Справа № 826/3262/14
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/3262/14
інстанції: Маруліна Л.О.
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

16 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді: Пилипенко
О.Є.,

суддів: Глущенко
Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі
Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у місті Києві
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 квітня 2014 р. у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Марка
Україна" до Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у місті Києві
про скасування податкового
повідомлення-рішення № 1 від
03.03.2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю «МАРКА
УКРАЇНА» звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про скасування
податкового повідомлення-рішення від
03.03.2014 року №1.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 15
квітня 2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
відповідач звернувся із апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 15 квітня 2014 року та
постановити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовної заяви
позивачу у повному обсязі. Свої вимоги
апелянт обґрунтовує тим, що судом
першої інстанції при постановленні
оскаржуваного рішення було порушено
норми матеріального та процесуального
права.

У судове засідання сторони та їх
представники не з'явилися, причини
неявки суду невідомі, про розгляд
справи були повідомлені належним
чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 15 квітня 2014 року - залишити
без змін, виходячи із наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідачем не
надано суду належних та допустимих
доказів, що фінансово-господарські
операції між позивачем та ТОВ "ТЕКНО
УКРАЇНА" не були спрямовані на настання
реальних наслідків
фінансово-господарської діяльності,
натомість матеріалами справи
підтверджується реальне здійснення
господарських операцій за договором
поставки (освітлювальне обладнання),
поставки, укладених позивачем з ТОВ
"ТЕКНО УКРАЇНА", факт виконання
договору підтверджується належним
чином оформленими податковими та
видатковими накладними, виданих
зареєстрованим на час їх виписки
суб'єктом господарської діяльності -
платником податку на додану вартість,
оплата товару підтверджується
платіжними дорученнями з відмітками
банку про їх виконання та рахунком -
фактурою; вантажно - митними
деклараціями, відповідно до яких ТОВ
«ТЕКНО Україна» імпортувало із
Туреччини «електричні освітлювальні
прилади», матеріали справи містять
також докази подальшого використання
отриманого товару, натомість єдиною
підставою для визнання укладеної угоди
нікчемною та, відповідно, порушення
позивачем норм ПК України є посилання
відповідача на Акти неможливості
проведення зустрічної звірки ТОВ
«ТЕКНО Україна» № 1118/26-55-222/37506976 від
12.09.2013 року, що є порушенням норм
чинного податкового законодавства.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено колегією суддів
Товариство з обмеженою
відповідальністю "МАРКА УКРАЇНА"
зареєстровано як платника податку на
додану вартість з 01.12.2006 року
(індивідуальний податковий номер
99), що підтверджується свідоцтвом
про реєстрацію платника податку на
додану вартість №100163050.

Видами діяльності ТОВ "МАРКА УКРАЇНА"
за КВЕД є: 47.71 Роздрібна торгівля одягом
у спеціалізованих магазинах; 46.90
Неспеціалізована оптова торгівля; 46.42
Оптова торгівля одягом і взуттям; 46.16
Діяльність посередників у торгівлі
текстильними виробами, одягом, хутром,
взуттям і шкіряними виробами; 46.41
Оптова торгівля текстильними товарами;
47.51 Роздрібна торгівля текстильними
товарами в спеціалізованих магазинах.

Державною податковою інспекцією у
Печерському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку ТОВ
"МАРКА УКРАЇНА" з питань правильності
нарахування, повноти своєчасності
сплати податку на додану вартість по
взаємовідносинах з ТОВ "ТЕКНО УКРАЇНА"
за період з 01.10.2012 року по 31.10.2012 року та
складено акт перевірки від 24.02.2014 року
№175/26-55-22-01/34532301.

Відповідно до висновків акту перевірки
встановлено порушення ТОВ "МАРКА
УКРАЇНА" п.185.1 ст.185, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податку на
додану вартість на суму 58 487 грн., в т.ч.
за жовтень 2012 року на суму 58487 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення №1 від 03.03.2014
року, яким позивачу збільшено суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 73 109,00
грн., з яких 58 487,00 грн. за основним
платежем, та 14 622,00 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами).

Вважаючи вказане податкове
повідомлення рішення протиправним,
позивач звернувся до суду.

Обговорюючи правомірність заявлених
позовних вимог, колегія суддів
приходить до наступного.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового
кодексу України визначено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.6 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Органи державної
податкової служби за даними реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних, наданих в електронному
вигляді, повідомляють платника податку
про наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за
номером 168/704, господарські операції - це
факти підприємницької та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань і фінансових
результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те,
що будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичне здійснення
господарської операції відсутнє,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона повинна
спричиняти реальні зміни майнового
стану платника податків.

З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Як вбачається із Акту перевірки
Державної податкової інспекції у
Печерському районі міста Києва
Головного управління Міндоходів у м.
Києві висновки щодо порушення
позивачем приписів податкового
законодавства зроблено з огляду на
встановлення факту укладення
правочинів між позивачем та ТОВ "ТЕКНО
УКРАЇНА" з метою штучного формування
податкового кредиту, за відсутності
факту реальності господарських
операцій.

Висновки ґрунтуються на Акті ДПІ у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
№1118/26-55-222/37506976 від 12.09.2013 року про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "ТЕКНО УКРАЇНА", яким
встановлено відсутність об'єктів
оподаткування, які підпадають під
визначення ст.198, п. 193.1 ст. 193, п.198.6 ст.198.
п.201.4 ст.201, пп. 201.10 ст.201, п.201.6. ст.201
Податкового кодексу України, а
задекларований податковий кредит ТОВ
«ТЕКНО УКРАЇНА» сформований по
взаємовідносинах з ТОВ «ГОЙДАС» за
період грудень 2012 року, ТОВ «ДАНІУС» за
період жовтень 2012 року, грудень 2012 року,
січень 2013 року та лютий 2013 року, ТОВ
«ІНТЕР-АРКОЛ» за період
серпень-жовтень 2012 року, грудень 2012
року, ТОВ «ТРЕЙДТЕХ» за період липень
2012 року, ТОВ «ІНФІНІТІ ЦЕНТР» за період
липень-серпень 2012 року, ТОВ «МАГРЕБ
Україна» за період червень 2012 року
сформований неправомірно та звіркою не
підтверджується;

Як правильно зазначено судом першої
інстанції, інших доказів відсутності
факту реальності здійснених
господарських операцій податковим
органом суду не надано, не надано таких
доказів і під час розгляду справи в
апеляційному порядку.

Разом з тим, під час перевірки ТОВ
"ТЕКНО УКРАЇНА" податковим органом не
перевірявся зміст правочинів,
укладених між позивачем та його
контрагентом, жодних доказів
нікчемності правочинів, вчинених ними,
суду не надано. Податковим органом
також не досліджувалось питання щодо
зв'язку здійснених позивачем витрат на
користь ТОВ "ТЕКНО УКРАЇНА" з його
господарською діяльністю.

При цьому, з огляду на принцип
персональної відповідальності
платника податку право на податковий
кредит та віднесення сум, понесених
витрат, до складу валових витрат
товариства не може ставитись у пряму
залежність від додержання податкової
дисципліни третіми особами. Відповідно
до статті 61 Конституції України
юридична відповідальність особи має
індивідуальний характер.
Законодавством України не передбачена
відповідальність юридичної особи за
зобов'язаннями іншої юридичної особи, в
тому числі за податковими
зобов'язаннями.

Також, з аналізу норм Податкового
кодексу України, необхідними та
достатніми підставами для включення
позивачем до складу податкового
кредиту відповідних сум податку на
додану вартість є: придбання ним послуг
з метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності; сплата чи
нарахування сум податку на додану
вартість у зв'язку з таким придбанням.

Крім того, п. 4.4 Методичних рекомендацій
щодо організації та проведення
органами державної податкової служби
зустрічних звірок, затверджених
Наказом Державної податкової
адміністрації України № 236 від 22 квітня
2011 року, передбачено, що у разі
встановлення фактів, що не дають змогу
провести зустрічну звірку суб'єкта
господарювання, зокрема у зв'язку із
зняттям з обліку, встановленням
відсутності суб'єкта господарювання
та/або його посадових осіб за
місцезнаходженням (податковою
адресою), відповідальний підрозділ не
пізніше двох робочих днів від дати
надходження запиту складає Акт про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання,
реєструє його у Журналі реєстрації
довідок про результати проведення
зустрічної звірки (актів про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання, неявки
для підписання, відмови від писання
Довідки про результати проведення
зустрічної звірки) та вживає
відповідних заходів, передбачених
актами Державної податкової служби
України.

При подальшому залученні суб'єкта
господарювання (посадових осіб
суб'єкта господарювання) до проведення
зустрічної звірки відповідальний
підрозділ органу Державної податкової
служби забезпечує проведення такої
звірки.

Таким чином, в Акті про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання лише засвідчується
факт неможливості її проведення без
встановлення висновків стосовно
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, підтвердження
відносин, виду, обсягу і якості
операцій та розрахунків, що
здійснюються між ними, з'ясування їх
реальності та повноти відображення в
обліку платника податків.

Відтак, судом першої інстанції вірно
надано оцінку висновкам, викладеним в
Акті про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ "ТЕКНО УКРАЇНА".

Окрім того, колегія суддів
погоджується із висновками суду першої
інстанції наданими за результатами
оцінки доводів позивача щодо
підтвердження використання ним у
господарській діяльності товарів,
отриманих від ТОВ "ТЕКНО УКРАЇНА".

Як було встановлено раніше, позивач
здійснює господарську діяльність з
продажу текстильних виробів.

15 травня 2012 року позивачем (Орендар) та
ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНИЙ СОЮЗ «ЛИБІДЬ»
(Орендодавець) було укладено
Попередній договір оренди № 190.
Відповідно до преамбули цього
Попереднього договору оренди № 190 від
15.05.2012 року Орендодавець планує
побудувати об'єкт нерухомості із
Торговельним центром («ОУШЕН ПЛАЗА») та
згодом має намір передавати в оренду
окремі приміщення (блоки), що складають
частину торговельного центру;
незважаючи на це, до передачі в оренду
відповідних приміщень, надавати
можливість орендарям шляхом
проведення ремонту пристосування
приміщення до їхніх потреб та вимог.
Сторони укладенням цього Договору
визнають, що з моменту допуску Орендаря
(ТОВ «МАРКА УКРАЇНА») до приміщень
Орендар розпочинатиме проведення у
приміщенні ремонту, так як проведення
поліпшень та ремонту у приміщенні є
підготовкою до комерційного
використання приміщення і передумовою
ефективної господарської діяльності
Орендаря.

На виконання Попереднього договору
оренди №190 від 15.05.2012 року між ТОВ
«МАРКА УКРАЇНА» (Замовник) та ТОВ
«СУММА УКРАЇНА» (Підрядник) було
укладено Договір підряду № 20121508 від
31.08.2012 року, відповідно до статті 3 якого
Замовник доручає, а Підрядник
зобов'язується на свій ризик власними
або залученими силами і засобами
відповідно до Проектної документації
та інших вимог Замовника (внутрішніх
стандартів Замовника), діючих
будівельних норм і правил та в
обумовлений Договором строк виконати
Роботи щодо Адаптації Приміщення, а
Замовник зобов'язується надати
Підряднику будівельний майданчик
(забезпечити допуск), забезпечити
фінансування відповідно до
встановленого Графіку фінансування та
прийняти належне виконання Робіт.

Під адаптацією приміщення п. 4 статті 1
Договору підряду № 20121508 від 31.08.2012 року
розуміється здійснення комплексу
будівельних, оздоблювальних, монтажних
робіт, спрямованих на приведення
приміщення до стану, придатного для
використання за цільовим призначенням
- здійснення позивачем роздрібної
торгівлі непродовольчими товарами.

Відповідно до п. 2 статті 7 Договору
підряду № 20121508 від 31.08.2012 року Замовник
(ТОВ «МАРКА УКРАЇНА») зобов'язується
забезпечити приміщення певним
обладнанням, в тому числі
світильниками та шнурами для
світильників.

20 серпня 2012 року позивачем було
укладено Договір № 1533 із ТОВ «К.А.Н.
СТРОЙ», відповідно до якого останній
зобов'язаний був забезпечити
тимчасовим електроживленням ТОВ
«МАРКА УКРАЇНА» (його підрядника), яке
необхідне для виконання підрядних
робіт під час здійснення ремонтних
робіт в ТРЦ «ОУШЕН ПЛАЗА».

17 вересня 2012 року позивачем та ТОВ
«ТЕКНО УКРАЇНА» було укладено Договір
поставки освітлювального обладнання №
1-17.09/12.

Відповідно до п. 1.1. Договору поставки
постачальник зобов'язується в порядку
та на умовах, визначених цим Договором,
та у відповідності з Замовленням
Замовника поставити Товар, а Замовник
зобов'язується в порядку та на умовах,
визначених цим Договором, прийняти
Товар і оплатити його вартість за
цінами, зазначеними в накладній.

Відповідно до п. 3.6. Договору поставки
Постачальник при поставці відповідної
партії Товару передає Замовнику
наступну супровідну документацію:
накладні, в яких повинно бути чітко
зазначена кількість відвантаженого
Товару, ціна за одиницю Товару.
Постачальник несе відповідальність за
арифметичні помилки в накладних; копію
довідки про внесення до єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України.

Згідно з п. 4.1. Договору поставки є
перехід права власності на Товар від
Постачальника до Замовника
здійснюється в момент
приймання-передачі Товару на складі
Замовника та підписання накладної.
Пунктом 4.2. в свою чергу передбачено, що
приймання-передача Товару за кількістю
та якістю здійснюється на складі
Замовника в порядку, передбаченому
чинним законодавством України.

Факт виконання вище вказаних пунктів
та здійснення поставки
освітлювального обладнання
посвідчується виданими на підставі
Договору поставки: видатковою
накладною № 3-11.10/12 від 11.10.2012 року (на
суму 766 285,20 грн.); податковою накладною
№ 3 від 01.10.2012 року (на суму 383 142,60 грн.);
податковою накладною № 7 від 11.10.2012 року
на суму 383 142,60 грн.).

Факт здійснення оплати
підтверджується Рахунком-фактурою №
2-18.09/2012 від 18 вересня 2012 року та
Платіжними дорученнями № 1299 від 01
жовтня 2012 року та № 1643 від 06.12.2012 року.

Факт реальної наявності
освітлювального обладнання у ТОВ
«ТЕКНО УКРАЇНА» також підтверджується
наявними в матеріалах справи копіями
вантажно-митних декларацій, відповідно
до яких ТОВ "ТЕКНО УКРАЇНА" імпортувало
з Туреччини «Електричні освітлювальні
прилади, які підвішуються або
закріплюються на стелі чи стіні, для
освітлення торговельних залів
магазинів».

При цьому, освітлювальне обладнання,
придбане позивачем у ТОВ "ТЕКНО
УКРАЇНА", належним чином сертифіковане.

Після отримання відповідного
освітлювального обладнання від ТОВ
«ТЕКНО УКРАЇНА», вказане обладнання в
рамках Договору підряду № 20121508 від
31.08.2012 року було передане позивачем на
користь ТОВ «СУММА УКРАЇНА», що
підтверджується Актом
прийому-передачі матеріальних
цінностей від 12 жовтня 2012 року.

Так, відповідно до вказаного Акту
прийому-передачі матеріальних
цінностей Сторона 1 (ТОВ «МАРКА
УКРАЇНА») передала, а Сторона 2 (ТОВ
«СУММА УКРАЇНА) прийняла матеріальні
цінності в кількості якості,
асортименті та комплектації, що
визначені цим актом. Матеріали Сторони
1 у власність Сторони 2 не переходять, а
використовуються для виконання робіт
по встановленню їх на об'єкті за
адресою: м. Київ, вул. Горького 176, ТРЦ
«Ocean Plaza».

Крім того, в матеріалах справи
містяться фотографії безпосередньо
змонтованого освітлення в магазині за
адресою: м. Київ, вул. Горького 176, ТРЦ
«Ocean Plaza».

24.08.2012 року ТОВ «МАРКА УКРАЇНА» та ТОВ
«ІНВЕСТИЦІЙНИЙ СОЮЗ «ЛИБІДЬ» було
укладено Договір оренди № 385,
відповідно до п. 32.1. якого ТОВ «МАРКА
УКРАЇНА» отримало в оренду приміщення
на 2 (другому) поверсі Торгового центру
«ОУШЕН ПЛАЗА», що розташований за
адресою: м. Київ, вул. Горького, 176
загальною площею 1210,9 кв. м. На виконання
цього договору 19.11.2012 року між
сторонами було підписано Акт
прийому-передачі приміщення,
відповідно до якого приміщення
передане для оренди у відповідності до
Договору оренди № 385 від 24.04.2012 року.

З огляду на наведене колегія суддів
Київського апеляційного
адміністративного суду погоджується
із судом першої інстанції про те, що
матеріалами справи підтверджується
факт використання придбаних позивачем
матеріалів у ТОВ "ТЕКНО УКРАЇНА" для
проведення ремонтних робіт в магазині
позивача, орендованого у ТЦ "ОУШЕН
ПЛАЗА", для подальшого продажу у ньому
текстильних виробів, тобто в межах
господарської діяльності позивача.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам. В
зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Міндоходів у м.
Києві - залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 15 квітня 2014 року - без
змін.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 15 квітня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.Є. Пилипенко

Судді:
Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Головуючий суддя
Пилипенко О.Є.

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.