Справа № К/9991/12481/12-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2014 року
м. Київ К/9991/12481/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою Приватного підприємства
«Домоуправління» на постанову
Красногвардійського районного суду
Автономної Республіки Крим від 04
жовтня 2011 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 24 січня 2012
року у справі №2а-3936/11/0111 за позовом
Приватного підприємства
«Домоуправління» до Октябрської
селищної ради Красногвардійського
району Автономної Республіки Крим про
скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Приватне підприємство
«Домоуправління» (далі - ПП
«Домоуправління») звернулось до суду з
позовом до Октябрської селищної ради
Красногвардійського району Автономної
Республіки Крим про скасування рішення
14 сесії VI скликання Октябрської
селищної ради №02/206-ХІV від 10 серпня 2011
року «Про управління майном
Октябрської територіальної громади».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
оскаржуване рішення є таким, що
суперечить вимогам чинного
законодавства, оскільки прийнято без
урахування договору від 09.10.2003 між
Октябрською селищною радою і ПП
«Домоуправління», згідно з яким
позивачу без визначення строку було
надане право використання у своїй
підприємницькій діяльності комплексу
прав, які належать відповідачу, для
експлуатації житлового фонду
відповідача.

Постановою Красногвардійського
районного суду Автономної Республіки
Крим від 04 жовтня 2011 року, залишеною без
змін ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 24 січня 2012 року, в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями суду
першої та апеляційної інстанцій,
ПП «Домоуправління» звернулось з
касаційною скаргою, у якій просить
скасувати судові рішення першої та
апеляційної інстанції, та ухвалити
нове про задоволення позову,
посилаючись на те, що при прийнятті
зазначених судових рішень було
порушено норми матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 09 жовтня 2003 року між
Октябрською селищною радою та ПП
«Домоуправління» було укладено
договір, згідно з яким позивачу без
визначення строку було надане право
використання у своїй підприємницькій
діяльності комплексу прав, які
належать відповідачу, для експлуатації
житлового фонду відповідача. Вказаним
договором були визначені права та
обов'язки сторін, їх відповідальність,
порядок зміни та розірвання договору.

Рішенням 14 сесії 6 скликання
Октябрської селищної ради від 10
серпня 2011 №02/206-XIV «Про управління
майном Октябрської територіальної
громади» з метою ефективного
управління жилих будинків та
прибудинкових територій і створення
благоприємних умов з надання якісних
комунальних послуг населенню з
утримання жилих будинків і
прибудинкових територій визначено
балансоутримувачем майна комунальної
власності Октябрської територіальної
громади комунальне підприємство
«Головне управління житлового
господарства Октябрської селищної
ради».

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що оскаржуване рішення
прийняте селищною радою в межах своїх
повноважень, відповідно до Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", а позивач не довів
невідповідність цього рішення
законам України.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з такими висновками
судів, враховуючи наступне.

В силу ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах.

Згідно з п.4 ч.1 ст.7 цього Закону до
повноважень органів місцевого
самоврядування у сфері
житлово-комунальних послуг належить
визначення виконавця
житлово-комунальних послуг відповідно
до цього Закону в порядку,
затвердженому центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.

Частиною 5 статті 60 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
передбачено, що органи місцевого
самоврядування від імені та в
інтересах територіальних громад
відповідно до закону здійснюють
правоможності щодо володіння,
користування та розпорядження
об'єктами права комунальної власності,
в тому числі виконують усі майнові
операції, можуть передавати об'єкти
права комунальної власності у постійне
або тимчасове користування юридичним
та фізичним особам, здавати їх в оренду,
продавати і купувати, використовувати
як заставу, вирішувати питання їхнього
відчуження, визначати в угодах та
договорах умови використання та
фінансування об'єктів, що
приватизуються та передаються у
користування і оренду.

Відповідно до п.31 ч.1 ст.26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
приймаються рішення про передачу іншим
органам окремих повноважень щодо
управління майном, яке належить до
комунальної власності відповідної
територіальної громади, визначення меж
цих повноважень та умов їх здійснення.

Отже, право визначення виконавця
житлово-комунальних послуг та
прийняття рішень про передачу іншим
органам окремих повноважень щодо
управління майном, яке належить до
комунальної власності відповідної
територіальної громади є виключною
компетенцією селищної ради.

Таким чином, суди дійшли вірного
висновку, що відповідач в межах
наданих йому повноважень прийняв
рішення №02/206-ХІV від 10 серпня 2011 року
про визначення виконавцем послуг по
утриманню будинків та прибудинкової
територій комунальне підприємство
«Головне управління житлового
господарства Октябрської селищної
ради».

Також, колегія суддів вважає
необґрунтованими посилання скаржника
на порушення відповідачем п.4 ст.7
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» та ст.179 Господарського
кодексу України щодо неврахування при
прийнятті оскаржуваного рішення
договору №1 від 09 жовтня 2003 року між
Октябрською селищною радою та ПП
«Домоуправління».

Так, відповідно до п.16 ч.4 ст.42 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» сільський, селищний, міський
голова укладає від імені
територіальної громади, ради та її
виконавчого комітету договори
відповідно до законодавства, а з
питань, віднесених до виключної
компетенції ради, подає їх на
затвердження відповідної ради.

Статтею 26 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» визначено,
що виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються питання затвердження
договорів, укладених сільським,
селищним, міським головою від імені
ради, з питань, віднесених до її
виключної компетенції.

Проте, судами встановлено, що договір
№1 від 09.10.2003, укладений селищним
головою від імені Октябрської селищної
ради, не затверджений селищною радою, а
відтак не можна стверджувати про
укладення цього договору відповідно до
вимог закону.

За таких обставин, судова колегія
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, що рішення 14
сесії VI скликання Октябрської селищної
ради №02/206-ХІV від 10 серпня 2011 року «Про
управління майном Октябрської
територіальної громади» прийняте у
відповідності до ст.19 Конституції
України.

Враховуючи викладене, судова колегія
дійшла висновку, що судом першої та
апеляційної інстанцій повно і
правильно встановлені фактичні
обставини справи, характер
правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
права. Доводи касаційної скарги
висновків суду не спростовують.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Приватного
підприємства «Домоуправління»
відхилити, а постанову
Красногвардійського районного суду
Автономної Республіки Крим від 04
жовтня 2011 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 24 січня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: