Справа № 821/3572/14
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/3572/14
Херсонський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Бездрабка О.І., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Відділу
Держземагентства у Голопристанському
районі Херсонської області, третя
особа: Приватне підприємство
"Аркада-югстрой" про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,

встановив:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 (далі - позивачі)
звернулися з позовом до Відділу
Держземагентства у Голопристанському
районі Херсонської області (далі -
відповідач), третя особа: Приватне
підприємство "Аркада-югстрой", в якому
просять визнати дії відповідача щодо
непогодження проекту землеустрою, яке
викладене у висновку від 11.08.2014 р. за №
683/01-16, протиправними, зобов'язати
відповідача розглянути повторно
проект землеустрою, щодо відведення
земельної ділянки у власність гр.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (по 2,0000 га кожній) для
ведення особистого селянського
господарства на території Збур"ївської
сільської ради.

Свої вимоги мотивують тим, що
розпорядженням голови
Голопристанської РДА від 19.02.2010 р. № 103
позивачам було надано дозвіл на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок у
власність для ведення особистого
селянського господарства. На підставі
цього розпорядження ПП "Аркада-югстрой"
було виготовлено проект землеустрою.
Вказаний проект було подано до Відділу
Держземагенства в Голопристанському
районі Херсонської області. 11.08.2014 р. за
№ 683/01-16 отримано висновок відповідача
про те, що проект землеустрою не
погоджується, оскільки
правовстановлюючі документи
громадянина необхідно завірити,
зазначивши "Згідно з оригіналом",
особистим підписом особи, яка
засвідчує копію, її ініціали та підпис
(постанова КМУ від 30.11.2011 р. № 1242).
Вказані дії відповідача позивачі
вважають протиправними, оскільки
жодним нормативно-правовим документом
не закріплено вимогу про те, що будь-які
документи, що містяться в проекті
землеустрою, необхідно будь-яким чином
завіряти.

Відповідач надав письмові заперечення
на позов, у яких просить відмовити у
його задоволенні з тих підстав, що
оскаржені дії вчинені ним на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Зокрема, відповідач вказує, що
підставою для відмови у погодженні
проекту землеустрою стало те, що
правовстановлюючі документи не
завірені особистим підписом громадян
із зазначенням "Згідно з оригіналом".
Дана вимога викликана необхідністю
виконати п.2.8 Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, затвердженої наказом
Державного комітету України із
земельних ресурсів від 18.05.2010 р. № 376. На
підставі викладеного відповідач
вважає позовні вимог необґрунтованими
та просить відмовити в їх задоволенні.

Сторони у судове засідання не
з'явилися, будучи належним чином
повідомленими про дату і час розгляду
справи, подали клопотання про розгляд
справи в порядку письмового
провадження.

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України,
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає
можливим розглянути справу в порядку
письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази в їх
сукупності, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що розпорядженням
голови Голопристанської РДА від 19.02.2010
р. № 103 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надано дозвіл
на виготовлення проекту землеустрою
щодо відведення земельних ділянок у
власність на території Збур"ївської
сільської ради (по 2,0000 га кожній) для
ведення особистого селянського
господарства.

На виконання цього розпорядження
позивачами замовлено та ПП
"Аркада-югстрой" виготовлено
відповідний проект землеустрою, який
передано відповідачу для погодження.

Згідно із висновком від 11.08.2014 р. № 683/01-16
Відділ Держземагентства у
Голопристанському районі не погодив
проект землеустрою, у зв'язку з тим, що
правовстановлюючі документи
громадянина необхідно завірити,
зазначивши "Згідно з оригіналом",
особистим підписом особи, яка
засвідчує копію, її ініціали та підпис
(постанова КМУ від 30.11.2011 р. № 1242).

Суд вважає таку відмову протиправною з
наступних підстав.

Питання погодження проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок регулюються ст.186-1 Земельного
кодексу України.

Відповідно до цієї правової норми,
проект землеустрою щодо відведення
земельних ділянок усіх категорій та
форм власності підлягає обов'язковому
погодженню з територіальним органом
центрального органу виконавчої влади,
що здійснює реалізацію державної
політики у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у межах населеного
пункту або земельної ділянки за межами
населеного пункту, на якій розташовано
об'єкт будівництва або планується
розташування такого об'єкта, подається
також на погодження до структурних
підрозділів районних, Київської та
Севастопольської міських державних
адміністрацій у сфері містобудування
та архітектури, а якщо місто не входить
до території певного району, - до
виконавчого органу міської ради у
сфері містобудування та архітектури, а
в разі, якщо такий орган не утворений, -
до органу виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань
містобудування та архітектури чи
структурного підрозділу обласної
державної адміністрації з питань
містобудування та архітектури.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки:

природно-заповідного та іншого
природоохоронного призначення,
земельної ділянки, розташованої на
території чи в межах об'єкта
природно-заповідного фонду або в межах
прибережної захисної смуги, підлягає
також погодженню з органом виконавчої
влади Автономної Республіки Крим у
сфері охорони навколишнього
природного середовища, структурним
підрозділом обласної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації у сфері охорони
навколишнього природного середовища;

розташованої на території пам'яток
культурної спадщини національного
значення, їх охоронних зон та
охоронюваних археологічних
територіях, підлягає також погодженню
з центральним органом виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері охорони культурної спадщини;

розташованої на території земель
історико-культурного призначення,
пам'яток культурної спадщини місцевого
значення, їх охоронних зон, в
історичних ареалах населених місць та
інших землях історико-культурного
призначення, крім випадків, зазначених
в абзаці третьому цієї частини,
підлягає також погодженню з органом
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим у сфері охорони
культурної спадщини, відповідним
структурним підрозділом обласної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації у сфері
охорони культурної спадщини;

лісогосподарського призначення
підлягає також погодженню з
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
лісового господарства, а на території
Автономної Республіки Крим - з органом
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань лісового
господарства;

водного фонду підлягає також
погодженню з центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері розвитку водного
господарства, а на території
Автономної Республіки Крим - з органом
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань водного
господарства.

Розробник подає на погодження до
органу, визначеного в частині першій
цієї статті, за місцем розташування
земельної ділянки оригінал проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, а до органів, зазначених у
частинах другій і третій цієї статті, -
завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій -
третій цієї статті, зобов'язані
протягом десяти робочих днів з дня
одержання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або копії
такого проекту безоплатно надати або
надіслати рекомендованим листом з
повідомленням розробнику свої
висновки про його погодження або про
відмову в такому погодженні з
обов'язковим посиланням на закони та
прийняті відповідно до них
нормативно-правові акти, що регулюють
відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки може бути лише
невідповідність його положень вимогам
законів та прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів,
документації із землеустрою або
містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки підлягає
обов'язковій державній експертизі
землевпорядної документації,
погоджений проект подається
замовником або розробником до
центрального органу виконавчої влади,
що здійснює реалізацію державної
політики у сфері земельних відносин,
або його територіального органу для
здійснення такої експертизи.

Органам, зазначеним у частинах першій -
третій цієї статті, при погодженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки забороняється
вимагати:

додаткові матеріали та документи, не
включені до проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
відповідно до статті 50 Закону України
"Про землеустрій";

надання погодження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки будь-якими іншими органами
виконавчої влади, органами місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами та організаціями;

проведення будь-яких обстежень,
експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та
погодження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
самостійно та незалежно від погодження
проекту іншими органами, зазначеними у
частинах першій - третій цієї статті, у
визначений законом строк.

З викладеного слідує, що ст.186-1
Земельного кодексу України чітко
визначено підстави для відмови у
погодженні проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки -
невідповідність його положень вимогам
законів та прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів,
документації із землеустрою або
містобудівній документації, а органам
Держземагентства забороняється
вимагати додаткові матеріали та
документи, не включені до проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки відповідно до статті 50 Закону
України "Про землеустрій" і вимагати
проведення будь-яких обстежень,
експертиз та робіт.

Оцінюючи правомірність відмови у
погодженні проекту землеустрою, суд
виходить з того, що висновок від 11.08.2014
р. № 683/01-16 взагалі не містить будь-яких
посилань на закони та прийняті
відповідно до них нормативно-правові
акти, що регулюють відносини у
відповідній сфері, які не були
дотримані позивачами при зверненні
щодо погодження проектної
документації, що є порушенням з боку
відповідача вимог ч.5 ст.186-1 Земельного
кодексу України.

Відповідачем не було також дотримано
норми ч.6 ст.186-1 Земельного кодексу
України, так як ним не наведено
належної підстави для відмови у
погодженні проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність позивачам.

Також відповідачем не надано суду
належних доказів, які б підтверджували
факт невідповідності зазначеного
проекту землеустрою вимогам чинного
законодавства або містобудівній
документації, що було б єдиною законною
підставою для відмови у його
погодженні.

Суд звертає увагу на те, що і у
запереченнях на позовну заяву
відповідачем не викладено чіткого
висновку про невідповідність положень
проекту землеустрою конкретним
вимогам законів та прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, документації із землеустрою або
містобудівній документації.

Як вбачається з матеріалів справи і,
зокрема, самого проекту землеустрою,
він формально відповідає вимогам ст.50
Закону України "Про землеустрій", якою
визначено склад та зміст проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок.

Ті зауваження до проекту землеустрою,
які наведені у висновку від 11.08.2014 р. №
683/01-16, не пов'язані із недотриманням
позивачами або розробником
землевпорядної документації вимог
законодавства у сфері земельних
відносин та, на думку суду, не свідчать
про невідповідність проекту
землеустрою вимогам чинного
законодавства, документації із
землеустрою або містобудівній
документації, який би був підставою для
відмови у його погодженні.

Щодо зауваження про необхідність
завірення правовстановлюючих
документів громадян особистим
підписом із зазначенням "Згідно з
оригіналом", яке обґрунтовано
відповідачем необхідністю виконання
п.2.8 Інструкції про встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості) та їх
закріплення межовими знаками, суд
зазначає, що ст.50 Закону України "Про
землеустрій" не містить жодного
посилання про необхідність завірення
правовстановлюючих документів
особистим підписом, а п.2.8 Інструкції
визначає, що документація із
землеустрою, серед іншого, включає
копію документа, що посвідчує фізичну
особу.

Отже це зауваження відповідача не
відповідає вимогам законодавства і не
може бути підставою для відмови у
погодженні проекту землеустрою.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Цьому конституційному принципу
кореспондують положення ст.2 КАС
України, якими передбачено, що суб'єкти
владних повноважень при прийнятті
рішень, вчиненні дій або бездіяльності
мають діяти: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а
також обґрунтовано; розсудливо;
пропорційно.

Відмовивши позивачам у погодженні
проекту землеустрою з підстав, не
передбачених ст.186-1 Земельного кодексу
України, відповідач діяв усупереч
наведеним правовим нормам та прийняв
протиправне рішення у формі висновку
від 11.08.2014 р. № 683/01-16

Відповідно до ст.69 КАС України доказами
в адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно зі ст.70 вказаного Кодексу
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доводи, зазначені позивачами у
адміністративному позові щодо
протиправності відмови у погодженні
проекту землеустрою, знайшли своє
підтвердження та відповідають
фактичним обставинам та доказам,
встановленим судом, що мало б наслідком
задоволення позовних вимог.

В той же час суд вважає обраний
позивачами спосіб захисту своїх прав у
вигляді визнання протиправними дій
відповідача помилковим.

Судом встановлено, що права та інтереси
позивачів безпосередньо порушуються
рішенням відповідача у формі висновку
від 11.08.2014 р. № 683/01-16 про відмову у
погодженні проекту землеустрою.

З огляду на те, що оскаржені дії
відповідача в силу приписів ст.186-1
Земельного кодексу України та
Положення про Державне агентство
земельних ресурсів України,
затвердженого Указом Президента
України від 08.04.2011 р. № 445/2011, становлять
зміст його дискреційних повноважень,
суд вважає, що вони не порушують прав та
інтересів позивачів на відміну від
згаданого висновку від 11.08.2014 р. № 683/01-16,
який є результатом їх реалізації
відповідачем.

Частиною 2 статті 11 КАС України
передбачено право суду вийти за межі
позовних вимог, тільки в разі, якщо це
необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, зважаючи на те, що висновок
відповідача від 11.08.2014 р. № 683/01-16 за
своїм характером є правовим актом
індивідуальної дії і судом встановлено
його протиправність, а також те, що саме
цей висновок порушує права та інтереси
позивачів, суд вважає за необхідне
згідно ч.2 ст.11 КАС України вийти за межі
позовних вимог та визнати його
протиправним і скасувати замість
визнання протиправними дій
відповідача щодо прийняття цього
висновку.

Отже, позовні вимоги в цій частині
підлягають задоволенню частково
шляхом визнання протиправним і
скасування висновку, а у задоволенні
вимог про визнання протиправними дій
слід відмовити.

У зв'язку із скасуванням висновку про
відмову у погодженні проекту
землеустрою суд вважає за доцільне
також покласти на відповідача
обов'язок повторно розглянути проект
землеустрою відповідно до вимог ст.186-1
Земельного кодексу України, тобто
позовні вимоги про зобов'язання
відповідача вчинити дії підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 19, 71, 122, 158-163, 167 КАС
України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
висновок Відділу Держземагентства у
Голопристанському районі Херсонської
області від 11.08.2014 р. № 683/01-16.

Зобов'язати Відділ Держземагентства у
Голопристанському районі Херсонської
області повторно розглянути
відповідно до вимог ст.186-1 Земельного
кодексу України проект землеустрою
щодо відведення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у
власність земельної ділянки площею 4,0000
га (по 2,0000 га кожній) для ведення
особистого селянського господарства
на території Збур"ївської сільської
ради Голопристанського району
Херсонської області.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення. В разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя

Бездрабко О.І.

кат. 6.2.1