Справа № 826/11199/14
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

в порядку письмового провадження

м. Київ

23 вересня 2014 року № 826/11199/14

За позовомОСОБА_1доДержавної
міграційної служби Українипро
визнання неправомірним та скасування
рішення, зобов'язання вчинити дії

Головуючий суддя: Кротюк О.В.

Судді: Літвінова А.С.

Соколова О.А.

Обставини справи:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Державної міграційної
служби України та просить суд:

- визнати неправомірним та скасувати
рішення №334-14 від 16.06.2014 про відмову у
визнанні біженцем або особою, яка
потребує додаткового захисту;

- зобов'язати повторно розглянути заяву
ОСОБА_1 про визнання біженцем або
особою, яка потребує додаткового
захисту.

Відповідач заперечив проти позовних
вимог, з підстав, викладених усно.

В порядку частини 6 ст.128 КАС України
судом ухвалено про розгляд справи в
порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем та
відповідачем документи і матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

встановив:

21 січня 2014 року громадянин Сомалі
ОСОБА_1 звернувся до органів Державної
міграційної служби України з заявою
про визнання біженцем або особою, яка
потребує додаткового захисту.

Рішенням Державної міграційної служби
України № 334-14 від 16 червня 2014 року
громадянину Сомалі ОСОБА_1 було
відмовлені у визнанні біженцем або
особою, що потребує додаткового
захисту.

Вказане рішення ґрунтується на
матеріалах особової справи позивача та
висновку від 12.05.2014 року про відмову у
визнанні біженцем або особою, яка
потребує додаткового захисту (т.1. а.с.58;
далі - Висновок).

Стаття 161 КАС України встановлює, що під
час прийняття постанови суд вирішує,
зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження.

У відповідності до положень частини 1
статті 69 КАС України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з
наступного.

У відповідності до пунктів 1 та 13
частини 1 статті 1 Закону України "Про
біженців та осіб, які потребують
додаткового або тимчасового захисту" №
3671-VI від 08.07.2011 (далі - Закон):

o біженець - особа, яка не є
громадянином України і внаслідок
обґрунтованих побоювань стати жертвою
переслідувань за ознаками раси,
віросповідання, національності,
громадянства (підданства), належності
до певної соціальної групи або
політичних переконань перебуває за
межами країни своєї громадянської
належності та не може користуватися
захистом цієї країни або не бажає
користуватися цим захистом внаслідок
таких побоювань, або, не маючи
громадянства (підданства) і
перебуваючи за межами країни свого
попереднього постійного проживання, не
може чи не бажає повернутися до неї
внаслідок зазначених побоювань;

o особа, яка потребує додаткового
захисту, - особа, яка не є біженцем
відповідно до Конвенції про статус
біженців 1951 року і Протоколу щодо
статусу біженців 1967 року та цього
Закону, але потребує захисту, оскільки
така особа змушена була прибути в
Україну або залишитися в Україні
внаслідок загрози її життю, безпеці чи
свободі в країні походження через
побоювання застосування щодо неї
смертної кари або виконання вироку про
смертну кару чи тортур, нелюдського або
такого, що принижує гідність,
поводження чи покарання.

Як вбачається з матеріалів особової
справи позивача, зокрема змісту
співбесід (т.1. а.с. 47, 54-55) судом
вбачається, що заявник зазначає про
обставини його переслідування
представниками організації Аль-Шабаб.
Вказана організація висувала вимоги до
заявника щодо його участі в цій
організації та припинення роботи
пов'язаної з встановленням
супутникових антен, оскільки
телебачення не відповідає вимогам
шаріату як способу проведення
дозвілля. Вказані вимоги були
неодноразові, супроводжувалися
побиттям позивача і погрозою його
страти у разі невиконання вимог
Аль-Шабаба. Невиконання канонів ісламу
в траткуванні організації Аль-Шабаб
тягне за собою, зокрема, побиття
камінням, публічним побиттям, відсіччю
кінцівок (т.1.а.с.с 11).

Обставини статусу організації
Аль-Шабаб та її діяльності на території
Йемену підтверджується, зокрема
«Рекомендациями по вопросу
международной защиты в отношении лиц,
покидающих южную и центральную часть
Сомали» (т.1. а.с. 11, 12). Окрім того, така
інформація відносно місця проживання
заявника також знаходить своє місце в
зазначеному джерелі, зокрема відносно
міста Могадішо.

А тому доводи відповідача, викладені у
Висновку як обставина відсутності
підстав для визнання Позивача біженцем
або особою яка потребує захисту не є
достатньо обґрунтованими і
мотивованими.

Разом з тим, у Висновку не приділено
увагу в достатні мірі обставинам,
перебування позивача в третій
безпечній країні (т.1. а.с 59-60). Це Йемен,
де позивач перебував близько 1,5 місяці.
При цьому позивач на залишився в цій
країні з підстав відсутності роботи, та
наявності проблем (т.1. а.с.46). Далі
позивач перебував у Російській
Федерації через кордон якої він
потрапив до України аж 23.12.2014 року. З
заявами до компетентних органів в цих
країнах позивач не звертався. Як
вбачається судом з матеріалів особової
справи заявника строк (майже 4-місячний
строк) залишення своєї країни
походження та перебування в третіх
інших безпечних країнах зумовлює
відсутність обставин статусу цих
держав як транзитних.

У відповідності до абз.7 ч.1. ст. 6 ЗУ "Про
біженців та осіб, які потребують
додаткового або тимчасового захисту"
(№ 3671-VI від 08.07.2011) не може бути визнана
біженцем або особою, яка потребує
додаткового захисту, особа яка до
прибуття в Україну з наміром бути
визнаною біженцем або особою, яка
потребує додаткового захисту,
перебувала в третій безпечній країні.
Дія цього абзацу не поширюється на
дітей, розлучених із сім'ями, а також на
осіб, які народилися чи постійно
проживали на території України, а також
їх нащадків (дітей, онуків).

Вказаним нормам закону та обставинам
матеріалів особової справи
відповідачем належної уваги не
приділено.

Таким чином, оскаржуване рішення
відповідача не є таким, що цілком
відповідає вимогам ч.3 ст. 2 КАС України,
а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 9, 71, 159, 163 КАС України,
Окружний адміністративний суд міста
Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати
рішення Державної міграційної служби
України від 16 червня 2014 року № 334-14 про
відмову ОСОБА_1 у визнані біженцем або
особою, що потребує додаткового
захисту.

Зобов'язати Державну міграційну службу
України повторно розглянути заяву
ОСОБА_1 від 21 січня 2014 року про визнання
біженцем або особою, що потребує
додаткового захисту.

Постанова набирає законної сили в
порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС
України. Постанова може бути оскаржена
до Київського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги в порядку і строки,
встановлені ст.186 КАС України.

Головуючий суддя
О.В. Кротюк

судді
А.В. Літвінова

О.А. Соколова