Справа № 2а-1970/1006/11
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 р.
Справа № 876/1336/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
судді Клюби В. В.

суддів:
Кухтея Р. В., Яворського І. О.

з участю: секретаря судового засідання
Сідельник Г. М.

представника особи, яка
подала

апеляційну скаргу
(відповідача) ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Львові
апеляційну скаргу Тернопільської
митниці на ухвалу Тернопільського
окружного адміністративного суду від 21
грудня 2012 року по справі №2а - 1970/1006/11 за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Тернопільської митниці про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Тернопільського
окружного адміністративного суду із
заявою про виправлення помилки у
виконавчому листі №2а - 1970/10061/11,
виданому Тернопільським окружним
адміністративним судом на виконання
судового рішення Львівського
апеляційного адміністративного суду,
яким визнано неправомірною відмову
Тернопільської митниці у наданні
дозволу ОСОБА_2 на звільнення від
сплати податків при розмитнені
автомобіля марки «HUMMER HЗ», 2007 року
випуску. У поданій заяві зазначає, що
постановою державного виконавця від 29
листопада 2012 року відмовлено у
прийнятті до провадження виконавчого
листа, так як у вказаному виконавчому
листі не були зазначені адреси місця
перебування чи проживання боржника та
стягувача, а також відсутні
ідентифікаційні коди, номери та серії
паспорта.

Ухвалою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 21 грудня 2012
року заяву задоволено частково:
внесено виправлення до виконавчого
листа №2а - 1970/10061/11 від 15 листопада 2012
року шляхом доповнення його щодо
ідентифікаційного коду боржника та
ідентифікаційного номера стягувача. В
іншій частині в задоволенні заяви
відмовлено.

Тернопільська митниця (боржник у
виконавчому провадженні) не погодилася
з ухвалою суду першої інстанції і
оскаржила її в апеляційному порядку до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. Зазначаючи у
поданій апеляційній скарзі про
необґрунтованість та безпідставність
ухвали, просить скасувати її та
постановити нову ухвалу про відмову в
задоволенні заяви ОСОБА_2.

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги, посилається на ті обставини, що
постанова державного виконавця не може
бути прийнята до уваги, так як не
відповідає вимогам Закону України «Про
виконавче провадження». Зокрема, у
вступній частині цієї постанови
зазначено, що заява розглянута
головним державним виконавцем
Санжарою О. М., а підписано постанову
старшим державним виконавцем Пинчуком
В. О..

В судовому засіданні представник
особи, яка подала апеляційну скаргу
(боржника у виконавчому провадженні)
підтримала викладені в апеляційній
скарзі доводи і вважає, що ухвала суду
підлягає скасуванню з постановленням
нової ухвали про відмову в задоволенні
заяви стягувача.

ОСОБА_2 Т, Д. в судове засідання не
прибула, хоча повідомлялася належним
чином про дату, час та місце судового
засідання апеляційного суду. При цьому
ОСОБА_2 не повідомила про причини
неявки, а також від неї відсутнє
клопотання про відкладення розгляду
справи.

Оскільки апеляційним судом не
визнавалася обов'язковою участь
стягувача в апеляційному розгляді
справи, вищевказані обставини
відповідно до ст. 196 ч. 4 Кодексу
адміністративного судочинства України
не перешкоджають розгляду апеляційної
скарги за відсутності заявника
(стягувача).

Вислухавши суддю - доповідача та доводи
представника особи, яка подала
апеляційну скаргу, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що
апеляційна скарга до задоволення не
підлягає з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про
часткове задоволенні заяви та
умотивовуючи свої висновки, суд першої
інстанції виходив з того, що виконавчий
лист містить відомості щодо повного
найменування боржника та щодо
прізвища, власного імені та по -
батькові стягувача, про місце
знаходження боржника та місце
проживання стягувача. Проте, у
виконавчому листі не зазначено
ідентифікаційного коду Тернопільської
митниці та індивідуального
ідентифікаційного номера ОСОБА_2.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується із такими висновками суду
першої інстанції з урахуванням
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 звернулася до Тернопільського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Тернопільської митниці і просила
визнати неправомірною відмову суб'єкта
владних повноважень у наданні дозволу
на щодо звільнення від сплати податків
при розмитненні автомобіля марки «HUMMER
HЗ», 2007 року випуску, а також зобов'язати
відповідача звільнити її від сплати
податків при розмитненні вказаного
автомобіля.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 13 травня 2011
року в задоволенні позовних вимог
відмовлено, а постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 31 жовтня 2012 року судове рішення
суду першої інстанції скасовано і
прийнято нове рішення про задоволення
адміністративного позову. На виконання
постанови 15 листопада 2012 року видано
виконавчий лист і за заявою ОСОБА_2
судове рішення звернуто до виконання.

У відповідності до постанови головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Тернопільській
області від 29 листопада 2012 року
відмовлено у прийнятті до провадження
виконавчого листа та у відкритті
провадження, так як виконавчий лист не
містить адреси місця перебування чи
проживання боржника та стягувача, а
також не містить їх ідентифікаційних
кодів чи номера паспорта, що є
обов'язковим відповідно до ст. 18 ч. 1 п. 3
Закону України «Про виконавче
провадження».

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам особи, яка
подала апеляційну скаргу, колегія
суддів апеляційного суду звертає увагу
на таке.

У відповідності до ст. ст. 257, 258 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення, яке набрало законної
сили або яке належить виконати негайно,
є підставою для його виконання.
Примусове виконання судових рішень в
адміністративних справах здійснюється
в порядку, встановленому Законом
України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 259 Кодексу адміністративного
судочинства України виконавчий лист
повинен відповідати вимогам до
виконавчого документа, встановленим
Законом України «Про виконавче
провадження». Крім цього, суд, який
видав виконавчий лист, може за заявою
стягувача або боржника виправити
помилку, допущену при його оформленні
або видачі.

Тобто, у зв'язку із поданою стягувачем
заявою, суд першої інстанції у
відповідності до вимог ст. 259 Кодексу
адміністративного судочинства України
розглянув питання виправлення помилки
у виконавчому листі, з приводу чого
постановив оскаржуване судове рішення.

При цьому, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що невідповідність
виданого виконавчого листа вимогам ст.
18 Закону України «Про виконавче
провадження» щодо зазначення у ньому
ідентифікаційного коду Тернопільської
митниці (боржника у виконавчому
провадженні) та індивідуального
ідентифікаційного номера ОСОБА_2
(стягувача), перешкоджало виконанню
судового рішення, що набрало законної
сили.

З огляду на вищевикладені обставини,
колегія суддів апеляційного суду
вважає, що судом першої інстанції при
вирішенні заяви стягувача не допущено
порушення норм процесуального права
щодо підстав та порядку розгляду заяви,
а також щодо прийняття рішення про
виправлення помилки у виконавчому
листі.

Тобто, оскаржувана ухвала суду першої
інстанції відповідає вимогам ст. 159
Кодексу адміністративного судочинства
України щодо законності та
обґрунтованості судових рішень.

Колегія суддів апеляційного суду не
враховує у своїх висновках викладені
боржником в апеляційній скарзі доводи
щодо не підтвердження заяви належними
доказами, а також стосовно розбіжності
записів посадової особи органу
державної виконавчої служби, оскільки
такі доводи не спростовують наявності
передбачених Кодексом
адміністративного судочинства України
підстав для прийняття судом першої
інстанції оскаржуваного судового
рішення. Також, судом першої інстанції
дотримано встановлений цим же Кодексом
процесуальний порядок розгляду заяви
стягувача.

У зв'язку з вищевикладеним та у
відповідності до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
апеляційний суд не вбачає підстав для
скасування ухвали суду першої
інстанції і відповідно для задоволення
апеляційної скарги..

Керуючись ст. ст. 195, 196, 199, 205, 206, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільської
митниці залишити без задоволення, а
ухвалу Тернопільського окружного
адміністративного суду від 21 грудня 2012
року по справі №2а - 1970/1006/11 за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Тернопільської митниці про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили, а у
випадку складення ухвали в повному
обсязі відповідно до ст. 160 ч. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
- у цей же строк з дня складення ухвали
суду в повному обсязі безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
Р. В. Кухтей

І. О. Яворський

Ухвалу у повному обсязі
складено 16 вересня 2014 року.