Справа № 822/1345/14
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/1345/14
Головуючий у 1-й інстанції: Касап В.М.
Суддя-доповідач: Біла Л.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б.

при секретарі: Швець А.І.

за участю представника сторони:

прокурора - Клименка Дмитра
Сергійовича,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
заступника прокурора м. Хмельницького
на постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 16 квітня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Департаменту
соціального захисту населення
Хмельницької обласної державної
адміністрації, третя особа на стороні
відповідача, - ДАІ УМВС України в
Хмельницькій області про зобов'язання
вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулась до Хмельницького
окружного адміністративного суду з
позовом до Департаменту соціального
захисту населення Хмельницької ОДА,
третя особа на стороні відповідача ДАІ
УМВС України в Хмельницькій області
про зобов'язання надати дозвіл на
перереєстрацію автомобіля марки Volkswagen
Gjlf, 1998 року випуску, кузов НОМЕР_1,
реєстраційний номер НОМЕР_2, ввезеного
як гуманітарна допомога інваліду
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, без
сплати мита та інших податків (зборів),
передбачених законодавством при
імпорті автомобілів.

16 квітня 2014 року Хмельницький окружний
адміністративний суд задовольнив
адміністративний позов.

Не погоджуючись із вказаною постановою
суду першої інстанції, Заступником
прокурора м. Хмельницького в інтересах
Департаменту соціального захисту
населення Хмельницької обласної
державної адміністрації подано
апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позову.

Представник апелянта в судовому
засіданні апеляційну скаргу підтримав
у повному обсязі, просив вимоги, що в
ній викладені, задовольнити.

Позивач надіслав до суду заперечення
на апеляційну скаргу, та просив
розглянути справу в порядку письмового
провадження без його участі.

Від відповідача надішло клопотання, в
якому просив розглянути справу без
його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасника процесу, що з'явився в судове
засідання, перевіривши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, виходячи
з наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_3, в зв'язку з чим позивач, як
його онука, звернувся до відповідача із
заявою про перереєстрацію на його ім'я
вказаного вище автомобіля.

Листом департаменту соціального
захисту населення Хмельницької ОДА від
04.03.2014 року йому відмовлено у
перереєстрації автомобіля в зв'язку з
тим, що Законом України "Про
гуманітарну допомогу" та Порядком
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженого постановою КМУ № 999 від
19.07.2006 року, передбачено, що у разі, якщо
інвалід користувався переданим
автомобілем менше 10 років, то
автомобіль може бути переданий лише у
разі сплати податків та зборів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
норми нового Порядку від 19.07.2006 року №
999 не підлягають застосуванню до
правовідносин, що виникли до набрання
чинності даним нормативним актом,
оскільки відносини щодо забезпечення
інваліда автомобілем та надання права
членам сім'ї інваліда залишити
автомобіль в разі його смерті є єдиним
правочином, який на час його вчинення
регулювався Порядком від 08.09.1997 року №
999. Окрім того, Порядок від 19.07.2006 року №
999 встановлює обмеження та
зобов'язання, яких не було в Порядку від
08.09.1997 року № 999, чинного на момент
виникнення спірних правовідносин.

Вінницький апеляційний
адміністративний суд не погоджується
із позицією суду першої інстанції з
огляду на таке.

З метою впорядкування забезпечення
автомобілями різних категорій
інвалідів та захисту їх інтересів було
затверджено Порядок від 08.09.1997 року № 999
у зв'язку з прийняттям Закону України
від 22.12.1995 року № 488 «Про внесення змін і
доповнень до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та Закону України
від 06.06.1996 року № 230 «Про внесення змін і
доповнень до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до п. 37 зазначеного Порядку
від 08.09.1997 року (у редакції, чинній на
час прийняття рішення про надання
спірного автомобіля інваліду) після
смерті інваліда автомобіль, яким він
був забезпечений безоплатно або на
пільгових умовах, залишається його
сім'ї та знімається з обліку в органах
соціального захисту населення.

Проте, Порядок від 08.09.1997 року був
визнаний таким, що втратив чинність на
підставі постанови Кабінету Міністрів
України від 19.07.2006 року №999, якою
затверджено новий Порядок
забезпечення інвалідів автомобілями,
відповідно до п. 41 якого, після смерті
інваліда, автомобіль, отриманий як
гуманітарна допомога, повертається
(вилучається) головному управлінню
соціального захисту і здається
підприємству, що здійснює заготівлю та
переробку металобрухту, або видається
в порядку черговості інваліду, який
перебуває на обліку.

Так, згідно ч. 1 ст. 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи. Офіційне
тлумачення вказаного положення
Конституції України міститься в
рішенні Конституційного Суду України
від 09.02.1999 року № 1 -рп/99, відповідно до
пункту 2 якого дію нормативно-правового
акта в часі треба розуміти так, що вона
починається з моменту набрання цим
актом чинності і припиняється втратою
ним чинності, тобто до події, факту
застосовується той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

В свою чергу, ст. 5 ЦК України
встановлено, що акти цивільного
законодавства регулюють відносини, які
виникли з дня набрання ними чинності.
Акт цивільного законодавства не має
зворотної дії у часі, крім зипадків,
коли він пом'якшує або скасовує
цивільну відповідальність особи. Якщо
цивільні відносини виникли раніше і
регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту набрання ним
чинності. Визнання закону таким, що
втратив чинність, припиняє його дію в
повному обсязі.

Приписами ч. 4 ст. 4 ЦК України визначено,
що актами цивільного законодавства є
також постанови Кабінету Міністрів
України.

З огляду на викладене, питання про
вилучення після смерті інваліда, який
помер, автомобіля, отриманого ним як
гуманітарна допомога, повинно
вирішуватись на підставі
нормативно-правових актів, чинних на
час смерті інваліда, так як суд
вирішував питання не про права
інваліда, який був забезпечений
автомобілем, а про права інших осіб,
після смерті інваліда.

А відтак, враховуючи те, що права та
обов'язки у членів сім'ї інваліда щодо
спірного автомобіля виникли після його
смерті, а не в момент забезпечення
інваліда автомобілем, застосуванню до
спірних правовідносин підлягає
Порядок від 19.07.2006 року, а відповідно
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Така ж позиція викладена в постанові
Верховного Суду України від 16.01.2013 року
в справі №6-153цс12 та відображена у
висновках Верховного Суду України від
01.07.2013 року.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно з
статтею 86 КАС України оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції не дав
належної оцінки вказаним обставинам та
зібраним по справі доказам, не
правильно застосував норми
матеріального права, у зв'язку із чим,
ухвалив рішення, яке підлягає
скасуванню.

Відповідно до статті 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника
прокурора м. Хмельницького
задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 16 квітня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Департаменту
соціального захисту населення
Хмельницької обласної державної
адміністрації, третя особа на стороні
відповідача, - ДАІ УМВС України в
Хмельницькій області про зобов'язання
вчинити дії, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у
задоволенні адміністративного позову
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному
обсязі "04" вересня 2014 р. .

Головуючий
Біла Л.М.

Судді
Гонтарук В. М.

Матохнюк Д.Б.