Справа № 806/1845/14
Суддя: Одемчук Є.В.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Літвин
Суддя-доповідач:Одемчук Є.В.
УХВАЛА

іменем України

"01" жовтня 2014 р.
Справа № 806/1845/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Одемчука Є.В.

суддів:
Бучик А.Ю.

Майора Г.І.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Новоград-Волинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області на
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "13" червня
2014 р. у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Укреколайн" до Новоград-Волинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
про визнання дій
протиправними,визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення - рішення

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 31.05.2011 року
позов задоволено. Визнано недійсним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення Коростенської
об'єднаної державної податкової
інспекції (далі-ОДПІ) №000051601 від 30.03.2011
року.

В апеляційній скарзі апелянт,
посилаючись на порушення норм
матеріального права, просить скасувати
вказане судове рішення, прийняти
постанову, якою відмовити у
задоволенні позову.

Перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що вона не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Укреколайн"
звернулось до Житомирського окружного
адміністративного суду з вказаним
позовом, в якому просило: визнати
протиправними дії відповідача щодо
проведення перевірки по питанню
своєчасності сплати узгоджених сум
податкових зобов'язань по податку на
додану вартість ТОВ "Укреколайн",
нарахованих по податкових деклараціях
та уточнюючому розрахунку, а також суми
ПДВ нарахованої по акту перевірки,
податкове повідомлення-рішення №
від 26 липня 2012 року; визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення - рішення
Новоград-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області від 12 грудня 2013
року №, яким зобов'язано позивача
сплатити штраф в розмірі 18376,45 грн..

В обґрунтування позовних вимог,
позивач посилається на те, що
контролюючий орган має право визначити
суму податкового зобов'язання і, у разі
його заниження, застосувати фінансові
санкції, тільки у випадку виявлення у
поданій платником податків податковій
декларації арифметичних або
методологічних помилок. В ході
проведеної перевірки відповідач
використовував дані податкових
декларацій та уточнюючих розрахунків з
податку на додану вартість та дані акту
планової виїзної перевірки з питань
дотримання вимог податкового
законодавства, валютного та іншого
законодавства за період з 01 квітня 2011
року по 31 березня 2012 року, що суперечить
вимогам підпункту 75.1.1 пункту 75.1 ст. 75
Податкового кодексу України.

Крім того, позивач зазначив, що 05 серпня
2012 року по особовому рахунку проведено
нарахування податкового
повідомлення-рішення № від 26
липня 2012 року на суму 171603 грн. В зв'язку
з відсутністю сплати донарахувань по
акту перевірки на донарахування в сумі
111602,96 грн. виник борг, за несплату якого
до позивача було застосовано штраф у
розмірі 10% в сумі 18376,45 грн. Зазначає, що
податкове повідомлення-рішення №
від 26 липня 2012року, на підставі якого
було збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 171603 грн., скасовано
постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 10 січня
2014року у справі №806/7102/13-а, яка ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 27 лютого 2014
року залишена без змін.

Позивач вважає, що відповідачем
проводилася саме камеральна перевірка,
при цьому зазначає, що затверджені
форми актів камеральних перевірок
свідчать про те, що при здійснені
камеральної перевірки контролюючий
орган має право визначити суму
грошового зобов'язання і у разі його
заниження застосувати фінансові
санкції, тільки у випадку виявлення у
поданій декларації арифметичних чи
методологічних помилок. Проте, позивач
вказує, що всупереч вимогам п.п. 75.1.1 п.
75.1 ст. 75 Податкового кодексу України
контролюючий орган використовував
дані податкових декларацій та
уточнюючих розрахунків з податку на
додану вартість та дані акту планової
виїзної перевірки з питань дотримання
вимог податкового законодавства,
валютного та іншого законодавства за
період з 01 квітня 2011 року по 31 березня
2012 року (акт №756/22-00/35825128 від 12.07.2012р.). На
думку позивача відповідач діяв в
порушення вимог ст. 19 Конституції
України, відповідно до якої органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Позивач посилається на те, що приймаючи
спірне податкове повідомлення -
рішення відповідач діяв з порушенням
вимог чинного законодавства, без
врахування всіх обставин справи, що
мають значення для прийняття рішення, а
тому таке податкове
повідомлення-рішення підлягає
скасуванню.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції і
зазначає слідуюче.

Судом встановлено, що
Новоград-Волинською ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області проведено перевірку по питанню
своєчасності сплати узгоджених сум
податкових зобов'язань по податку на
додану вартість Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укреколайн",
нарахованих по податкових деклараціях
та уточнюючому розрахунку, а також суми
ПДВ, нарахованої по акту перевірки,
податкове повідомлення-рішення №
від 26 липня 2012року, за наслідками якої
складено акт №1058/15-3 від 12 грудня 2013
року (а.с. 5-6).

Актом перевірки встановлено, що
позивачем в порушення п.57.1 ст.57
Податкового кодексу України, здійснено
затримку в розрахунках з бюджетом по
задекларованим сумам ПДВ.

За висновками вказаного акту перевірки
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення № від 12
грудня 2013року, яким зобов'язано
позивача сплатити штраф у розмірі 10% в
сумі 18376 грн. 45 коп. (а.с.7).

Встановлено, що застосування штрафних
санкцій пов'язано з несвоєчасною
сплатою податкового зобов'язання по
ПДВ. Дана заборгованість утворилась
внаслідок збільшення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за податковим
повідомлення-рішенням № від 26
липня 2012 року та донарахування в сумі
111602,96 грн.

Відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового
кодексу України платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Пунктом 126.1 статті 126 Податкового
Кодексу визначено, що у разі якщо
платник податків не сплачує суми
самостійно визначеного грошового
зобов'язання протягом строків,
передбачених Кодексом, такий платник
податків притягається до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах: при затримці до 30
календарних днів включно, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 10
відсотків погашеної суми податкового
боргу; при затримці більше 30
календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 20
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Судом встановлено, що податкове
повідомлення-рішення № від 26
липня 2012 року, на підставі якого було
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на суму
171603 грн., скасовано постановою
Житомирського окружного
адміністративного суду від 10 січня 2014
року у справі №806/7102/13-а, яка ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 27 лютого 2014
року залишена без змін(а.с.9-15). За таких
обставин, борг визначений вказаним
податковим повідомленням-рішенням в
сумі 171603 грн. у позивача відсутній, а
отже позивачем не могли бути порушенні
строки його сплати.

Суд прийшов до висновку про
необхідність застосування до вказаних
правовідносин положень статті 72 КАС
України.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС
України, обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Крім того, наслідком встановлення
судом невідповідності частини рішення
суб'єкта владних повноважень вимогам
чинного законодавства є визнання
такого акта частково протиправним, при
умові, що цю частину може бути
ідентифіковано (виокремлено, названо)
та що без неї оспорюваний акт в іншій
частині (частинах) не втрачає свою
цілісність, значення. Зокрема, частково
протиправним можна визнати якусь
частину, пункт, речення рішення або
рішення в частині нарахування певної
суми окремого виду податку чи збору,
накладення штрафних (фінансових)
санкцій в якійсь сумі. Суд не може
підміняти державний орган, рішення
якого оскаржується, приймаючи замість
рішення, яке визнається протиправним,
інше рішення, яке б відповідало закону,
та давати вказівки, які б свідчили про
вирішення питань, які належать до
компетенції такого суб'єкта владних
повноважень. Разом з тим, слід
врахувати, що рішення, в якому недійсну
частину не можна виокремити,
ідентифікувати, є недійсним в цілому.

Такими чином, податкове повідомлення -
рішення не може бути скасовано
частково, оскільки в такому разі воно
втрачає свою цілісність.

Зазначене узгоджується з позицією
Вищого адміністративного суду України,
яка зокрема викладена в ухвалі від
25.03.2013 року по справі №К-111/10.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд прийшов до вірного
висновку, що прийняте відповідачем
податкове повідомлення - рішення від 12
грудня 2013 року № є протиправним,
та підлягає скасуванню.

Щодо визнання протиправними дій
відповідача щодо проведення перевірки,
суд зазначає наступне.

Статтею 20 Податкового кодексу України
встановлено, що податкові органи
наділені повноваженнями проводити
перевірки платників податків (крім
Національного банку України) в порядку,
встановленому цим Кодексом (п.п. 20.1.4 п.
20.1 ст. 20 ПК України). Згідно з п.20.1.8 п. 20.1
ст. 20 ПК України, під час проведення
перевірок податкові органи мають право
вивчати та перевіряти первинні
документи, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку,
інші регістри, фінансову, статистичну
звітність, пов'язані з обчисленням і
сплатою податків та зборів, виконанням
вимог іншого законодавства, контроль
за дотриманням якого покладено на
органи державної податкової служби.

Як вбачається з акту перевірки та
встановлено судом, перевіркою
встановлювалось своєчасність сплати
визначеного платником податку
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість, що за своєю суттю
відноситься до камеральної перевірки.

Відповідно до п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК
камеральною вважається перевірка, яка
проводиться у приміщенні
контролюючого органу виключно на
підставі даних, зазначених у
податкових деклараціях (розрахунках)
платника податків.

Відповідно до п.76.1 ст.76 ПК камеральна
перевірка проводиться посадовими
особами контролюючого органу без
будь-якого спеціального рішення
керівника такого органу або
направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся
податкова звітність суцільним
порядком.

Згода платника податків на перевірку
та його присутність під час проведення
камеральної перевірки не обов'язкова.

За таких обставин дії відповідача щодо
проведення перевірки відповідають
нормам чинного законодавства, а тому
задоволення позовних вимог про
визнання протиправними дій щодо
проведення перевірки задоволенню не
підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не
впливають на правильність прийнятого
рішення, яке постановлено з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Новоград-Волинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "13" червня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Є.В.Одемчук

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
Г.І. Майор

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Є.В.Одемчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з
обеженою відповідальністю
"Укреколайн"
вул.Пархоменко,130,м.Новоград-Волинський
,Житомирська область,11700

3- відповідачу/відповідачам:
Новоград-Волинська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області вул.
Ушакова,3,м.Новоград-Волинський,Житомир
ська область,11700

4-третій особі: - ,