Справа № 826/8814/14
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8814/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

23 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого:
Романчук О.М.,

Суддів:
Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

при секретарі
Артюхіній М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
24 липня 2014 р. у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб, Уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
ліквідацію Публічного акціонерного
товариства «Банк «Таврика» Соловйової
Наталії Анатоліївни, Уповноваженої
особи Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб на ліквідацію Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Таврика» Лемеша Миколи
Володимировича про визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 20 червня 2014 року
звернулась до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом про:

- визнання протиправною бездіяльності
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб та Уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
ліквідацію Публічного акціонерного
товариства «Банк «Таврика» Соловйової
Наталії Анатоліївни при розгляді вимог
щодо відшкодування коштів за вкладом
ОСОБА_3 в Публічному акціонерному
товаристві «Банк «Таврика»;

- зобов'язання Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб та Уповноваженої
особи Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб на ліквідацію Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Таврика» Лемеша Миколи
Володимировича включити ОСОБА_3 в
Загальний реєстр вкладників, які мають
право на відшкодування коштів за
вкладами в Публічному акціонерному
товаристві «Банк «Таврика» за рахунок
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
24 липня 2014 року в задоволені позову
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач подала апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції з мотивів неповного
з'ясування обставин справи, що призвело
до неправильного вирішення справи, та
порушення судом норм матеріального
права та прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
21 червня 2012 року між ОСОБА_3 (Вкладник)
та Публічним акціонерним товариством
«Банк «Таврика» (Банк) укладений
Договір банківського вкладу «Дохідний
рік» з видачею купонного ощадного
(депозитного) сертифікату на
пред'явника з щомісячною виплатою
процентів № В№002878 (далі - Договір №
В№002878).

Відповідно до змісту зазначеного
Договору № В№002878 Банк здійснює
розміщення Сертифікату строком
зберігання до 19 грудня 2012 року (пп. 1.1 п. 1
Договору № В№002878), а Вкладник 21 червня
2012 року вносить (переказує) грошові
кошти у готівковій або безготівковій
формі у розмірі 140 000,00 грн. (Вклад)
(пп. 1.2 п. 1 Договору № В№002878). Банк на
суму внесених (переказаних) в
готівковій або безготівковій формі
грошових коштів видає відповідно до
акту прийому-передачі Вкладнику
купонний ощадний (депозитний)
сертифікат на пред'явника та щомісячно
нараховує проценти на суму Вкладу з
розрахунку 21,7 процентів річних,
виплата яких здійснюється щомісячно та
при закінченні строку зберігання (пп.
пп. 2.1, 2.2 п. 2 Договору № В№002878).

Згідно з підпунктами 3.1.5 та 3.1.7 пп. 3.1 п. 3
зазначеного Договору № В№002878 Банк
зобов'язується при закінченні строку
зберігання Вкладу (погашенні
Сертифіката) повернути пред'явнику
Сертифіката суму Вкладу та суму
нарахованих процентів; повернути Вклад
на першу вимогу пред'явника
Сертифіката.

20 грудня 2012 року на підставі постанови
Правління Національного банку України
№ 548 AT «Банк «Таврика» було віднесено
до категорії неплатоспроможних.

Звернувшись до Банку на початку 2013
року, позивачу надано відповідь від
14.02.2013 року № 35/111, в якій вказувалось на
те, що Фонд не відшкодовує вклади,
підтверджені ощадним (депозитним)
сертифікатом на пред'явника та
запроваджений мораторій на примусове
задоволення вимог вкладників банку.

20 березня 2013 року на підставі постанови
Правління Національного банку України
№ 97 «Про відкликання банківської
ліцензії та ліквідацію Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Таврика» з Банку відкликано ліцензію
та розпочато процедуру ліквідації.

Відповідно до вищевказаної постанови
Правління Національного банку України
Виконавчою дирекцією Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
20.03.2013 року прийнято рішення № 16 щодо
припинення здійснення тимчасової
адміністрації в AT «Банк «Таврика» та
припинення повноваження уповноваженої
особи Фонду на здійснення тимчасової
адміністрації в AT «Банк «Таврика»
Соловйової Наталії Анатоліївни з 21
березня 2013 року.

Виконавчою дирекцією Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
20.03.2013 року прийнято рішення № 17 про
початок здійснення процедури
ліквідації AT «Банк «Таврика».

20 березня 2013 року Виконавчою дирекцією
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб прийнято рішення № 18, згідно якого
призначено уповноваженою особою Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
ліквідацію AT «Банк «Таврика»
начальника відділу тимчасової
адміністрації та ліквідації
неплатоспроможних банків Соловйову
Наталію Анатоліївну.

02 квітня 2013 року позивачем подано заяву
про визнання кредитором ПАТ «Банк
«Таврика», яка в подальшому була
задоволена, про що свідчить отриманий
ним лист від 11.07.2013 року № 6172/7.

05 лютого 2014 року ОСОБА_3 листами
звернулась до Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб та уповноваженої
особи Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк
«Таврика» Соловйової Наталії
Анатоліївни щодо забезпечення виплат
належних їй до виплати 19 грудня 2012 року
суми в розмірі 143 984,26 грн.

У відповідь на лист позивача від 05.02.2014
року, Уповноваженою особою Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
ліквідацію Публічного акціонерного
товариства «Банк «Таврика» Соловйовою
Н.А. повідомлено про те, що вимоги щодо
повернення коштів за Договором №
В№002878 були акцептовані Банком та
включені до реєстру кредиторських
вимог, що задовольняються Банком у
визначеній ст. 52 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» черговості за рахунок коштів,
одержаних від реалізації майна Банку,
про що свідчить лист від 07.02.2014 року №
4952.

Листом від 27.02.2014 року за № 21-036-532/14
Фондом гарантування вкладів фізичних
осіб на лист позивача від 05.02.2014 року
повідомлено, що вимоги вкладників
фізичних осіб у частині, що не
гарантуються Фондом, відповідно до п. 7
ч. 1 ст. 52 Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»
задовольняються за рахунок коштів,
одержаних у результаті ліквідації та
реалізації майна Банку, у разі подання
відповідної заяви кредитором.

14 березня 2014 року Виконавчою дирекцією
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб прийнято рішення № 13, згідно з
яким призначено уповноваженою особою
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб на ліквідацію AT «Банк «Таврика»
провідного економіста з
бухгалтерського обліку та аналізу
господарської діяльності відділу
запровадження процедури тимчасової
адміністрації та ліквідації
департаменту врегулювання
неплатоспроможності банків Лемеша
Миколу Володимировича на період до 20
березня 2015 року включно.

Вважаючи такі дії з боку відповідачів
протиправними, а відмову у включенні до
Загального реєстру вкладників, які
мають право на відшкодування коштів за
вкладами в ПАТ «Банк «Таврика» за
рахунок Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб необґрунтованою, позивач
з відповідними вимогами звернувся до
суду.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів виходить з
наступного.

Як вірно зауважено судом першої
інстанції, спірні правовідносини
врегульовано нормами Конституції
України, Цивільного кодексу України,
Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»
від 23.02.2012 року № 4452-VI, Положення про
порядок відшкодування Фондом
гарантування вкладів фізичних осіб
коштів за вкладами, затвердженого
рішенням виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб від
09.08.2012 року № 14 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 07.09.2012
року за № 1548/21860 та іншими
нормативно-правовими актами.

Отже, колегією суддів встановлено, що
ОСОБА_3 зверталась до відповідачів з
заявами від 05.02.2014 року щодо отримання
гарантованої суми відшкодування за
рахунок Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб, однак отримала відмову з
чим і не погоджується.

З огляду на таке, колегія суддів
зазначає, що у відповідності до ч.4 ст.26
Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»
від 23.02.2012 року № 4452-VI, в тій редакції,
яка діяла на момент звернення її за
відшкодуванням, фонд не відшкодовує
кошти:

1) передані банку в довірче управління;

2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень;

3) за вкладом, підтвердженим ощадним
(депозитним) сертифікатом на
пред'явника;

4) розміщені на вклад у банку особою, яка
була членом спостережної (наглядової)
ради, правління (ради директорів),
ревізійної комісії банку, якщо з дня її
звільнення з посади до дня прийняття
Національним банком України рішення
про віднесення такого банку до
категорії неплатоспроможних не минув
один рік;

5) розміщені на вклад у банку особою, яка
надавала банку професійні послуги як
аудитор, юридичний радник, суб'єкт
оціночної діяльності, якщо ці послуги
мали безпосередній вплив на виникнення
ознак неплатоспроможності банку і якщо
з дня припинення надання послуг до дня
прийняття Національним банком України
рішення про віднесення такого банку до
категорії неплатоспроможних не минув
один рік;

6) розміщені на вклад власником
істотної участі банку;

7) розміщені на вклад особою, яка на
індивідуальній основі отримує від
банку проценти за вкладом на більш
сприятливих договірних умовах, ніж
звичайні, або має інші фінансові
привілеї від банку;

8) за вкладом у банку, що є предметом
застави та забезпечує виконання
зобов'язань вкладника перед цим банком,
в обсязі таких зобов'язань;

9) за вкладами у філіях іноземних
банків.

З матеріалів справи вбачається, що
кошти позивача були залучені ПАТ «Банк
«Таврика» у формі випуску ощадного
(депозитного) сертифікату на
пред'явника, що підтверджується:
договором банківського вкладу
«Дохідний рік» з видачею купонного
ощадного (депозитного) сертифікату на
пред'явника з щомісячною виплатою
процентів № В№002878 від 21.06.2012 року та
ощадним (депозитним) сертифікатом на
пред'явника серії В № 002878 (дата видачі:
21.06.2012 року дата погашення: 19.12.2012 року).

З наведеного вбачається, що кошти
позивача не підпадають під гарантію
Фонду і Фонд, виходячи з приписів п. 3 ч. 4
ст.26 Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»
від 23.02.2012 року № 4452-VI не відшкодовує
кошти за даним вкладом.

Крім того колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції про
те, що посилання ОСОБА_3 на підпункт 2.7 п.
2 Договору № В№002878, в якому зазначено,
якщо Вкладник не вимагає погашення
Сертифікату по закінченню строку
зберігання, встановленого пп. 1.1 цього
Договору, цей Договір вважається
продовженим на умовах Вкладу на вимогу
та наступного робочого дня Вклад та
нараховані проценти переносяться на
рахунок № 3340, особовий рахунок
Вкладника, не може свідчити про
поширення гарантії Фонду на кошти
позивача, оскільки відповідно до Плану
рахунків бухгалтерського обліку
банків України, затвердженого
постановою Правління Національного
банку України від 17.06.2004 р. № 280, яку
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 26.07.2004 р. за № 918/9517, балансовий
рахунок 3340 має назву «Ощадні
(депозитні) сертифікати на вимогу,
емітовані банком», в зв'язку з чим
правова природа вкладу позивача не
змінилася після закінчення дати
погашення депозитного договору.

Після 19.12.2012 року вклад позивача не
перетворився на жоден з гарантованих
Фондом видів вкладів, передбачених в п.
3 ч. 1 статті 2 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» від 23.02.2012 року № 4452-VI 1) залучених
на умовах договору банківського вкладу
(депозиту); 2) залучених на умовах
договору банківського рахунку; 3)
залучених шляхом видачі іменного
депозитного сертифіката.

Змінилась лише умова щодо строку
повернення залучених коштів позивача -
замість чітко встановленого строку
повернення коштів, кошти мали бути
повернені ПАТ «Банк «Таврика» на
вимогу позивача, а кошти позивача
залишилися вкладом, підтвердженим
ощадним (депозитним) сертифікатом на
пред'явника.

З огляду на викладене, судом першої
інстанції вірно зроблено висновок, що
кошти позивача як до 19.12.2012 року так і
після даної дати не підпадали під
гарантію Фонду, а тому дії відповідачів
є правомірними, що вказує на
відсутність підстав для включення
позивача в Загальний реєстр
вкладників, які мають право на
відшкодування коштів за вкладами в ПАТ
«Банк «Таврика» за рахунок Фонду.

Крім того, судом першої інстанції
слушно зауважено, що задоволення вимог
позивача може бути здійснено за
рахунок ліквідаційної маси ПАТ «Банк
«Таврика» в порядку передбаченому ст.
ст. 45, 49, 50 та 52 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» від 23.02.2012 року № 4452-VI.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки, судове рішення ухвалене
судом першої інстанції відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права,
на підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин в справі, підтвердженими
доказами, а доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, то
колегія суддів апеляційної інстанції
підстав для його скасування не вбачає.

Отже, судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому, у відповідності до ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

На підставі вищенаведеного, приймаючи
до уваги, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
першої інстанції доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність підстав
для зміни або скасування постанови
суду.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
24 липня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 25.09.2014
року.

Головуючий суддя:
О.М. Романчук

Судді:
Я.Б. Глущенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя
Романчук О.М

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.