Справа № 2а/0370/1599/11
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року
Справа
№ 62611/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання
Ратушної М.І.,

представника позивачки
ОСОБА_1,

представника відповідача
Остапчука Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну
скаргу суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_3 на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 22.06.2011 року
в справі за позовом суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_3 до Ягодинської митниці
про визнання нечинними рішення про
визначення митної вартості та картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформлені чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України,

В С Т А Н О В И
В :

У червні 2011 року суб'єкт
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_3 звернулась з
адміністративним позовом до
Ягодинської митниці про визнання
нечинними рішення про визначення
митної вартості № 205000017/2011/500200/2 від
28.03.2011 року та картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформлені чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України № 205000017/1/00603 від 28.03.2011
року.

Позивачка посилалася на те, що 28.03.2011
року через представника-декларанта нею
було подано для митного оформлення
партію товару - обрізь м'ясна
знежилована без шкіри вагою 15023 кг за
ціною 1,25 євро/кг на загальну суму 18778,75
євро, та обрізь м'ясна знежилована без
шкіри співвідношення пісної та жирової
тканини 50/50 вагою 5068 кг за ціною 0,82
євро/кг на загальну суму 4155,76 євро, та
всі необхідні документи, вказано
митну вартість у розмірі 276782,02 грн.,
визначену за ціною контракту . Того ж
дня відповідачем було відмовлено у
митному оформленні товару та видано
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України №
205000017/1/00603 в зв'язку з неподанням
додаткових відомостей, необхідних для
підтвердження заявленої митної
вартості та в зв'язку з тим, що суми у
платіжних дорученнях не відповідають
сумі в інвойсі.

Вважала, що Ягодинською митницею
безпідставно застосовано шостий
резервний метод визначення митної
вартості товару, оскільки для митного
оформлення товару було подано
достатньо документів для
підтвердження митної вартості за
першим методом за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), а прийняте рішення про
визначення митної вартості товару та
картка відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України не
ґрунтуються на нормах чинного
законодавства, тому просила визнати їх
нечинними.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 22.06.2011 року
позивачці в задоволенні позову
відмовлено.

Постанову суду першої інстанції
оскаржила ОСОБА_3, яка в апеляційній
скарзі просить її скасувати та
прийняти нову постанову про
задоволення її позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що суд першої інстанції не
врахував того, що нею при митному
оформленні товарів подано повний пакет
документів, який стверджував митну
вартість товарів, а надання документів,
які вимагав митний орган, - фактури на
закупівлю напівтуш у виробника, не
передбачено чинним законодавством
України. Митний орган безпідставно
застосував при визначенні митної
вартості товарів шостий (резервний)
метод, в той час, як така вартість була
обґрунтовано визначена декларантом за
першим методом, тобто за ціною угоди.
Відповідач та суд не звернули уваги, що
до митного оформлення було подавалося
дві групи товарів по різним
співвідношенням пісної та жирової
тканини за різними цінами, проте митна
вартість була визначена з врахуванням
однієї групи товару.

Вислухавши суддю-доповідача,
представника апелянта, який
апеляційну3 скаргу підтримав,
представника відповідача, який просить
апеляційну скаргу відхилити, а
постанову суду першої інстанції
залишити без змін, дослідивши
обставини справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

В справі встановлено, що на підставі
зовнішньоекономічного контракту
купівлі-продажу товару № 7/2011/DЕ від
25.01.2011 року, укладеного між позивачкою
та «Vion Trading GmbH», Німеччина та Інвойсу №
4881-1 від 24.03.2011 року, позивачка 28.03.2011
року ввезла на територію України товар:
обрізь м'ясну знежиловану без шкіри
співвідношення пісної та жирової
тканини 70/30 вагою 15023 кг за ціною 1,25
євро/кг. на загальну суму 18778,75 євро, та
обрізь м'ясну знежиловану без шкіри
співвідношення пісної та жирової
тканини 50/50 вагою 5068 кг. за ціною 0,82
євро/кг на загальну суму 4155,76 євро.

Для митного оформлення даного товару
декларантом ТзОВ «Брок-Сервіс» були
подані Ягодинській митниці документи,
а саме: контракт № 7/2011/DE від 25.01.2011 року
з додатками; інвойс № 4881-1 від 24.03.2011
року; ВМД № 205070001/2011/005394 від 28.03.11 року;
попередня ВМД № 205070001/2011/005216 від 25.03.2011
року; міжнародна товарно-транспортна
накладна СМR № 24032011 від 24.03.2011року;
договір про перевезення № 6/2011/РL від
21.01.2011року; ДМВ -1 від 28.03.2011 року;
сертифікат про походження товару № L
898070 від 24.03.2011 року; ветеринарне
свідоцтво Ч - 28 № 085314 від 28.03.2011 року.

Статтею 262 МК України передбачено, що
митна вартість товарів і метод її
визначення заявляються (декларуються)
митному органу декларантом під час
переміщення товарів через митний
кордон України шляхом подання
декларації митної вартості. Порядок та
умови декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, встановлюються
Кабінетом Міністрів України, а порядок
заповнення декларацій митної вартості
- спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади в галузі
митної справи.

Згідно ст. 259 МК України митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є їх ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, обчислена
відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно приписів ст. 265 МК України митний
орган здійснює контроль правильності
визначення митної вартості товарів
згідно з положеннями цього Кодексу.
Такий контроль може здійснюватися в
установленому порядку із
застосуванням різних форм, у тому числі
відповідно до статей 60 і 69 цього
Кодексу, після закінчення операцій
митного контролю, оформлення та
пропуску через митний кордон України
товарів і транспортних засобів.
Порядок контролю правильності
визначення митної вартості товарів
після закінчення операції митного
контролю, оформлення та пропуску через
митний кордон України товарів і
транспортних засобів та донарахування
обов'язкових платежів визначається
Кабінетом Міністрів України. Митний
орган має право упевнитися в
достовірності або точності будь-якої
заяви, документа чи декларації, поданої
для цілей визначення митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст. 265 Митного кодексу
України митний орган, що здійснює
контроль за правильністю митної оцінки
товарів з урахуванням положень цього
Кодексу, має право приймати рішення про
правильність заявленої декларантом
митної вартості товарів.

З матеріалів справи видно, що
Ягодинською митницею було здійснено
порівняння заявленої позивачем митної
вартості згідно декларацій митної
вартості з митною вартістю подібних,
ідентичних та аналогічних товарів,
митне оформлення яких вже було
здійснено, наявною у митного органу
інформацією про рівень цін на такі
товари або вартість прямих витрат на їх
виробництво, у тому числі сировини,
матеріалів, які входять до складу
товару, з ціновою базою даних
Держмитслужби. Крім того, виявлено
невідповідність зазначених сум в
платіжних дорученнях та в інвойсі.

Оскільки при проведенні порівняння
було встановлено, що заявлена митна
вартість товару значно нижча у
порівнянні з вартістю подібних
товарів, митне оформлення яких вже
проведене (1,25 євро, 0,82 євро замість
2,61-2,65 доларів США), відповідачем
відповідно до п.11 Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
за № 1766 від 20.12.2006 року (далі Порядку),
було витребувано у позивача додаткові
документи, а саме: фактуру на закупівлю
напівтуш у виробника, що
підтверджується записом у графі «Для
відміток митного органу» ДМВ -1 №
205070001/2011/005294 від 28.03.2011 року.

Згідно ч.2 ст.264 Митного кодексу України
у разі потреби у підтвердженні
заявленої митної вартості товарів
декларант зобов'язаний подати митному
органу необхідні для цього відомості
та забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Пунктом 13 Порядку встановлено, що
декларант зобов'язаний подати
додаткові документи, визначені у
пункті 11 цього Порядку, протягом 10
календарних днів після ознайомлення із
записом митного органу про їх подання.
За вмотивованою заявою декларанта
такий строк продовжується. У разі
відмови подати додаткові документи
декларант робить відповідний запис із
зазначенням дати, прізвища та
проставлення свого підпису на
зворотному боці основного аркуша
декларації митної вартості.

Позивачем не було надано вище
вказаного документу у встановлений
митницею строк. При цьому декларантом
на Декларації митної вартості від
28.03.2011 року вчинено запис:
«Відмовляюсь».

Доводи позивача щодо неможливості
подати додаткові документи в силу
комерційної таємниці, суд першої
інстанції обґрунтовано визнав
непереконливими, оскільки договірні
відносини позивача з фірмою
-постачальником мали місце протягом
тривалого часу, що давало позивачці
можливість бути обізнаними з вартістю
продукції та мати з цього приводу
відповідні документи.

Відповідно до п. 14 Порядку якщо
декларантом не подано в установлений
строк додаткові документи або якщо він
відмовився від їх подання, митну
вартість товарів визначає митний орган
на підставі наявних відомостей згідно
із законодавством.

З врахуванням цих обставин, а також
консультацій митного органу з
позивачкою, Ягодинською митницею
прийнято рішення від 28.03.2011 року про
визначення митної вартості товарів за
шостим методом, а в зв'язку з цим -
оформлено картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України.

Оцінивши доводи позивача та висновок
висновку Держзовнішінформу № 9/497 від
14.04.2011 року, з якого випливає, що
контрактна ціна 1,25 євро/кг на м'ясну
обрізь 70/30 та 0,82 євро/кг на м'ясну обрізь
50/50 виробництва Німеччини на умовах
поставки FСА «Vion Grailsheim/ Wornitz», Німеччина,
що постачаються згідно з Інвойсом №
4881-1 від 24.03.2011 року до контракту № 7/2011/DЕ
від 25.01.2011 року відповідали рівню
відпускних цін підприємств групи
компаній «Vion Food Gгоир», (Нідерланди) на
дані товари при поставках в Україну,
суд першої інстанції обґрунтовано
погодився з позицією митного органу
про те, що даний висновок носить
інформаційний характер, однак не є
достатнім та визначальним для
правильного визначення митної
вартості товарів, що декларуються
митним органом.

Отже, митний орган має повноваження
витребувати від позивачки додаткові
документи для перевірки правильності
зазначеної митної вартості товару, за
наявності підстав сумніву митної
оцінки товару, що переміщується через
митний кордон України.

В спірних правовідносинах у митного
органу виник обґрунтований сумнів
щодо правильності заявлення
позивачкою митної вартості товару, що
підтверджується даними цінової
інформації Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Державної
митної служби України.

В даному випадку неподання позивачкою
у повному обсязі витребуваних митним
органом документів інформація цінової
бази даних Держмитслужби є достанім
підтвердженням обґрунтованості
сумнівів митниці в правильності
заявленої митної вартості.

З урахуванням наведеного митниця мала
обґрунтовані підстави для
витребування додаткових документів
для підтвердження заявленої митної
вартості товару. При витребуванні
додаткових документів митниця діяла
відповідно Порядку та норм митного
законодавства.

Відповідач надавав позивачу
можливість підтвердження заявленої
митної вартості чи корегування митної
вартості шляхом надання додаткових
документів, однак, позивач відмовився
використати надані митницею
можливості щодо підтвердження
заявленої митної вартості чи
узгодження з митницею митної вартості
спірного товару, не надав обґрунтувань
та підстав щодо неможливості надання
додаткових документів.

За таких обставин митницею було
правильно застосовано резервний метод
визначення митної вартості товару у
зв'язку з відсутністю інформації,
необхідної для її визначення іншими
методами. При цьому такий метод
застосовано відповідачем до обох груп
товарів, які переміщала через митний
кордон України ОСОБА_3 Позивачкою була
подана нова митна декларація з
урахуванням митної вартості,
визначеної митницею.

З врахуванням викладеного, колегія
суддів суду апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо правомірності
оскаржуваних рішень відповідача та про
безпідставність позовних вимог
позивачки.

Тому підстав для задоволення
апеляційної скарги не має.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200,
205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л
И В :

Апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_3 залишити без
задоволення.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 22.06.2011 року
в справі № 2а-/0370/1599/11 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
А.І. Рибачук

Д.М.Старунський