Справа № 826/9241/14
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2014-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 серпня 2014 року № 826/9241/14
адміністративний суд міста Києва в
складі головуючого судді Качура І.А.,
суддів Келеберди В.І., Данилишина В.М.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Головного управління
Держземагентства у м. Києві до
Державної виконавчої служби України
про визнання протиправною та
скасування постанови.
До Окружного адміністративного
суду м. Києва звернувся Головне
управління Держземагентства у м. Києві
(далі по тексту також - позивач) з
позовом до Державної виконавчої
служби України (надалі також -
відповідач), в якому просив:
- скасувати постанову про закінчення
виконавчого провадження від 30.05.2014р. на
підставі п. 11 частини 1 статті 49, 50
Закону України «Про виконавче
- зобов'язати відповідача винести
постанову про закінчення виконавчого
провадження на підставі п. 8 частини 1
статті 49 Закону України «Про виконавче
- зобов'язати відповідача відкликати
подання від 30.05.2014р. про притягнення
винних осіб до кримінальної
відповідальності з Печерського РУ ГУ
МВС України у м. Києві;
- витрати на судовий збір покласти на
В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що спірна постанова винесена
всупереч вимогам ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження» та порушує
законні права та інтереси позивача.
Відповідач проти задоволення позову
заперечував та зазначав, що лист
позивача про фактичне виконання
судового рішення було отримано лише
19.06.2014р., тобто після винесення спірної
постанови від 30.05.2014р. Крім того
покликався на те, що доводи, викладені у
листі позивача від 23.05.2014р. №11-26-0.6-2503/2-14
не свідчать про фактичне виконання
рішення суду у справі № 2а-12191/10/2670, а
відтак не можуть братись до уваги при
вирішенні даного спору. З огляду на
вищевикладене у задоволенні позову
просив відмовити у повному обсязі.

Розглянувши документи і матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку про те, що
позов підлягає частковому задоволенню
з огляду про наступне.

Матеріалами справи встановлено,
що Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
10.11.2010 року в адміністративній справі
№2а-12191/10/2670 за позовом ОСОБА_1 до
Київської міської ради, Головного
управління земельних ресурсів
виконавчого органу Київради (Київської
міської державної адміністрації),
Головного управління Держкомзему в
місті Києві про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
дії позов задоволено частково, визнано
бездіяльність Головного управління
Держкомзему у м. Києві в частині не
розгляду документів ОСОБА_1 на
виконання вимог Порядку безоплатного
оформлення та видачі громадянам
України державних актів на право
власності на земельні ділянки,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 05.08.2009 року №844,
зобов'язано Головне управління
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
передати до Головного управління
Держкомзему у м. Києві заяву ОСОБА_1 та
документи відповідно до абз. 2-3 пункту 2
Порядку безоплатного оформлення та
видачі громадянам України державних
актів на право власності на земельні
ділянки, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 05.08.2009
року №844, зобов'язано Головне
управління Держкомзему у м. Києві
розглянути заяву щодо виготовлення
Державного акту на право власності на
земельну ділянку ОСОБА_1 відповідно до
вимог Порядку безоплатного оформлення
та видачі громадянам України державних
актів на право власності на земельні
ділянки, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 05.08.2009
року №844, в решті позовних вимог
відмовлено.

14.11.2011 року позивачу в
адміністративній справі №2а-12191/10/2670
був виданий виконавчий лист,
відповідно до якого частиною рішення,
що підлягає виконанню є: «Зобов'язати
Головне управління Держкомзему у м.
Києві розглянути заяву щодо
виготовлення Державного акту на право
власності на земельну ділянку ОСОБА_1
відповідно до вимог Порядку
безоплатного оформлення та видачі
громадянам України державних актів на
право власності на земельні ділянки,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 05.08.2009 року №844».

16.10.2012 року Постановою старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
закінчено виконавче провадження ВП
30263507 по примусовому виконанню
виконавчого листа №2а-12191/10/2670, виданого
14.11.2011 року Окружним адміністративним
судом м. Києва (надалі - Постанова ДВС
від 16.10.2012 р.).

З мотивувальної частини
Постанови відповідача від 16.10.2012 р.
вбачається, що вона прийнята на
підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України "Про
виконавче провадження", оскільки
Листом від 05.10.2012 р. №4205 за підписом
Заступника начальника Головного
управління держкомзему у місті Києві
Юрець О.І. відділ примусового виконання
рішень Державної виконавчої служби
України повідомлено, про розгляд заяви
ОСОБА_1 від 20.01.2012 р. про безоплатні
виготовлення та видачу державного акту
на право власності на земельну ділянку
відповідно до вимог Порядку
безоплатного оформлення та видачі
громадянам України державних актів на
право власності на земельні ділянки,
разом із доданими документами, які
надійшли до Головного управління 24.01.2012
р., та про те, що листом від 26.01.2012 р. №340
повідомлено стягувача ОСОБА_1 про
результати її розгляду, а тому,
Постанова Окружного адміністративного
суду м. Києва від 10.11.2010 року в
адміністративній справі №2а-12191/10/2670
виконана в повному обсязі.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
25.03.2013р. у справі № 826/1514/13-а позовні
вимоги ОСОБА_1 до Державної
виконавчої служби України
задоволенні, визнано протиправною
бездіяльність відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України щодо виконання
Постанови Окружного адміністративного
суду м. Києва від 10.11.2010 року в
адміністративній справі №2а-12191/10/2670,
скасувано постанову державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України про закінчення
виконавчого провадження ВП 30263507 від
16.10.2012 р., зобов'язано Державну
виконавчу службу України вчинити дії
для виконання Постанови Окружного
адміністративного суду м. Києва від
10.11.2010 року в адміністративній справі
№2а-12191/10/2670, а саме: «Зобов'язати
Головне управління Держкомзему у м.
Києві розглянути заяву щодо
виготовлення Державного акту на право
власності на земельну ділянку ОСОБА_1
відповідно до вимог Порядку
безоплатного оформлення та видачі
громадянам України державних актів на
право власності на земельні ділянки,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 05.08.2009 року №844».

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.06.2013р. у
справі № 826/1514/13-а апеляційну скаргу
Державної виконавчої служби України
залишено без задоволення, постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 25.03.2013р. у справі № 826/1514/13-а
без змін.

26.07.2013р. державним виконавцем
відновлено виконавче провадження
№30263507 по примусовому виконанні
виконавчого листа у справі №2а-12191/10/2670.

Встановлено, що відповідачем
направлено вимогу державного
виконавця щодо негайного виконання
рішення суду, надання доказів на
виконання та пояснення відповідальних
осіб, стосовно причин та умов
невиконання рішення.

Як вбачається із матеріалів справи,
зокрема, копії рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення, лист Головного
управління Держземагентства у м. Києві
від 23.05.2014р. №11-26-0.6-2503/2-14 про
повідомлення про виконання рішення
суду у справі отриманий уповноваженим
представником Державної виконавчої
служби України Шульгою - 26.05.2014р.

В межах розгляду справи
підтверджено, що Головним управлінням
Держземагентства у м. Києві на
виконання рішення Окружного
адміністративного суду м. Києва від
10.11.2010р. у справі №2а-12191/10/2670 та вимог
державного виконавця від 26.03.2014р. та
19.05.2014р. розглянуто заяву громадянина
ОСОБА_1 від 23.03.2010р. щодо виготовлення
Державного акту на право власності на
земельну ділянку, відповідно до вимог
Порядку безоплатного оформлення та
видачі громадянам України державних
актів на право власності на земельні
ділянки, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 05.08.2009р.
№ 844. Про результати розгляду заяви
громадянина ОСОБА_1 повідомлено в
письмовій формі.

З огляду на вищевикладене
обумовлюється висновок проте, що
позивачем фактично виконано в повному
обсязі рішення суду у справі
№2а-12191/10/2670 згідно виконавчим
документом.

У відповідності до ст. 1 Закону
України «Про виконавче провадження»,
виконавче провадження, як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
зазначених у цьому Законі, спрямованих
на примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі -рішення).

Статтею 11 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення суду,
зазначеного в документі на примусове
виконання, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
Законом України «Про виконавче
провадження».

Згідно ч. 1 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження підлягає закінченню у
разі: 1) визнання судом відмови
стягувача від примусового виконання
рішення суду; 2) визнання судом мирової
угоди між стягувачем і боржником у
процесі виконання; 3) смерті або
оголошення померлим стягувача чи
боржника, визнання безвісно відсутнім
боржника або стягувача, ліквідації
юридичної особи - сторони виконавчого
провадження, якщо виконання їх
обов'язків чи вимог у виконавчому
провадженні не допускає
правонаступництва; 4) скасування
рішення суду або іншого органу
(посадової особи), на підставі якого
виданий виконавчий документ, або
визнання судом виконавчого документа
таким, що не підлягає виконанню; 5)
письмової відмови стягувача від
одержання предметів, вилучених у
боржника під час виконання рішення
про передачу їх стягувачу, або
знищення речі, що має бути передана
стягувачу в натурі; 6) закінчення
строку, передбаченого законом для
відповідного виду стягнення; 7)
визнання боржника банкрутом; 8)
фактичного виконання в повному обсязі
рішення згідно з виконавчим
документом; 9) повернення виконавчого
документа без виконання на вимогу
суду або іншого органу (посадової
особи), який видав виконавчий документ;
10) направлення виконавчого документа
за належністю до іншого відділу
державної виконавчої служби; 11)
повернення виконавчого документа до
суду чи іншого органу (посадової особи),
який його видав, у випадку,
передбаченому частиною третьою статті
75 цього Закону; 12) якщо рішення
фактично виконано під час виконання
рішення Європейського суду з прав
людини; 13) непред'явлення виконавчого
документа за відновленим виконавчим
провадженням у строки, визначені
статтею 51 цього Закону; 14) списання
згідно із Законом України «Про деякі
питання заборгованості за спожитий
природний газ та електричну енергію»
заборгованості, встановленої
рішенням суду, яке підлягало
виконанню на підставі виконавчого
документа.

Частиною 3 ст. 75 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
у разі якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника
штраф відповідно до статті 89 цього
Закону та вносить подання
(повідомлення) правоохоронним органам
для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до
суду чи іншого органу (посадової особи),
що його видав.

Частиною 3 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
про закінчення виконавчого
провадження державний виконавець
виносить постанову з обов'язковим
мотивуванням підстав її винесення,
яка затверджується начальником
відділу, якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом.

Як встановлено з матеріалів справи,
виконавче провадження ВП 30263507
закінчене з підстав п.11 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження».

В той час, як відповідно до п.8 ч.1 ст.49
Закону України «Про виконавче
провадження», виконавче провадження
підлягає закінченню у разі фактичного
виконання в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов
до висновку про невідповідність
постанови від 30.05.2014р. про закінчення
виконавчого провадження приписам
законодавства та фактичним обставинам
справи.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що
прийняття рішення щодо примусового
виконання рішень судів, зокрема, і
закінчення виконавчого провадження
належить до виключної компетенції
органів державної виконавчої служби, а
відтак суд не може своїм рішенням
покладати обов'язок на орган державної
виконавчої служби щодо закінчення
виконавчого провадження з підстав п. 8
частини 1 статті 49 Закону України «Про
виконавче провадження». А відтак
позовна вимога про зобов'язання
відповідача винести постанову про
закінчення виконавчого провадження на
підставі п. 8 частини 1 статті 49 Закону
України «Про виконавче провадження»
задоволенню не підлягає.

Позовна вимога про зобов'язання
відкликати подання від 30.05.2014р. про
притягнення винних осіб до
кримінальної відповідальності з
Печерського РУ ГУ МВС України у м. Києві
не підлягає задоволенню, з огляду про
наступне.

Статтею 89 Закону «Про виконавче
провадження» передбачена можливість
звернення державного виконавця до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності в разі невиконання
судового рішення саме без поважних
причин.

Таким чином, зі змісту даної норми
закону вбачається, що вирішення
питання щодо звернення до
правоохоронних органів з поданням
про притягнення боржника до
кримінальної відповідальності
належить до компетенції органу
державної виконавчої служби.

Проте оскільки встановлено, що
постанова про закінчення виконавчого
провадження ВП 30263507 з підстав п.11 ч. 1
ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження» є протиправною через
фактичне виконання боржником рішення
суду, дії відповідача щодо скерування
подання від 30.05.2014р. про притягнення
винних осіб до кримінальної
відповідальності з Печерського РУ ГУ
МВС України у м. Києві є таким, що не
узгоджується з приписами чинного
законодавства України.

Так, в той же час, відповідно до ст. 11 КАС
України суд вважає за необхідне
вийти за межі позовних вимог, оскільки
це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів позивача, про
захист яких він просить, та зобов'язати
відповідача розглянути питання щодо
закінчення виконавчого провадження ВП
30263507, у порядку, визначеному Законом
України «Про виконавче провадження» та
визнати дії Державної виконавчої
служби України щодо скерування
подання від 30.05.2014р. про притягнення
винних осіб до кримінальної
відповідальності з Печерського РУ ГУ
МВС України у м. Києві протиправними.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем як суб'єктом владних
повноважень не доведено правомірність
оспорюваної постанови.

Враховуючи викладене, керуючись
статями 9, 11, 128, 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову про закінчення
виконавчого провадження від 30.05.2014р. на
підставі п. 11 частини 1 статті 49, 50
Закону України «Про виконавче
провадження».

Зобов'язати Державну виконавчу службу
України розглянути питання щодо
закінчення виконавчого провадження ВП
30263507, у порядку, визначеному Законом
України «Про виконавче провадження».

Визнати дії Державної виконавчої
служби України щодо скерування
подання від 30.05.2014р. про притягнення
винних осіб до кримінальної
відповідальності до Печерського РУ ГУ
МВС України у м. Києві протиправними.

У решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили
згідно ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя
І.А. Качур

Судді
В.І. Келеберда

В.М. Данилишин