Справа № 806/2669/14
Суддя: Одемчук Є.В.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сичова
Суддя-доповідач:Одемчук Є.В.
УХВАЛА

іменем України

"24" вересня 2014 р.
Справа № 806/2669/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Одемчука Є.В.

суддів:
Бучик А.Ю.

Кузьменко Л.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Житомирського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів на
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "25" червня
2014 р. у справі за позовом Житомирського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юкреініан Клеузінг
Кампані" про стягнення
заборгованості ,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року Житомирське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звернулося до суду з позовом
до ТОВ "Юкреініан Клеузінг Кампані" про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені в загальній сумі 23606,49 грн.

Позивач посилався на те, що ТОВ не
виконав нормативу по працевлаштуванню
1 інваліда у 2013 році, чим порушив вимоги
ст.ст. 19, 20 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні", та в строк до 15.04.2013 року
самостійно не сплатив
адміністративно-господарські санкції
за робочі місця, призначені для
працевлаштування інвалідів і не
зайняті інвалідами в розмірі
середньої річної заробітної плати на
підприємстві на загальну суму 23244,05
грн. За порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
відповідачу нарахована пеня в розмірі
362,44 грн.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 25.06.2014 року
у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати вказану постанову та
прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги.

Позивач та представник відповідача в
засідання суду не з'явились, хоча про
дату, час та місце проведення судового
засідання були повідомлені належним
чином, про що свідчать повідомлення про
вручення сторонам рекомендованою
кореспонденцією судових повісток та
копій ухвал суду.

Згідно ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у
судове засідання сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про дату, час і
місце апеляційного розгляду, не
перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

З врахуванням приписів вищевказаних
статей, розгляд апеляційної скарги
здійснюється судовою колегією в
порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази та проаналізувавши
на підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Встановлено, що відповідно до звіту про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 рік середньооблікова
кількість штатних працівників
облікового складу Товариства
становила 84 працівників; кількість
інвалідів, штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених відповідно до вимог статті 19
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні",
становила 3 особи, а фактично в
Товаристві працювало два інваліда.

Відповідно до статті 18 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" забезпечення прав
інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості. Підбір
робочого місця здійснюється переважно
на підприємстві, де настала
інвалідність, з урахуванням побажань
інваліда, наявність у нього
професійних навичок і знань, а також
рекомендацій медико-соціальної
експертизи. Підприємства, установи,
організації, фізичні особи, які
використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечити
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів.

Згідно зі статтею 18-1 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" інвалід, який не
досяг пенсійного віку, не працює, але
бажає працювати, має право бути
зареєстрованим у державній службі
зайнятості як безробітний. Рішення про
визнання інваліда безробітним і взяття
його на облік для працевлаштування
приймається центром зайнятості за
місцем його проживання на підставі
поданих інвалідом рекомендацій МСЕК та
інших документів, передбачених
законодавством. Державна служба
зайнятості здійснює пошук підходящої
роботи у відповідності до рекомендацій
МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації
та знань.

Відповідно до статті 18-1 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні", пошук підходящої
роботи для інваліда здійснює державна
служба зайнятості.

Відповідно до статті 19 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, які
використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників обліковому складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб - у кількості
одного робочого місця. Підприємства,
установи, організації самостійно
розраховують кількість робочих місць
для працевлаштування інвалідів з
урахуванням нормативу, встановленого
частиною першою цієї статті, і
забезпечують працевлаштування
інвалідів.

Згідно з ст. 20 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлена нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньорічної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування і інваліда і не
зайняте інвалідом.

Відповідач вимоги Закону виконав.
Згідно з наявного у матеріалах справи
Звіту відповідача, про зайнятість та
працевлаштування інвалідів по формі
10-ПІ за 2013 рік і який здається ним до
Фонду соціального захисту інвалідів за
місцем реєстрації, вбачається, що
відповідач у 2013 році повинен створити 3
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, створених відповідно до 4-х
відсоткового нормативу. Фактично на
підприємстві відповідача
працевлаштовані 2 інваліда.

Товариство протягом 2013 року
повідомляло відповідні органи про
наявні вільні робочі місця та вакантні
посади, на яких може використовуватися
праця інвалідів, що підтверджується
звітами про наявність вакансій форми
3-ПН.

З наведених норм права та встановлених
по справі обставин випливає, що
обов'язок відповідача створити робочі
місця для інвалідів не супроводжується
його обов'язком їх працевлаштувати.

Закон України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
покладає на підприємство обов'язок
створити (пристосувати), атестувати
належним чином робочі місця для
працевлаштування інвалідів та
повідомити про це органи, перелічені в
ч. 1 ст.18 Закону, а ті, в свою чергу,
зобов'язані направити підприємству на
працевлаштування інвалідів.
Відповідальними органами не
приймались заходи, визначені в ст.18
Закону щодо працевлаштування
інвалідів на робочі місця у
відповідача.

Враховуючи вимоги Закону, підприємство
може бути звільнено судом від
відповідальності щодо сплати штрафних
санкцій за невиконання нормативу
працевлаштування інвалідів, якщо воно
розробило необхідні заходи по
створенню робочих місць для інвалідів
та включило їх до колективного
договору, провело атестацію робочих
місць з відповідними державними
установами, своєчасно, достовірно, в
повному обсязі проінформувало
відповідні установи, але фактично не
працевлаштувало інваліда з причин,
незалежних від нього: відсутність
інвалідів, відмова інваліда від
працевлаштування на працевлаштування
на підприємство, бездіяльність
державних установ, які повинні сприяти
працевлаштуванню інвалідів.

Згідно ст. 216 Господарського кодексу
України учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського
кодексу України підставою для
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Поскільки відповідач у своїй
діяльності порушень чинного
законодавства не допустив, то
застосування до нього адміністративно
- господарських санкцій та пені є
безпідставним.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду та не
впливають на правильність прийнятого
рішення, яке постановлене із
дотриманням судом норм матеріального
та процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "25" червня
2014 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Є.В.Одемчук

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
Л.В. Кузьменко

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Є.В.Одемчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Житомирське
обласне відділення Фонду соціального
захисту інвалідів вул.Домбровського,
38,м.Житомир,10003

3- відповідачу/відповідачам:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Юкреініан Клеузінг
Кампані"
вул.Пушкіна,1,смт.Червоноармійськ,Житом
ирська область,12000

- ,