Справа № 822/2857/14
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/2857/14
Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.
Суддя-доповідач: Сушко О.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С.

при секретарі: Мартинюк В.В.

за участю представників сторін:

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача:
Качановецького П.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 30 липня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Державної
Міграційної служби України про
визнання протиправним та скасування
рішення , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом про визнання
протиправним та скасування рішення
№267-14 від 30.05.2014 року про втрату статусу
біженця.

Відповідно до постанови Хмельницького
окружного адміністративного суду від 30
липня 2014 року в задоволенні
адміністративного позову відмовив
повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстнції, позивачем подано
апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстнції та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовну заяву в повному
обсязі.

У судовому засіданні представник
позивача вимоги апеляційної скарги
підтримала у повному обсязі та просила
суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти тверджень апелянта
заперечив, посилаючись на
правомірність та обґрунтованість
висновків суду першої інстанції,
просив суд в задоволенні апеляційної
скарги відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача та думку
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, а рішення суду першої
інстанції без змін, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Як встановлено судом першої інстанції,
07.10.2010 року до управління міграційної
служби у м. Києві звернувся громадянин
Афганістану, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець села Мандозі, провінція
Хост, Республіка Афганістан із заявою
про надання статусу біженця в Україні.
Перетин кордону України здійснив
нелегально та без документів, що
посвідчують особу.

Відповідно абзацу шостого статті 12
Закону України "Про біженців" від 21.06.2001
року позивачу відмовлено в оформленні
документів для вирішення питання щодо
надання статусу біженця (наказ №458 від
28.07.2010 року).

Рішення про відмову в оформленні
документів позивач оскаржив у
Державному комітеті України у справах
національностей та релігій, який
рішенням від 01.10.2010 року за №9-10
задовольнив його скаргу та зобов'язав
Управління прийняти рішення про
оформлення документів для вирішення
питання щодо надання йому статусу
біженця.

За результатами розгляду особової
справи №10.25.0057-01 позивача, встановлено,
що заявник має цілком обґрунтовані
побоювання стати жертвою
переслідувань за ознакою належності до
соціальної групи. Оскільки, його
батько, ОСОБА_5, служив в
Народно-Визвольній армії Афганістану
та був членом Народно-Демократичної
партії Афганістану.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову суд першої
інстанції дійшов висновку, що не існує
розумної можливості того, що позивачу
буде причинено шкоду або неприйнятні
страждання у разі його повернення в
країну громадянської належності.

Апеляційна скарга містить твердження,
які є безпідставними та
необґрунтованими, а тому може бути
спростована з наступних підстав.

Так, відповідно до абз. 2 ст. 1 Закону
України "Про біженців" від 21.06.2001 року
рекомендовано Державному комітету
України у справах національностей та
релігій прийняти рішення про надання
статусу біженця позивачу (висновок
органу міграційної служби щодо надання
статусу біженця від 02.12.2010 року).

Рішенням Державного комітету України у
справах національностей та релігій
(далі - Держкомнацрелігій України) від
09.09.2010 року №637-10 підтримано висновок
Управління міграційної служби у м. Київ
та відповідно до абз.2 ст. 1 Закону
України "Про біженців", як особі, яка має
цілком обґрунтовані побоювання стати
жертвою переслідувань за ознаками
належності до певної соціальної
групи,позивачу надано статус біженця.

Рішенням Держкомнацрелігій України
від 13.12.2010 року позивачу видано
посвідчення біженця серії ПБ №002400
термін дії до 09.12.2011 року, рішенням від
12.01.2011 року видано проїзний документ
біженця для виїзду за кордон серії ТD
№002855 термін дії 09.12.2011 року.

З управління міграційної служби у м.
Києві 22.08.2011 року надійшов лист від
08.08.2011 року №17-17-2306 про переведення
особової справи позивача до відділу
міграційної служби в Хмельницькій
області, у зв'язку із зміною місця
проживання (м. Хмельницький, вул.
Центральна, буд. 118). Особова справа
№10.25/0057-01 переведена за погодженням
Державної міграційної служби України
від 28.07.2011 року № 8/3-14.

Водночас, Наказом від 22.08.2011 року №39
Відділу міграційної служби в
Хмельницькій області, відповідно до
Закону України "Про біженців та осіб,
які потребують додаткового або
тимчасового захисту" під час щорічної
перереєстрації позивачу продовжено
термін дії посвідчення біженця серії
ПБ № 002440, на підставі: наказу № 46 від
08.12.2011 року терміном до 09.12.2012 року;
наказу № 49 від 12.12.2012 року терміном до
09.12.2013 року; наказу № 43 від 09.12.2013 року
терміном до 09.12.2014 року.

До УДМС України в Хмельницькій області,
02.04.2014 року надійшов лист та матеріали
Управління шукачів захисту ДМС України
від 27.03.2014 року № 17.1/304-14, що
підтверджують перебування позивача в
країні громадянської належності.

Управлінням Державної міграційної
служби України в Хмельницькій області
23.06.2014 року позивачу надіслало
повідомлення №01 про втрату ним статусу
біженця.

В даному повідомленні зазначено, що
30.05.2014 року Державною міграційною
службою України прийняте рішення №267-14
про втрату позивачем статусу біженця
відповідно до статті 11 Закону України
"Про біженців та осіб, які потребують
додаткового або тимчасового захисту"
за результатами розгляду особової
справи № 10.25.0057-01 та подання управління
ДМС у Хмельницькій області про втрату
статусу біженця від 15.04.2014 року.

В листі адміністрації Державної
прикордонної службі України від 18.03.2014
року №55/248, позивачу, зазначено, що
27.05.2013 року через повітряний пункт
пропуску виїжджав з України до країни
(Афганістан), яку він залишив внаслідок
обґрунтованих побоювань зазнати
переслідувань з наступним рейсом:
авіарейс №293 сполученням "Київ-Шарджа"
з пересадкою на авіарейс №563
сполученням "Шарджа-Кабул", що
підтверджується електронним білетом
авіакомпанії та поясненнями, які
позивач надав у ході проведення
співбесіди від 14.04.2014 року.

Відповідно до статті 11 Закону України
"Про біженців та осіб, які потребують
додаткового або тимчасового захисту",
та розділу VII наказу МВС України від
07.09.2011 року №649 "Про затвердження правил
розгляду заяв та оформлення
документів, необхідних для вирішення
питання про визнання особи біженцем,
або особою, яка потребує додаткового
захисту" позивача, письмово
проінформовано про наявність підстав
для втрати статусу біженця (лист УДМС в
Хмельницькій області від 10.04.2014 року №
04/3725).

Разом з тим, під час надання пояснень
позивачем з'ясовано, що він є біженцем
із Афганістану, дійсно здійснив
перетин кордону України через
повітряний пункт пропуску країни
громадянської належності на підставі
проїзного документу біженця для виїзду
за кордон серії ТD №002855 за маршрутом
слідування №294 "Київ-Шарджа" 27.05.2013 року
та №567 "Шарджа-Кабул" 28.05.2013 року, що
також підтверджується копією
роздруківки електронного квитка та
листа від 18.03.2014 року № 55/248
адміністрації Державної прикордонної
служби України, копії яких наявні в
матеріалах справи. Головний спеціаліст
сектору у справах біженців управління
Державної міграційної служби України в
Хмельницькій області Мартьянова Р.А. в
судовому засіданні в суді першої
інстанції пояснила, що єдиною метою та
причиною повернення до країни
громадянської належності позивач
вказав захворювання сина, і те, що він
не бачив свою сім'ю близько трьох років.
Також зазначила, що позивач перебував в
країні громадянської належності понад
один місяць та не надав фактичних
доказів про те, що він дійсно у разі
повернення на батьківщину може стати
жертвою переслідувань. Об'єктивно не
обґрунтував, що ці побоювання є
реальними, копія протоколу співбесіди
від 14.04.2014 року наявна в матеріалах
справи.

Крім того, судом всатновлено, що під час
щорічної перереєстрації позивач
приховав факт здійснення виїзду до
країни громадянської незалежності.

Згідно з п.1 ч.1 ст.11 Закону України "Про
біженців та осіб, які потребують
додаткового або тимчасового захисту",
статус біженця та додатковий захист
втрачаються у разі, якщо особа
добровільно знову скористалася
захистом країни громадянської
незалежності.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
199, статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а ухвалу суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
процесуального права, а відтак
постанову суду першої інстанції слід
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, - залишити
без задоволення, а постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 30 липня 2014
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
29 вересня 2014 року .

Головуючий
Сушко О.О.

Судді
Залімський І. Г.

Смілянець Е. С.