Справа № 810/4411/14
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2014 року 810/4411/14

приміщення суду за адресою: м. Київ, бул.
Лесі Українки, 26,

час прийняття постанови : 13 год. 40
хв.

Київський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
Лиска І.Г. ,

при секретарі судового засідання
Васковець М.С., за участю представника
відповідача, розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом Приватного
підприємства "Фірма Каре" до
Васильківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 19.06.2014 року
№,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Приватне підприємство "Фірма Каре" з
позовом до Васильківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про визнання
протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення від
19.06.2014 року №.

У обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що у червні 2014 року
Васильківською об'єднаною Державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Київській
області (надалі - відповідач) було
проведено позапланову невиїзну
перевірку Приватного підприємства
«Фірма Каре» (надалі - позивач) з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
фінансово-господарських відносин з ТОВ
«Інтро Груп».

04 червня 2014 року на підставі проведеної
перевірки відповідачем був складений
Акт про результати позапланової
невиїзної перевірки позивача з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
фінансово-господарських відносин з ТОВ
«Інтро Груп» № 2152/22- 01/19409105 (надалі - Акт
перевірки).

На підставі Акту перевірки,
відповідачем було прийняте податкове
повідомлення-рішення від 19.06.2014 р. №
про сплату податку на додану
вартість - 100000,00грн., код
14010100, штрафних (фінансових) санкцій - 25
000,00 грн., застосованих за порушення п.
198.3, п. 198.6, ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 р.

Позивач вважає, що оскаржуване
податкове повідомлення-рішення,
винесене на підставі висновків, які не
відповідають дійсним обставинам,
вимогам чинного законодавства, є
необґрунтованими, помилковими та
безпідставними, порушують права та
інтереси підприємства, тому звернувся
з даним позовом до суду.

У судовому засіданні 09.09.2014 року
представник позивача Пшенична В.В.
позовні вимоги підтримала у повному
обсязі, просила суд позов задовольнити,
підтвердила обставини, викладені у
позовній заяві та письмових
поясненнях.

У судове засідання 22.09.2014 року
представник позивача не з'явилась, про
дату, час та місце розгляду справи була
повідомлена належним чином, 22.09.2014 року
Директором ПП «Фірма Каре» Доброштан
О.П. було надано суду клопотання про
розгляд справи без участі
представника позивача.

Судом прийнято рішення про розгляд
справи у відсутності представника
позивача, на підставі наявних у справі
матеріалах.

Відповідач позов не визнав, в
обґрунтування заперечень проти позову
зазначив, що оскаржуване податкове
повідомлення-рішення є правомірним.

У судовому засіданні представник
відповідача Макаренко С.В. позов не
визнав, заперечував проти позовних
вимог, з підстав зазначених у письмових
запереченнях на позовну заяву, просив
відмовити у задоволенні позову,
зазначив, що позовні вимоги є
безпідставними, а оскаржуване
податкове повідомлення - рішення є
таким, що прийняте у відповідності до
вимог чинного законодавства.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
вислухавши представників сторін, суд
вважає встановленими наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Приватне підприємство «Фірма Каре»
зареєстровано як юридичну особу
22.06.1993року Виконавчим комітетом
Фастівської міської ради Київської
області , що підтверджується
Свідоцтвом про державну реєстрацію
юридичної особи Серії А00 №099572.

Видами діяльності ПП «Фірма Каре» за
КВЕД -2010 є: неспеціалізована оптова
торгівля, пакування, виробництво
інших готових металевих виробів,
вантажний автомобільний транспорт,
оптова торгівля іншими проміжними
продуктами, роздрібна торгівля
залізними виробами, будівельними
матеріалами та санітарно - технічними
виробами в спеціалізованих магазинах,
що підтверджується Довідкою АБ №577743 з
ЄДРПОУ.

Як свідчать матеріали справи, у період
з 28.05.2014 року по 03.06.2014 року
Васильківською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Київській
області, згідно із пп. 78.1.1 ст.78, ст.79
розділу II Податкового кодексу України
від 02.12.10 № 2755-УІ відповідно до наказу
начальника Васильківської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області № 370 від
27.05.2014 року проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
Приватного підприємства «Фірма Каре»
(код за ), скорочена назва -
ПП «Фірма» Каре», з питань дотримання
вимог податкового законодавства при
здійсненні фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ «Інтро Груп» (код
за ) за січень 2014 року.

За результатами перевірки було
складено Акт про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ПП «Фірма Каре» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ «Інтро Груп» за
січень 2014 року № 2152/22- 01/19409105 від 04.06.2014
року .

Перевіркою ПП «Фірма Каре» встановлено
порушення позивачем п.п.198.3, п.п. 198.6
ст.198, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу
України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (зі
змінами та доповненнями), в результаті
чого занижено податок на додану
вартість в період, що перевірявся, на
загальну суму 100000 грн., в тому числі за
січень 2014 року.

На підставі Акту перевірки,
відповідачем було прийняте податкове
повідомлення-рішення від 19.06.2014р. №
про сплату податку на додану
вартість - 100 000,00грн., код
14010100, штрафних (фінансових) санкцій - 25
000,00 грн., застосованих за порушення п.
198.3, п. 198.6, ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 р.

Не погоджуючись з податковим
повідомленням - рішення від 19.06.2014 р.
№ позивач звернувся з даним
позовом до суду.

Частиною 2 статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно із частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого: 1) суд вирішує
справи відповідно до Конституції та
законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України; 2) суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Законодавчим актом, який регулює
відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства є
Податковий кодекс України від 2 грудня
2010 року № 2755-VI.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44
Податкового кодексу України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Згідно з підпунктом 14.1.36 Податкового
кодексу України, господарська
діяльність - діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Згідно пункту 198.1 статті 198 Податкового
кодексу України, право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше;

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною (пункт 198.2 статті
198 Податкового кодексу України).

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті
39 цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

У силу вимог пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті
201 цього Кодексу.

Суд звертає увагу на те, що первинні
документи для надання їм юридичної
сили повинні мати обов'язкові
реквізити, передбачені статтею 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" від 16
липня 1999 року № 996-XIV. В іншому випадку,
відповідно до підпункту пункту 198.6
статті 198 Податкового кодексу України,
у платника податків не виникає права
відносити до складу податкового
кредиту суми податку на додану
вартість без належних на те документів,
обов'язковість заповнення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Частиною 1статті 9 вказаного Закону
визначено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції
(частина 2 статті 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні").

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового
кодексу України встановлено, що
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках такі
обов'язкові реквізити: а) порядковий
номер податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Згідно пункту 201.10 вказаної статті,
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Зі змісту зазначених положень слідує,
що необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (робіт або
послуг) сум до податкового кредитує
факт придбання товарів (робіт або
послуг) з метою їх використання в
господарській діяльності.

Тому, при розгляді тверджень органу
державної податкової служби про
безтоварність господарської операції
підлягає перевірці факт здійснення
господарської операції.

В такому випадку дослідженню
підлягають усі первинні документи, які
належить складати залежно від певного
виду господарської операції: договори,
акти здачі прийняття робіт,
проектно-кошторисна документація,
видаткові накладні, документи про
перевезення, зберігання витратних
матеріалів, використання у
господарській діяльності товарів,
тощо.

Для повного, всебічного розгляду
справи, судом в ході судового розгляду
справи витребовувались у позивача:
письмові пояснення щодо суті, обсягу,
змісту та вартості наданих
консультаційних послуг, їх тематики та
відповідності профілю господарської
діяльності підприємства, для чого
також було запропоновано позивачу
забезпечити явку посадових осіб
підприємства для надання пояснень з
приводу дійсності надання
консультаційних послуг їх змісту та
обсягу, а також витребовувались
документальні підтвердження
позитивної зміни майнового стану
підприємства в результаті отримання
даних послуг, оскільки їх вартість
майже дорівнює вартості основних
фондів підприємства разом з іншими
матеріальними ресурсами; інформація з
приводу продажу віників, їх
специфікації, транспортування, докази
на підтвердження того де зберігались
зазначені віники, акти приймання,
розміщення, складування та подальше
використання у власній господарській
діяльності або обліковування в
бухгалтерській звітності як залишків,
а також вся наявна первинна
документацію по взаємовідносинах з ТОВ
"Інтро Групп" за період, що перевірявся
податковим органом.

Як вбачається з акту перевірки,
податкове повідомлення-рішення
стосується господарських операцій з
ТОВ "Інтро Груп", що відбулись у січня
2014 року , таким чином, саме цим
операціям суд надає оцінку.

Під час проведення перевірки, ПП "Фірма
Каре" на запит органу ДПС було надано
завірені копії документів по
взаємовідносинах з ТОВ «Інтро Груп»,
(код за ): Договір №5 від
01.01.2014 року; платіжні доручення; копії
актів виконаних робіт виданих ПП "Фірма
Каре"; копії видаткових накладних
виданих ПП "Фірма Каре"; копії
податкових накладних виданих ПП "Фірма
Каре". Як встановлено у судовому
засіданні, іншої первинної
бухгалтерської документації по
взаємовідносинам з ТОВ "Інтро Груп"
позивачем під час перевірки надано не
було.

Із матеріалів справи судом
встановлено, що 01.01.2014 року між ТОВ
«Інтро Груп» (виконавець) та ПП «Фірма
Каре» (замовник) було укладено Договір
про надання консультаційних послуг
№5 , відповідно до якого замовник
доручає . а виконавець бере на себе
зобов'язання надавати замовнику
консультації з питань
бухгалтерського обліку та податкової
політики компанії. Крім того, один раз
на тиждень виконавець робить та
передає замовнику моніторинг
законодавства по питанням, пов'язаним
з господарською діяльністю замовника.

Консультаційні послуги надаються
замовнику за його письмовим або усним
запитом для цього замовник назначає
серед своїх працівників осіб, які
уповноважені звертатись із запитам
згідно Договору та завжди інформувати
про це компанію.

Терміни та форма надання послуг
узгоджуються в додатках до Договору
або шляхом обміну кореспонденцією.

ТОВ "Інтро Груп" виписано ПП «Фірма
Каре» Акти виконаних робіт, видаткові
та податкові накладні, перелік яких
зазначено в Акті перевірки та які
надані позивачем суду та належним
чином завірені копії яких містяться в
матеріалах справи.

Так, надані позивачем Акти
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
складені формально, обмежившись фразою
«Консультаційні послуги», предмет
послуг відсутній, звіти про виконану
роботу відсутні, що не дає змоги
доведення використання цих послуг у
господарській діяльності
підприємства.

Зі змісту актів прийому-передачі
послуг немає можливості встановити
зв'язок з господарською операцією, що
здійснювалась. Крім того, формальність
складення актів прийому-передачі
послуг позбавляє їх ознак документу.

Види наданих згідно акту прийому-здачі
послуг носять загальний характер.

Позивачем також не надано пояснень,
яким саме чином зазначені в акті
послуги використовувались ним у
власній господарській діяльності.

Підсумовуючи викладене та оглянувши
надані суду акти здачі-прийняття та
податкові накладні, суд відмічає, що
зазначена в них інформація щодо
переліку послуг не дає можливості
визначити, які саме послуги надавалися,
оскільки перелік послуг носить
загальний характер та не
ідентифікований по відношенню до
практичного застосування позивачем
отриманих послуг.

Крім того, на підтвердження надання
послуг представником позивача було
надано оригінали матеріалів, які були
використані під час семінарів, дата
складання яких, походження та
авторство не відомі, оскільки під час
огляду вказаних матеріалів було
встановлено, що вони мають ознаки
зразків періодичної преси, а саме
Податкового віснику України. Надані
матеріали не систематизовані до
предметів семінарів, а також мають на
собі ознаки часткового видалення
інформації щодо її походження та
належності до відповідного
періодичного спеціального видання.

Будь-яких пиcьмових запитів на
проведення консультацій,
кореспонденції або додатків до
Договору №5 від 01.01.2014 року, що
передбачені п. 1.4 та п. 1.5 Договору №5 від
01.01.2014 року представник позивача також
суду не надав.

Надаючи оцінку доказам, наданим
представником позивача разом з
клопотанням від 19.09.2014 року (вх. №15806/14
від 22.09.2014 року), а саме: Додатковій
угоді №1 від 08.01.2014 року до Договору на
надання консультаційних послуг№5 від
01.01.2014 року, звіту від 31.01.2014 року
відносно наданих послуг по Договору
на надання консультаційних послуг№5
від 01.01.2014 року, Актів приймання -
передачі від 31.01.2013 року до Договору на
надання консультаційних послуг№5 від
01.01.2014 року, суд критично ставиться до
факту дійсності складання вказаних
документів у вказані терміни, оскільки
про їх складання та існування позивач
не інформував податковий орган під час
перевірки та складання Акту перевірки
від 04.06.2014 року, а також інформація щодо
їх наявності, посилання на них
відсутні у позовній заяві та
заперечувались представником позивача
у судовому засіданні 09.09.2014 року, та вже
після того, як суд сформулював питання
з даного приводу було надано копії
вказаних документів без підтвердження
їх оригіналами.

Крім того, представником позивача під
час судового розгляду справи не було
надано суду жодного оригіналу
витребуваного документу та не надано
доказів на підтвердження позитивної
зміни майнового стану ПП "Фірма Каре" в
результаті отримання консультаційних
послуг.

Також, судом встановлено, що між ТОВ
«Інтро Груп» та ПП «Фірма Каре» було
укладено Договір купівлі-продажу від 1
січня 2014 року, відповідно до умов якого
продавець зобов'язується в порядку та
на умовах визначених цим Договором,
поставити та передати у власність
покупця товар, а саме: віник сорго
(просяні), а покупець зобов'язується в
порядку та на умовах, визначених даним
договором, прийняти і здійснити
оплату за товар на умовах передбачених
даним договором.

Під час перевірки позивачем не було
надано відповідачу копії зазначеного
Договору, а лише надано видаткові та
податкові накладні, перелік яких
міститься в матеріалах справи.

Оригіналів жодних документів що
стосуються взаємовідносин позивача з
ТОВ "Інтро Груп" з приводу купівлі
віників представником позивача суду
надано не було.

Отже, надані суду 22.09.2014 року документи
не беруться до уваги, оскільки під час
перевірки позивачем надані не були,
оригінали документів суду не надано та
у судових засіданнях, які відбувались
до 22.09.2014року представник позивача про
їх існування не зазначалось, як і не
зазначав про них позивач під час
проведення перевірки та у позовній
заяві.

Таким чином, належної та допустимої
інформації з приводу продажу віників,
їх специфікації, транспортування,
доказів на підтвердження того де
зберігались зазначені віники, акти
приймання, розміщення, складування та
подальше використання у власній
господарській діяльності або
обліковування в бухгалтерській
звітності як залишків позивачем суду
не надано.

Також, судом враховано, що у
підтвердження оплати послуг за
Договором №5 від 01.01.2014 року та
Договором купівлі-продажу від 01.01.2014
року позивачем належних доказів не
надано.

Вказані обставини у сукупності
свідчать про те, що господарські
операції позивача були оформлені лише
формально, при цьому первинні
документи, складені за результатами
надання послуг та придбання віників
містять недоліки, надання послуг та
купівля віників не підтверджено.

Крім того, позивачем або представником
позивача не надано суду доказів на
підтвердження реальних змін майнового
стану ПП "Фірма Каре" за результатами
господарських операцій з ТОВ "Інтро
Групп".

Таким чином, перевіривши реальність
виконання договорів надання послуг та
купівлі - продажу суд погоджується з
висновками податкового органу щодо
відсутності підстав для включення до
складу податкового кредиту сум податку
на додану вартість, сплачених
відповідно до податкових накладних у
зв'язку із придбанням у ТОВ "Інтро Груп"
послуг та товарів.

Водночас, за відсутності факту
придбання товарів та надання послуг
або в разі якщо придбані товари та
послуги не призначені для використання
у господарській діяльності платника
податку, відповідні суми не можуть
включатися до складу податкового
кредиту з податку на додану вартість,
навіть за наявності формально
складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає
висновок відповідача про порушення ПП
«Фірма Каре» вимог пункту п.п.198.3, п. п.
198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу
України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (зі
змінами та доповненнями), в результаті
чого занижено податок на додану
вартість в період, що перевірявся, на
загальну суму 100000грн., в тому числі за
січень 2014 року - обґрунтованим.

Відтак, податкове повідомлення рішення
від 19.06.2014року №004112201 є законним,
скасуванню не підлягає.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Належних і достатніх доказів, які б
спростовували доводи відповідача,
позивач суду не надав.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи
законодавства України, що були чинними
на момент виникнення спірних
правовідносин між сторонами, зважаючи
на взаємний та достатній зв'язок
доказів у їх сукупності, та враховуючи,
що органом державної податкової служби
доведено законність та
обґрунтованість податкового
повідомлення-рішення, суд дійшов
висновку, що адміністративний позов
задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні позову Приватного
підприємства "Фірма Каре" до
Васильківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 19.06.2014 року
№- відмовити .

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя:
Лиска І.Г.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 26 вересня 2014 р.