Справа № 161/1441/13-а
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2014 року
Справа
№ 876/6368/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Луцьку на постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 14 березня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
про стягнення та перерахунок
соціальних виплат,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 25.01.2013 року звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в м. Луцьку в якому просив
визнати відмову в призначенні пенсії
неправомірною, зобов'язати призначити
пенсію з 27.07.2012 року на підставі п. 1 ст. 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 14 березня
2013 року позов задоволено, визнано
неправомірною відмову управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
Волинської області у призначенні
пенсії ОСОБА_1 з 27 липня 2012 року на
підставі п. 1 ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м. Луцьку Волинської
області призначити пенсію ОСОБА_1 з 27
липня 2012 року на підставі п. 1 ст. 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що 27
липня 2012 року позивачем подано до
управління ПФУ в м. Луцьку заяву про
призначення пенсії відповідно до ст. 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», до якої додано довідки №
305 від 15.12.1992 року, де вказано, що за
роботу в населених пунктах с. Ст. Рудня
Поліського району Київської області з
серпня 1986 року по 21.08.1986 року позивачу
виплачена заробітна плата в сумі 47 крб.
32 коп. з врахуванням коефіцієнту 2,
копії додаткового списку працівників
автобази об'єднання
«Волиньмеліоводгосп», які приймали
участь в роботах по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС. Однак, згідно
наданих документів неможливо
встановити факт перебування ОСОБА_1 на
роботах по ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС, оскільки не надано первинних
документів про підтвердження роботи в
зоні відчуження. Відповідно до довідки
№ 40 від 12.03.2012 року, на підприємстві не
збереглися первинні документи, а саме,
книга розпоряджень за 1986 рік, наказ про
оплату праці №113 від 20.11.1992 року, а
перебування позивача в зоні відчуження
підтверджується лише додатковим
списком працівників автобази
об'єднання «Волиньмеліоводгосп», які
приймали участь в роботах по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно із пунктом 1 ст. 55 Закону «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено зменшення пенсійного віку
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, а саме учасники
ліквідації наслідків аварії, які
працювали у зоні відчуження з моменту
аварії до 1 липня 1986 року незалежно від
кількості робочих днів, аз1 липня 1986
року по 31 грудня 1986 року - не менше 5
календарних днів 10 років, особам , які
працювали з 01.07.1986 року по 31.12.1986 року у
зоні відчуження від 1 до 5 календарних
днів, у 1987 році від 10 до 14 календарних
днів, у 1988 році не менше 30 календарних
днів, на діючих пунктах санітарної
обробки населення і дезактивації
техніки або їх будівництві не менше 14
календарних днів у 1986 році - 5 років.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» підставами
для визначення статусу учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС є період роботи
(служби) у зоні відчуження, що
підтверджено відповідними
документами. Видача довідок про період
роботи (служби) по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, а також
на територіях радіоактивного
забруднення, про заробітну плату за цей
період здійснюється підприємствами,
установами та організаціями
(військкоматами), а про період
проживання на територіях
радіоактивного забруднення, евакуацію,
відселення, самостійне переселення -
органами місцевого самоврядування.
Порядком подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсії відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» затвердженого Постановою
управління Пенсійного фонду України
25.11.2005 року №22-1 передбачено, що
основним документом , що визначає час
виконання робіт по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС безпосередньо
в зоні відчуження являється довідка
ф.122 ( затверджена постановою
Державного Комітету СРСР по праці та
соціальних від 09.03.1988 року ), а в разі
неможливості подання вищезазначеної
довідки для визначення права надаються
інші первинні документи: табелі обліку
робочого часу за період роботи в зоні
відчуження., подорожні листи для
водіїв, копії відомостей. Жодного з
перелічених документів позивачем
надано не було

Також апелянт зазначає, що згідно
поданих документів ОСОБА_1 не можливо
встановити факт перебування його на
роботах по ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС , оскільки не надано первинних
документів про підтвердження роботи в
зоні відчуження.

Крім того, згідно акту перевірки факту
участі на роботі по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС від 28.08.2012
року, у книгах відомостей нарахування
заробітної плати працівникам Луцької
автоколони за 1986 рік відображені
нарахування заробітної плати за
серпень відрядна сумісництво-205, 35 крб.,
за поточний : ремонт - 26,36 крб., премія по
результатам 2 квартала-40,40 крб., всього
нараховано 272,11 крб., за вересень 198,14
крб. Інших первинних документів, які б
підтверджували перебування позивача
на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
надано не було.

На підставі наведеного просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позову відмовити.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році.

27.07.2012 року ОСОБА_1 звернувся до
управління Пенсійного фонду у м. Луцьку
з заявою про призначення пенсії
відповідно до ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». 16.10.2012 року
йому відмовлено в призначенні пенсії у
зв'язку з відсутністю первинних
документів, передбачених порядком
подання документів які підтверджують
факт роботи на ліквідації аварії в зоні
відчуження, зокрема ПрАТ
«Волиньводгосп» подало довідку № 40 від
12.03.2012 року про те, що у них не
збереглися первинні документи, а саме
книга розпоряджень за 1986 рік
(розпорядження № 161 від 18.08.1986 року
стосовно направлення ОСОБА_1 у
відрядження в с. Ст. Рудня Поліського
району Київської області), наказ про
оплату праці № 113 від 20 листопада 1992
року.

Розглядаючи спір суд першої інстанції
вірно врахував, що відповідно до п. 1 ч. 1
ст. 55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» учасникам ліквідації
аварії на ЧАЕС, які працювали з 1 липня
1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні
відчуження від 1 до 5 календарних днів
передбачено зменшення пенсійного віку
- 5 років.

Також судом першої інстанції з'ясовано,
що відповідно до наявної в матеріалах
справи довідки № 305 від грудня 1992 року,
що підтверджує наявність на той час на
підприємстві первинних документів, а
саме: книги розпоряджень за 1986 рік
(розпорядження № 161 від 18.08.1986 року про
направлення у відрядження в с. Ст. Рудню
Поліського району Київської області),
книги про оплату праці за 1992 рік, наказ
про оплату праці № 78 від 15.09.1992 року,
наказ про оплату праці № 113 від 20.11.1992
року.

Крім того, суд першої інстанції вірно
зазначив, що при отриманні посвідчення
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС у 1986 році позивач
подавав первинні документи про його
перебування на роботах по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС.

З урахуванням вищенаведеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що управління
Пенсійного фонду України у м. Луцьку
зобов'язано призначити ОСОБА_1 пенсію
із зниженням пенсійного віку згідно до
п.1 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Тому доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, а постанова відповідає
нормам матеріального і процесуального
права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку -
залишити без задоволення, а постанову
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 14 березня 2013
року по справі № 161/1441/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин