Справа № 826/8404/14
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8404/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

23 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого:
Романчук О.М.,

Суддів:
Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

при секретарі
Артюхіній М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Світ Інструменту
Україна» на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
10 липня 2014 р. у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Світ
Інструменту Україна» до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів №100270004/2014/000035/2
від 17 лютого 2014 року, -

В С Т А Н О В И В :

13 червня 2014 року до Окружного
адміністративного суду м. Києва
звернулось Товариство з обмеженою
відповідальністю «Світ Інструменту
Україна» з адміністративним позовом
про визнання протиправним та
скасування рішення Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про коригування митної вартості
товарів № 100270004/2014/000035/2 від 17 лютого 2014
року.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
10 липня 2014 року в задоволені позову
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції з мотивів неповного
з'ясування обставин справи, що призвело
до неправильного вирішення справи, та
порушення судом норм матеріального
права та прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
на виконання умов Контракту №
СН-MIU/18/0111, укладеного 18 січня 2011 року
між QINGDAO HAODONG HAND TRUCK CO., LTD., (Китай)
(Продавець) та ТОВ «Світ Інструменту
Україна» (Україна) (Покупець), Продавець
продав, а Покупець купив на умовах FOB
Шанхай, FOB Нінбо, FOB Ціндао у
відповідності до правил Інкотермс-2000
товари згідно Специфікації, вказаної в
Додатку № 1 до даного Контракту та яка є
його невід'ємною частиною (пп. 1.1 п. 1
Контракту).

17.02.2014 року до митного оформлення на
митному пості «Столичний» Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
ТОВ «Світ Інструменту Україна» було
заявлено товар: «Несамохідні
транспортні засоби для
садово-будівельних робіт. арт. 689188 код
виробника 68918 Тачка садово-будівельна,
підсилена, вантажопідємність 200 кг,
об'єм 90 л - 700 шт./комплектів
(поставляється в розібраному стані для
зручності транспортування, комплект
складається: рама з ручками 700 шт., вісь
700 шт., колесо 700 шт., корито 700 шт., гайка
(упак. 6 шт.) 700 шт./упак., гвинти (упак. 6
шт.) 700 шт./упак.» (далі - Товар) та подано
митну декларацію (далі - МД-2) №
100270004/2014/339424 від 17.02.2014 р.

При розгляді документів під час
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів «Несамохідні
транспортні засоби для
садово-будівельних» було
проаналізовано інформацію, що
містилась у товаросупровідних
документах, наданих до митного
оформлення.

При опрацюванні наданих документів
було виявлено розбіжності та
відсутність у цих документах всіх
відомостей відповідно до обраного
декларантом методу визначення митної
вартості, зокрема згідно з умовами
контракту від 18.01.2011 р. № СН-MIU/18/0111 - 10%
загальної вартості товару мають бути
оплачені не пізніше 7 календарних днів
з моменту підписання специфікації та 90%
вартості відправленої партії товару
повинні бути сплачені не пізніше ніж
через 10 календарних днів з моменту
отримання копії коносаменту, проте на
момент подання митної декларації
платіжні документи на вимогу митного
органу пред'явлені не були.

Декларанту при митному оформленні
зазначеного товару було запропоновано
надати додаткові документи, зокрема:

- платіжні та/або бухгалтерські
документи, що підтверджують вартість
товару та містять реквізити, необхідні
для ідентифікації ввезеного товару;

- рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

- виписку з бухгалтерської
документації;

- каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

З переліком додаткових документів
декларанта було ознайомлено у
встановленому законом порядку.

Вимоги органу доходів і зборів в
частині надання додаткових документів
декларантом було виконано не в повному
обсязі, а саме, не надано: платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); виписку з бухгалтерської
документації; каталоги, специфікації
та висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями.

З вказаного вище переліку документів,
які декларанту необхідно було надати,
надано прайс-листи, проте останні не
містили інформації стосовно адреси,
телефонів або сайту в мережі Інтернет
для контактів покупців із
фірмою-продавцем зазначеного товару.

За результатами розгляду поданих ТОВ
«Світ Інструменту Україна» документів
та проведених консультацій, Київська
міжрегіональна митниця Міндоходів 17
лютого 2014 року прийняла Рішення про
коригування митної вартості товарів №
100270004/2014/000035/2.

В результаті прийнятого відповідачем
оскаржуваного рішення, митну вартість
товару, що імпортується, скориговано із
застосуванням резервного методу.

18 лютого 2014 року ТОВ «Світ Інструменту
Україна» подало нову митну декларацію
(МД-2) № 100270004/2014/339449 від 18.02.2014 року, в
якій було задекларовано цей же товар за
митною вартістю, що визначена з
урахуванням Рішення про коригування
митної вартості товарів № 100270004/2014/000035/2
від 17.02.2014 року, після чого товар
оформлено у митному відношенні та
випущено у вільний обіг під гарантійні
зобов'язання.

31.03.2014 року позивач супровідним листом
за № 51 подав до митного органу
додаткові документи, а саме:

- копію бухгалтерської документації, що
підтверджує сплату за поставлений
товар у відповідності до умов
контракту;

- копію прайс-листа постачальника;

- копію рішення про коригування митної
вартості товарів № 100270004/2014/000035/2 від
17.02.2014 року з переліком необхідних
додаткових документів для
підтвердження заявленої митної
вартості товару;

- копію комерційного інвойсу № HD1315 від
05.12.2013 року;

- копію контракту з постачальником №
СН-MIU/18/0111 від 18.01.2011 року;

- копію додаткової угоди № 3 до
контракту № СН-MIU/18/0111 від 18.01.2011 року;

- копію додаткової угоди № 5 контракту
№ СН-MIU/18/0111 від 18.01.2011 року;

- копію експортної декларації
відправника № 80049368 від 14.12.2013 року
та просив надати письмову відповідь
про причини, за яких заявлена ним митна
вартість не може бути визнана за
основним методом визначення митної
вартості товару - за ціною договору
(контракту) та надати письмову
інформацію щодо порядку і методу
визначення митної вартості,
застосованих у разі коригування митної
вартості, а також щодо підстав
здійснення такого коригування.

Листом відповідача від 08.04.2014 року №
4388/1/26-70-63-04 декларанту була надана
відповідь, якою його повідомлено про
відсутність підстав для перегляду
рішення про коригування митної
вартості товарів від 17.02.2014 року №
100270004/2014/000035/2.

Не погоджуючись з прийнятим Київською
міжрегіональною митницею Міндоходів
рішенням № 100270004/2014/000035/2 від 17.02.2014 року
позивач 05.05.2014 року вих. № 310035 до
Департаменту митної справи
Міністерства доходів та зборів України
звернувся із скаргою, в якій просив
переглянути та скасувати рішення про
коригування митної вартості товарів №
100270004/2014/000035/2 від 17.02.2014 року та винести
нове рішення, за яким митна вартість
товару буде визначена за основним
методом визначення митної вартості
товару - за ціною договору.

Листом від 02.06.2014 року № 9765/6/99-99-24-02-06-15
Міністерство доходів і зборів України
повідомило декларанта про те, що
оскільки ним не подано документів в
повному обсязі, у суб'єкта владних
повноважень відсутня можливість
надати відповідь по суті скарги.

Позивач, не погоджуючись з такими діями
відповідача, звернувся до суду з
вказаним позовом.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції вважав, що
застосування обраного позивачем
методу визначення митної вартості
товару за ціною договору щодо товарів,
які імпортуються (вартості операції) є
необґрунтованим та безпідставним, а
документи, подані позивачем до митного
органу, не відповідають вимогам
чинного законодавства.

Надаючи правову оцінку встановленим
по справі обставинам та фактам, колегія
суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно статті 52 Митного Кодексу
України, декларант або уповноважена
ним особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з митним
органом;

2) подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати,
пов'язані з коригуванням митної
вартості або наданням митному органу
додаткової інформації.

Статтею 53 Митного кодексу України
встановлено, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, зокрема, є:

- декларація митної вартості та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу
України передбачено, що в разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Частиною 2 статті 54 Митного Кодексу
передбачається, що контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 54
Митного Кодексу передбачено, що митний
орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Згідно статті 57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 58 Митного кодексу України
встановлено, що у разі якщо митна
вартість не може бути визначена за
основним методом, застосовуються
другорядні методи, зазначені у пункті 2
частини першої статті 57 цього Кодексу.

Статтею 58 Митного Кодексу
передбачено, що метод визначення
митної вартості за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або
їх ціни відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між
собою особи або хоч і пов'язані між
собою особи, однак ці відносини не
вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності. У разі
неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу. У
разі якщо неможливо застосувати жоден
із зазначених методів, митна вартість
визначається за резервним методом
відповідно до вимог, встановлених
статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до статті 9 Конституції
України чинні міжнародні договори,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, є частиною
національного законодавства України.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті
VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року оцінка імпортованого
товару для митних цілей повинна
базуватися на дійсній вартості
імпортованого товару, на який
розраховується мито або аналогічного
товару і не повинна базуватися на
вартості товару національного
походження чи на довільній або
фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b)
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року під «дійсною
вартістю»слід розуміти ціну, за яку,
під час та в місці, визначеними
законодавством імпортуючої країни,
такий чи аналогічний товар продається
або пропонується до продажу при
звичайному ході торгівлі за умов
повної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті
VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість
не може бути визначена відповідно до
параграфу (b) цього параграфа, оцінка
для митних цілей повинна базуватися на
найближчому еквіваленті такої
вартості, який можна визначити.

Відповідно до наказу Міністерства
фінансів України «Про затвердження
форми рішення про коригування митної
вартості товарів, Правил заповнення
рішення про коригування митної
вартості товарів та Переліку
додаткових складових до ціни договору»
від 24.05.2012 № 598 в графі 33 рішення про
коригування митної вартості товарів
«Обставини прийняття Рішення та
джерела інформації, що
використовувалися митним органом для
визначення митної вартості»
зазначаються причини, через які митна
вартість імпортованих товарів не може
бути визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), у
тому числі: неподання основних
документів, які підтверджують
відомості про заявлену митну вартість
товарів (згідно з переліком та
відповідно до умов, наведених у статті
53 Кодексу); невірно проведений
розрахунок митної вартості;
невідповідність обраного декларантом
або уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ
Кодексу; надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості. Зазначається послідовність
застосування методів визначення
митної вартості та причин, через які не
був застосований кожний з методів, що
передує методу, обраному митним
органом.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачем не в повному обсязі надано
відповідачу для митного оформлення
імпортованого товару документи, що
передбачені ч.2 ст.53 МК, а саме, не
надано: платіжні та/або бухгалтерські
документи, що підтверджують вартість
товару та містять реквізити, необхідні
для ідентифікації ввезеного товару;
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); виписку з бухгалтерської
документації; каталоги, специфікації
та висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями.

Так, позивачем до митного оформлення
було подано документи, які містять
розбіжності та в них відсутні всі
відомості відповідно до обраного
методу визначення митної розбіжності
та в них відсутні всі відомості
відповідно до обраного методу
визначення митної вартості, а саме,
згідно з умовами контракту від 18.01.2011
року № СН-MIU/18/0111 - 10% загальної вартості
товару мають бути оплачені не пізніше 7
календарних днів з моменту підписання
специфікації та 90% вартості
відправленої партії товару повинні
бути сплачені не пізніше ніж через 10
календарних днів з моменту отримання
копії коносаменту, на момент подання
митної декларації платіжні документи
на вимогу митного органу пред'явлені не
були.

Разом з тим, згідно копії інвойсу № HD 1315
від 05.12.2013 року зазначено умови оплати -
100%.

Враховуючи викладене, митна вартість
імпортованих товарів не була визначена
за ціною договору щодо товарів, які
імпортуються, оскільки документи,
зазначені в ч. 2 ст. 53 МК України не
містили всіх відомостей, які б
підтверджували заявлену митну
вартість товарів і обраний метод її
визначення, а тому у відповідності до ч.
3 ст. 53 МК України, декларанту було
запропоновано надати додаткові
документи, які як було зазначено надані
були не в повному обсязі, що і стало
підставою для коригування
відповідачем митної вартості товару з
застосуванням резервного методу.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що судом першої інстанції
правильно встановлені обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
на підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин в справі, підтверджених
доказами, а доводи апеляційної скарги
не спростовують висновки суду першої
інстанції, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 200, 205, 206 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Світ
Інструменту Україна» - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
10 липня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 25.09.2014
року.

Головуючий суддя:
О.М. Романчук

Судді:
Я.Б. Глущенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя
Романчук О.М

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.