 (т.1, а.с.28-29).

Позивач, не погодившись із зазначеними
рішеннями, звернувся до суду з даним
позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з їх
обгрунтованості та протиправності
податкових повідомлень - рішень
Харківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області від 11.11.2013 року №, №.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
таких підстав.

З матеріалів справи встановлено, що у
вересні-жовтні 2012р. відповідно до умов
зовнішньоекономічних контрактів
№24/11-05 UFSK від 24.05.2011 р. з компанією "Nichelcrom
Accial Inox S.p.A", Італія,, №22/12 UFSK від 17.09.2012 р.
з фірмою "STAPPERT SPEZIAL-STAHL Handel GmbH",
Німеччина, №21/12 UFSK від 21.09.2012 р. з фірмою
"ACCIAIERIE VALBRUNA S.P.A", Італія, позивачем як
покупцем, були ввезені на митну
територію України товари - металевий
прокат у вигляді листів, прутків різних
розмірів.

Відповідно до умов вищезазначених
імпортних контрактів, в підтвердження
виконання зобов'язань по поставці на
адресу покупця, сторонами були
підписані акти здачі-приймання
товарів. Умовами вищезазначених
імпортних контрактів також
передбачений дозвіл на подальший
реекспорт товарів в інші країни.
Поставка товарів за вказаними
імпортними контрактами та його оплата
здійснені у вересні - жовтні 2012р.

З 1 по 5 жовтня 2012р. товари перебували на
території України під митним
контролем, що підтверджується
відповідними оформленими документами.
5 жовтня 2012 р. після завершення
процедури митного контролю за
переміщенням товарів, позивачем було
здійснене митне оформлення вивезення
вищезазначених товарів в режимі
реекспорту відповідно до умов
експортного контракту №11/12 UFSK від
12.09.2012 р., оформлена митна декларація
ЕК11АА №80700000/2012/442646, та товари були
вивезені за межі митної території
України.

Розрахунки за вищезазначеним
експортним контрактом проведені в
повному обсязі. Експортна операція за
контрактом №11/12 UFSK від 12.09.2012р. знята
уповноваженим банком з валютного
контролю, проте операції з ввезення цих
же товарів на митну територію України
за контрактами №24/11-05 UFSK від 24.05.2011р.,
№22/12 UFSK від 17.09.2012р., Хя21/12 UFSK від 21.09.2012р
вважаються незавершеними внаслідок не
оформлення МД при ввезенні товарів.

Відповідач підтвердив в акті перевірки
той факт, що товари від нерезидентів за
контрактами №24/11-05 UFSK, №22/12 UFSK, №21/12 UFSK
надійшли на митну територію Україні та
були оформлені позивачем в митний
режим реекспорту, після чого були
відправлені на реекспорт по
експортному контракту №11/12 UFSK від 12.09.12
р., за яким будь-яка заборгованість
відсутня та порушення валютних строків
немає. Товари за вказаними імпортними
контрактами надійшли на територію
України 1 жовтня 2012 р., а вже 5 жовтня 2012р.
були оформлені в митний режим
реекспорту та відправлені за межі
митної території України згідно з
умовами експортного контракту №11/12 UFSK
від 12.09.12р., та валютна виручка за
вказаним експортним контрактом
повністю надійшла в Україну на протязі
вересня-жовтня 2012р.

Згідно статті 1 Закону України "Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті" виручка резидентів у
іноземній валюті підлягає зарахуванню
на їх валютні рахунки в уповноважених
банках у строки виплати
заборгованостей, зазначені в
контрактах, але не пізніше 180
календарних днів з дати митного
оформлення (виписки вивізної вантажної
митної декларації) продукції, що
експортується, а в разі експорту робіт
(послуг), прав інтелектуальної
власності - з моменту підписання акта
або іншого документа, що засвідчує
виконання робіт, надання послуг,
експорт прав інтелектуальної
власності. Перевищення зазначеного
строку потребує висновку центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері економічного
розвитку.

Відповідно до статті 2 Закону України
"Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті" імпортні операції
резидентів, які здійснюються на умовах
відстрочення поставки, в разі, коли
таке відстрочення перевищує 180
календарних днів з моменту здійснення
авансового платежу або виставлення
векселя на користь постачальника
продукції (робіт, послуг), що
імпортується, потребують висновку
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
економічного розвитку.

Згідно ст.1 Закону України "Про
зовнішньоекономічну діяльність"
моментом експорту (імпорту) є момент
перетину товаром митного кордону
України, або момент переходу права
власності на зазначений товар, що
експортується чи імпортується від
продавця до покупця. А моментом
здійснення експортного (імпортного)
контракту є момент, на який здійснено
всі обов'язки за зазначеним контрактом.

Відповідно до ст. 198 Митного кодексу
України, якщо за умовами перевезення
митне оформлення товарів у повному
обсязі здійснюється не в місці
перетину митного кордону, а
перевезення здійснюється із зміною
транспортного засобу у пункті пропуску
через державний кордон України, органу
доходів і зборів у пункті пропуску
через державний кордон України
подаються транспортні, комерційні та
інші супровідні документи, що містять
відомості про товари, достатні для їх
ідентифікації та необхідні для
прийняття рішення про можливість їх
пропуску через митний кордон України.

Таким чином, первинним є перетин
товаром митного кордону України, як
умова здійснення імпорту. Митне
оформлення товарів, як наступна подія,
має інше правове значення.

Відповідно до ст. 319 Митного кодексу
України, товари, що переміщуються через
митний кордон України, крім митного
контролю, можуть підлягати державному
санітарно-епідеміологічному,
ветеринарно-санітарному,
фітосанітарному, екологічному та
радіологічному контролю. У пунктах
пропуску через державний кордон
України зазначені види державного
контролю (крім радіологічного)
здійснюються органами доходів і зборів
у формі попереднього документального
контролю на підставі інформації,
отриманої від державних органів,
уповноважених на здійснення цих видів
контролю, з використанням засобів
інформаційних технологій. Органи
доходів і зборів взаємодіють з
державними органами, уповноваженими на
здійснення зазначених видів контролю,
координують роботу з їх здійснення у
пунктах пропуску через державний
кордон і в зонах митного контролю на
митній території України в порядку,
встановленому цим Кодексом та іншими
законами України.

Товаросупровідні документи на товар,
імпортований позивачем на виконання
контракту №24/11-05 UFSK від 24.05.2011р. з
компанією "Nichelcrom Accial Inox S.p.A", Італія, а
саме накладні CMR та витяг з ПП, а також
інвойси, містять відмітки митниці на
кордоні - Ягодинської митниці про
надходження товару на територію
України 01.10.2012 року.

Товаросупровідні документи на товар,
імпортований позивачем на виконання
контракту №22/12 UFSK від 17.09.2012р року з
фірмою "STAPPERT SPEZIAL-STAHL Handel GmbH", Німеччина,
а саме накладні CMR та витяг з ПП, а також
інвойси, містять відмітки митниці на
кордоні - Ягодинської митниці про
надходження товару на територію
України 01.10.2012 року.

Товаросупровідні документи на товар,
імпортований позивачем на виконання
контракту №21/12 UFSK від 17.09.2012 р. року з
фірмою "ACCIAIERIE VALBRUNA S.P.A", Італія, а саме
накладні CMR та витяг з ПП, а також
інвойси, містять відмітки митниці на
кордоні - Ягодинської митниці про
надходження товару на територію
України 01.10.2012 року.

На вказаних документах містяться
відмітки митниці призначення -
Харківської митниці про взяття товару
під митний контроль.

Матеріалами справи підтверджено, що
товар за контрактом №24/11-05 UFSK від 24.05.2011
р. від нерезидента - фірми "Nichelcrom Accial Inox
S.p.A", Італія з граничними термінами
поставки 17.03.2013 року (на суму 9570,44 євро)
та 24.03.2013 року (на суму 86575,76 євро)
надійшов на територію України 01.10.2012
року (на загальну суму 96146,2 євро), за
контрактом №22/12 UFSK від 17.09.2013р від
нерезидента - фірми "STAPPERT SPEZIAL-STAHL Handel
GmbH", Німеччина, з граничними термінами
поставки 20.03.2013 року на суму 66158,00 євро
надійшов на територію України 1 жовтня
2012 р., за контрактом №21/12 UFSK від 21.09.2013р
від нерезидента - фірми ACCIAIERIE VALBRUNA S.P.A",
Італія, з граничними термінами
поставки 23.03.2013 року на суму 28128,60 євро
надійшов на територію України 1 жовтня
2012 р., тобто товари надійшли на
територію Укроаїни без порушення
встановленого ст. 2 Закону України "Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті" терміну.

Відповідач, зазначивши в акті
перевірки позивача ті факти, що товари
від нерезидентів "Nichelcrom Accial Inox S.p.A",
Італія, STAPPERT SPEZIAL-STAHL Handel GmbH", Німеччина ,
ACCIAIERIE VALBRUNA S.P.A", Італія, перетнули
кордон України та були оформлені
позивачем в режим реекспорту в рамках
180-денного терміну з моменту
перерахування нерезидентам авансових
платежів, фактично дані обставини до
уваги не прийняв, оскільки визначив, що
до моменту оформлення таких товарів в
режим імпорту та оформлення
відповідної ВМД, їх вартість
вважається простроченою дебіторською
заборгованістю. Таке розуміння норми
Закону України "Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті"
колегія суддів вважає необґрунтованим.

Діючим законодавством України,
зокрема, статтями 86-88 Митного кодексу
України, передбачена можливість
поміщення товарів в митний режим
реекспорту, за умови, що такі товари на
момент ввезення на митну територію
України мали статус іноземних товарів
(а отже, не могли бути розміщені в
митний режим імпорту), за умови
ідентифікації митним органом товарів,
заявлених у такий режим, як таких, що
були раніше ввезені на митну територію
України.

Відповідно до ст. 71 Митного кодексу
України, позивач реалізував своє право
на обрання митного режиму, в який він
бажає помістити ввезені товари, шляхом
обрання митного режиму реекспорту.
Матеріалами справи підтверджена
відповідність вимогам чинного
законодавства України митних процедур,
що застосовані при ввезенні товару
«прокат плоский та прутки з
корозійностійкої сталі» на митну
територію України та його подальшому
вивезенні в режимі реекспорту. Зокрема,
митним органом підтверджено, що товари
за імпортними контрактами №24/11-05 UFSK,
№22/12 UFSK, №21/12 UFSK перетнули митний
кордон України 1 жовтня 2012р., мали
статус іноземних (не були випущені для
вільного обігу на митній території
України), після ввезення на митну
територію України перебували під
митним контролем з 03.10.12 р., та з моменту
перетину митного кордону України до
05.10.2012 р. (оформлення в режим реекспорту)
не були поміщені у митний режим.

Пунктом 1.1 Інструкції про порядок
здійснення контролю за експортними,
імпортними операціями, затверджено
постановою Правління Національного
банку України від 24.03.1999 р. №136,
визначенно поняття «момент здійснення
поставки», як момент оформлення МД (у
випадку ввезення продукції на
територію України, якщо така продукція
згідно з законодавством України
підлягає митному оформленню) або
виконання нерезидентом усіх
зобов'язань щодо поставки, покладених
на нього за договором (в інших
випадках).

Матеріалами справи підтверджується
факт виконання нерезидентами своїх
зобов'язань по поставці товару,
відповідно до умов поставки РСА
(Інкотермс-2000) за імпортними
контрактами №24/11-05 UFSK, №22/12 UFSK, №21/12 UFSK,
про що свідчать залучені до матеріалів
справи накладні СМR, які є посвідченням
фактів передачі нерезидентами товару
відповідним перевізникам. Всі
документи, що підтверджують факт
повного виконання нерезидентами своїх
зобов'язань за імпортними контрактами,
та на підставі яких відбулося списання
дебіторської заборгованості за
вказаними контрактами, оформлені
належним чином у повній відповідності
з вимогами діючого законодавства
України.

Крім того, згідно з митним
законодавством України у випадку, якщо
декларант реалізує своє право обрати
митне оформлення товарів в митний
режим реекспорту, необхідною та
обов'язковою умовою розміщення в такий
режим є збереження ввезеними товарами
статусу іноземних, тобто не оформлення
їх в митний режим імпорту до моменту
оформлення в митний режим реекспорту.
Таким чином, діюче законодавство
України не передбачає можливість
митного оформлення товарів в митний
режим імпорту (з оформленням МД типу
ІМ-40) у випадку подальшого розміщення
ввезених товарів в митний режим
реекспорту. В даному випадку товари за
імпортними контрактами були розміщені
в митний режим реекспорту з
оформленням митної декларації ЕК11АА
№807100000/2012/442646 від 05.10.2012 р., що також є
підтвердженням здійснення поставки за
імпортними контрактами в межах
законодавчо встановлених термінів
завершення імпортних операцій.

Відповідач в своєї апеляційній скарзі
не надав ніяких доказів порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
або доказів наявності інших підстав
для скасування судового рішення та
ухвалення нового рішення, що
передбачені статтею 202 КАС України.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Відповідачем не доведено
правомірність своїх рішень.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій, бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, серед іншого, чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення. При розгляді справи
встановлено, що при прийнятті
оскаржуваного податкових
повідомлень-рішень відповідач діяв
необґрунтовано, без врахування всіх
обставин справи та всупереч вимогам
податкового і митного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що при прийнятті
постанови Харківського окружного
адміністративного суду від 26.06.2014 р. по
справі № 820/7936/14 суд дійшов вірних
висновків щодо встановлення обставин
справи і правильно застосував норми
матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 26.06.2014р. по
справі № 820/7936/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Мінаєва
О.М.Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М.
Шевцова Н.В. Повний текст ухвали
виготовлений 29.09.2014 р.