Справа № 817/1590/14
Суддя: Щербаков В. В.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1590/14

11 вересня 2014 р. 11год. 05хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі колегії суддів - Щербакова
В. В. (головуючий), суддів Сало А.Б.
Зозулі Д.П. , за участю секретаря
судового засідання Таргоній А.В. та
сторін і інших осіб, які беруть участь у
справі:

позивача: представник ОСОБА_2

відповідача1: представник Алексєєв Ю.В.

відповідача2: представник не з'явився

третьої особи позивача: представник не
прибув

третьої особи відповідача: представник
не прибув

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_4 третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Головне управління
Державної казначейської служби
України у Рівненській області
доДержавна інспекція сільського
господарства України Державна
інспекція сільського господарства в
Рівненській області третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
начальник Державної інспекції
сільського господарства в Рівненській
області ОСОБА_11 про скасування
наказу про звільнення та поновлення на
роботі, стягнення моральної шкоди та
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з
адміністративним позовом до Державної
інспекції сільського господарства
України про визнання протиправним та
скасування наказу №58- КТ від 07.05.2014 року
«Про звільнення ОСОБА_4», поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу з
12.05.2014 року по день фактичного
поновлення на роботі, а також моральної
шкоди в розмірі 50000 грн..

Під час судового розгляду справи судом
було залучено до участі у справі в
якості другого відповідача Державну
інспекцію сільського господарства в
Рівненській області, а також
начальника Державної інспекції
сільського господарства в Рівненській
області ОСОБА_11 як третю особу, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача.

У своїй позовній заяві позивач
зазначає, що наказом Державної
інспекції сільського господарства
України від 07.05.2014 року № 58-КТ його було
звільнено з посади начальника
Державної інспекції сільського
господарства в Рівненській області на
підставі його заяви за ст. 38 КЗпП
України, мотивуючи тим, що роботодавець
повинен розірвати трудовий договір у
строк, про який просить працівник,
оскільки позивачем була зазначена дата
звільнення 12.05.2014 року. Однак, 12.05.2014
року позивач подав заяву, в якій
відкликав свою заяву про звільнення.
Вважає таке звільнення неправомірним,
оскільки заяву про звільнення за
власним бажанням написав під тиском
Голови Держсільгоспінспекції України.
Разом з тим, відповідачем не було
враховано, що ст. 38 КЗпП України
передбачений чіткий перелік підстав,
за яких власник або уповноважений ним
орган повинен розірвати трудовий
договір у строк, про який просить
працівник. Так як позивач скористався
своїм правом на відкликання заяви про
звільнення в межах строку
попередження, який ще не сплив 12.05.2014
року, тому роботодавець не мав права
звільняти ОСОБА_4 із займаної посади.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив їх задовольнити з підстав
викладених в позовній заяві.

Відповідач 1- Державна інспекція
сільського господарства України,
позовні вимоги не визнав повністю з
підстав, викладених у письмових
запереченнях.

У судовому засіданні представник
відповідача 1 в обґрунтування
заперечень суду пояснив, що ОСОБА_4
22.04.2014 року подав заяву про звільнення
із займаної посади за власним бажанням
з 12.05.2014 року.

Відповідно до оскаржуваного Наказу
начальника Державної інспекції
сільського господарства України № 58-кт
від 07.05.2014 року, ОСОБА_4 звільнено
12.05.2014р. за власним бажанням згідно ст. 38
КЗпП України на підставі власноручно
написаної ним заяви у строк, який
вказав сам позивач. Тобто, звільнення
відбулося у точній відповідності до
вимог чинного законодавства, із
зазначенням правової підстави
відповідно до поданої заяви.

Представник відповідача 2 в судове
засідання не з"явився, належним чином
повідомлений про дату, час і місце
судового розгляду справи, подав суду
письмові заперечення в яких просив у
задоволенні позову відмовити повністю.

Треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача та відповідача в
судове засідання не з"явилися, належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача 1, встановивши
фактичні обставини справи, перевіривши
їх доказами, дослідженими в судовому
засіданні, оцінивши їх у сукупності,
відповідно до вимог закону, суд дійшов
висновку, що позов не підлягає до
задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Наказом
Держсільгоспінспекції України від
20.05.2013 року № 47-кт призначено ОСОБА_4 на
посаду начальника Державної інспекції
сільського господарства в Рівненській
області з 21.05.2013 року.

22.04.2014 року позивачем подано заяву на
ім'я Голови Держсільгоспінспекції
України Поєдинка М.С., з змісту якої
вбачається, що позивач просить
звільнити його з посади за власним
бажанням з 12.05.2014 року. Погодження заяви
позивача про звільнення
підтверджується резолюцією Голови
Держсільгоспінспекції України від
22.04.2014р.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про
центральні органи виконавчої влади»,
Міністр, зокрема, погоджує призначення
на посади та звільнення з посад
керівників і заступників керівників
територіальних органів центрального
органу виконавчої влади.

Згідно із п.16 ч. 4 ст. 19 зазначеного
Закону, керівник центрального органу
виконавчої влади призначає на посади
за погодженням із відповідним
міністром та головами відповідних
місцевих державних адміністрацій,
звільняє з посад керівників
територіальних органів центрального
органу виконавчої влади.

Порядок призначення на посади та
звільнення з посад керівників
територіальних органів міністерств та
інших центральних органів виконавчої
влади, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 25.01.2012 №
45 (далі-Порядок), визначає процедуру
призначення на посади та звільнення з
посад керівників територіальних
органів міністерств та інших
центральних органів виконавчої влади
(далі - територіальні органи).

Відповідно до п. 4. Порядку, у разі коли
діяльність центрального органу
виконавчої влади спрямовується та
координується Кабінетом Міністрів
України через відповідного міністра,
керівник такого органу подає
відповідному міністру за формою згідно
з додатком 1 пропозицію щодо погодження
призначення на посаду, звільнення з
посади керівника територіального
органу для розгляду.

На виконання зазначених вимог,
Держсільгосінспекція України
звернулась за погодження звільнення
ОСОБА_4 до Міністерства аграрної
політики та продовольства України
(лист від 22.04.2014 № 2528/7/1-14) та Рівненської
обласної державної адміністрації (лист
від 25.04.2014 № 2530/7/1-14).

Листом Рівненської обласної державної
адміністрації від 06.05.2013 №вих-2231/0/01-17/14
погоджено звільнення Позивача з посади
начальника Державної інспекції
сільського господарства в Рівненській
області згідно з поданою заявою.

Листом Міністерства аграрної політики
та продовольства України від 30.04.2014
року № 37-25-4-7/5956 погоджено звільнення
Позивача з посади начальника Державної
інспекції сільського господарства в
Рівненській області згідно з поданою
заявою.

07.05.2014р. Наказом № 58-КТ
Держсільгоспінспекції України
позивача звільнено з посади начальника
Державної інспекції сільського
господарства в Рівненській області
12.05.2014р. за власним бажанням відповідно
до ст. 38 КЗпП України (згідно наказу
відповідача 2 №100 від 25.04.2014р. позивачу
перенесено щорічну відпустку з 26.04.2014р.
по 12.05.2014р.).

Поряд з тим, 12.05.2014р. позивачем було
подано заяву на ім'я Голови Державної
інспекції сільського господарства
України Поєдинка М.С., де він просить не
розглядати його заяву від 22.04.2014 про
звільнення з посади. Дана заява
зареєстрована в Журналі обліку вхідних
документів Держсільгоспінспекції
України за вхідним № КП-739 від 12.05.2014
року.

Таким чином, в останній день своєї
роботи до закінчення строку
попередження, позивач заявив
відповідачу про намір не звільнятися,
скориставшись своїм правом на
відкликання заяви про своє звільнення.

В свою чергу, 06.05.2014р. ОСОБА_11 подав
заяву до Держсільгоспінспекції
України з проханням призначити його на
посаду начальника державної інспекції
сільського господарства в Рівненській
області з 17.06.2014 за переведенням з
Державної інспекції України з контролю
за цінами. Зазначена заява погоджена
Головою Держсільгоспінспекції України
06.05.2014 року.

Листом Рівненської обласної державної
адміністрації від 05.06.2014 №вих-2893/0/01-17/14
погоджено призначення ОСОБА_11 на
посаду начальника Державної інспекції
сільського господарства в Рівненській
області згідно з поданою заявою.

Листом Міністерства аграрної політики
та продовольства України від 16.06.2014
року № 675/0/4-14 погоджено призначення
ОСОБА_11 на посаду начальника Державної
інспекції сільського господарства в
Рівненській області згідно з поданою
заявою.

В подальшому Наказом
Держсільгоспінспекції України №95-кт
від 16.06.2014р. ОСОБА_11 призначено на
посаду начальника Державної інспекції
сільського господарства в Рівненській
області з 17 червня 2014 року за
переведенням з Державної інспекції
України з контролю за цінами.

Надаючи оцінку спірним
правовідносинам і вирішуючи даний
спір, суд виходить з наступного.

Стаття 38 КЗпП України передбачає, що
працівник має право розірвати трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, попередивши про це власника або
уповноважений ним орган письмово за
два тижні.

Згідно з частиною другою зазначеної
статті, якщо працівник після
закінчення строку попередження про
звільнення не залишив роботи і не
вимагає розірвання трудового договору,
власник або уповноважений ним орган не
вправі звільнити його за поданою
раніше заявою, крім випадків, коли на
його місце запрошено іншого
працівника, якому відповідно до
законодавства не може бути відмовлено
в укладенні трудового договору.

Працівник, який попередив власника або
уповноважений ним орган про розірвання
трудового договору, укладеного на
невизначений строк, вправі до
закінчення строку попередження
відкликати свою заяву і звільнення в
цьому випадку не проводиться, якщо на
його місце не запрошена особа в порядку
переведення з іншого підприємства,
установи, організації (ч.4 ст.24КЗпП).

Відповідно до ч. 5 ст. 24 КЗпП України, -
особі, запрошеній на роботу в порядку
переведення з іншого підприємства,
установи, організації за погодженням
між керівниками підприємств, установ,
організацій, не може бути відмовлено в
укладенні трудового договору.

Аналогічна правова позиція викладена в
Постанові Пленуму Верховного Суду
України від 6 листопада 1992 р. № 9 "Про
практику розгляду судами трудових
спорів", згідно з ч.2 п. 12 якої працівник,
який попередив власника або
уповноважений ним орган про розірвання
трудового договору, укладеного на
невизначений строк, вправі до
закінчення строку попередження
відкликати свою заяву, і звільнення в
цьому випадку не проводиться, якщо на
його місце не запрошена особа в порядку
переведення з іншого підприємства,
установи, організації.

Особливість прийняття на роботу особи
в порядку переведення з іншого
підприємства полягає насамперед у
тому, що це питання попередньо
погоджується між керівником
підприємства, з якого працівник
звільняється, та керівником
підприємства, на яке він переводиться.
Тобто керівник підприємства, на яке
переводиться працівник, може дати
згоду про прийняття на роботу цього
працівника лише за відсутності
будь-яких умов, що могли б перешкоджати
цьому, і цим самим ще до його звільнення
з попередньої роботи гарантувати йому
прийняття на роботу. Такому
працівникові після його звільнення ні
за яких обставин не може бути
відмовлено в прийнятті на роботу, і
тому статус саме цього працівника в
повній мірі відповідає вимогам ч. 2 ст. 38
КЗпП.

Підтвердженням факту переведення з
іншого підприємства може бути подання
новим працівником заяви про приймання
його на роботу на дане підприємство на
посаду, з якої звільняється попередній
працівник, наказ ке рівника про
приймання нового працівника або про
переведення на дану посаду працівника
з іншого структурного підрозділу, що
знаходиться в ін шому населеному
пункті, тощо.

Як вбачається із матеріалів справи,
06.05.2014 року ОСОБА_11 звернувся до
Держсільгоспінспекції України з
проханням призначити його на посаду
начальника Державної інспекції
сільського господарства в Рівненській
області з 17.06.2014 року за переведенням з
Державної інспекції України з контролю
за цінами. Зазначена заява погоджена
Головою Держсільгоспінспекції України
06.05.2014 року. Відтак, ОСОБА_11 після його
звільнення не може бути відмовлено в
прийнятті на роботу, і тому статус саме
цього працівника в повній мірі
відповідає вимогам ч. ст.38КзпП України.

Оскільки в наказі Голови
Держсільгоспінспекції України від
07.05.2014 № 58-КТ вказано: «звільнити 12
травня 2014р. за власним бажанням», а
позивач просив звільнити його саме з
цієї дати, то суд дійшов висновку, що 12
травня 2014р. є днем фактичного
звільнення позивача, котре було
проведено відповідно до положень ст.38
КЗпП України.

Крім того, відповідно до п. 12 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику розгляду судами трудових
спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 по
справах про звільнення за ст. 38 Кодексу
законів про працю України суди повинні
перевіряти доводи працівника про те, що
власник або уповноважений ним орган
примусили його подати заяву про
розірвання трудового договору.

Доводи представника позивача щодо
протиправності дій Голови Державної
інспекції сільського господарства
України Поєдинка М.С. стосовно фактів
тиску на нього з метою примусити подати
заяву про звільнення за власним
бажанням не знайшли свого
підтвердження у судових засіданнях.

З огляду на вищенаведене суд дійшов
висновку, що Держсільгоспінспекцією
України в повній мірі дотримано
відповідного порядку встановленого
КЗпП України, Законом України «Про
центральні органи виконавчої влади»,
Порядком призначення на посади та
звільнення з посад керівників
територіальних органів міністерств та
інших центральних органів виконавчої
влади, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 25.01.2012 №
45 щодо звільнення із займаної посади
ОСОБА_4.

Отже, доводи та вимоги позивача, є
необґрунтованими, безпідставними,
такими, що не відповідають дійсним
обставинам справи, оскільки
спростовуються вищевикладеним та
наявними в справі доказами, відтак в
позові слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог
відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Головуючий cуддя
Щербаков В. В.

Судді
Сало А.Б.

Зозуля Д.П.