Справа № 760/17324/14-а
Суддя: Оксюта Т. Г.
Дата ухвалення: 2014-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-715/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2014 року
м. Київ

Суддя Солом'янського районного суду м.
Києва Оксюта Т.Г., розглянувши в порядку
скороченого провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Міністерства оборони України про
визнання дій протиправними та
зобов'язання виплатити одноразову
грошову допомогу, -

В С Т А Н О В И В :

12.08.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до відповідача та просив
визнати неправомірними дії
Міністерства оборони України щодо
відмови у перерахунку одноразової
грошової допомоги у зв'язку з втратою
працездатності з визначенням
грошового забезпечення виходячи з
посадового окладу, окладу за
військовим званням, щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення (підвищення посадового
окладу, надбавки, винагороди, які мають
постійний характер, премія),
одноразових додаткових видів
грошового забезпечення та стягнути з
Міністерства оборони України суму
недоплаченої одноразової грошової
допомоги у зв'язку з втратою
працездатності у розмірі 26927 грн. 00 коп.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на
підставі рішення Міністерства оборони
України від 15 жовтня 2010 року він
отримав одноразову грошову допомогу у
зв'язку з втратою працездатності
внаслідок травми, пов'язаної з
виконанням обов'язків військової
служби, в сумі 17488,8 грн. (20% від
36-місячного грошового забезпечення).

Під час визначення суми зазначеної
одноразової грошової допомоги,
відповідно до вимог Порядку та умов
призначення і виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті), поранення (контузії, травми
або каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів,
призваних на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби (зборів) осіб, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№499 від 28 травня 2008 року (у редакції від
22.10.2009 року), до складу грошового
забезпечення було враховано посадовий
оклад, оклад за військовим званням та
відсоткова надбавка за вислугу років
(довідка Фінансового управління
Генерального штабу Збройних Сил
України від 08 липня 2010 року №305/508).

Відповідно до п.2 статті 9 Закону
України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей» до складу грошового
забезпечення входять: посадовий оклад,
оклад за військом званням, щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(підвищення посадового окладу,
надбавки, доплати, винагороди, які
мають постійний характер, премія),
одноразові додаткові види грошового
забезпечення.

Листом відповідача від 05.03.2012 року в
перерахунку одноразової грошової
допомоги позивачу було відмовлено.

Позивач вважає такі дії відповідача
неправомірними та просив задовольнити
позов.

Ухвалою суду від 12.08.2014 року в справі
було відкрито скорочене провадження.

В запереченнях, що надійшли на адресу
суду 08.09.2014 року № 57131, представник
відповідача просив відмовити в
задоволенні позову посилаючись на те,
що одноразова грошова допомога
виплачена позивачу у порядку та
розмірі, визначених чинним
законодавством.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 183-2 КАС України справа
повинна бути розглянута у порядку
скороченого провадження протягом
таких строків: не пізніше трьох днів з
дня закінчення строку, передбаченого ч.
3 цієї статті, якщо до суду не було
подано заперечення відповідача та за
умови, що справа розглядається судом за
місцезнаходженням відповідача.

Згідно ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя
розглядає справу в порядку скороченого
провадження одноособово, без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі. За результатами розгляду
справи у скороченому провадженні
суддя, оцінивши повідомлені позивачем,
відповідачем обставини, за наявності
достатніх підстав приймає законне та
обґрунтоване судове рішення. У разі
недостатності повідомлених позивачем
обставин або якщо за результатами
розгляду поданого відповідачем
заперечення суд прийде до висновку про
неможливість ухвалення законного і
обґрунтованого судового рішення без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі, суд розглядає справу за
загальними правилами цього Кодексу,
про що постановляє ухвалу, яка не
підлягає оскарженню.

Оскільки розгляд справи відбувається в
порядку скороченого провадження,
судове засідання в справі не
проводилось та особи, які беруть участь
у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, прихожу
до висновку про задоволення позовних
вимог, виходячи з наступного.

Встановлено, що позивач на підставі
рішення Міністерства оборони України
від 15 жовтня 2010 року отримав одноразову
грошову допомогу у зв'язку з втратою
працездатності внаслідок травми,
пов'язаної з виконанням обов'язків
військової служби, в сумі 17488,8 грн. (20%
від 36-місячного грошового
забезпечення).

Під час визначення суми зазначеної
одноразової грошової допомоги,
відповідно до вимог Порядку та умов
призначення і виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті), поранення (контузії, травми
або каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів,
призваних на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби (зборів) осіб, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№499 від 28 травня 2008 року (у редакції від
22.10.2009 року), до складу грошового
забезпечення було враховано посадовий
оклад, оклад за військовим званням та
відсоткова надбавка за вислугу років
(довідка Фінансового управління
Генерального штабу Збройних Сил
України від 08 липня 2010 року №305/508).

Відповідно до довідки Фінансового
управління генерального штабу
Збройних Сил України від 08 липня 2010
року №305/508 розмір грошового
забезпечення за посадою начальника
відділу складає 2429 грн. 00 коп.

ОСОБА_2 фінансів Міністерства оборони
України від 17.12.2013 року у відповідь на
звернення позивача в нарахуванні та
виплаті одноразової грошової допомоги
йому було відмовлено, на що слід
зазначити наступне.

Закон України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року
№ 2011-XII визначає основні засади
державної політики у сфері соціального
захисту військовослужбовців та членів
їх сімей, встановлює єдину систему їх
соціального та правового захисту,
гарантує військовослужбовцям та
членам їх сімей в економічній,
соціальній, політичній сферах
сприятливі умови для реалізації їх
конституційного обов'язку щодо захисту
Вітчизни та регулює відносини у цій
галузі.

Відповідно до статті 1 Закону № 2011-XII
соціальний захист військовослужбовців
- це діяльність (функція) держави,
спрямована на встановлення системи
правових і соціальних гарантій, що
забезпечують реалізацію
конституційних прав і свобод,
задоволення матеріальних і духовних
потреб військовослужбовців відповідно
до особливого виду їх службової
діяльності, статусу в суспільстві,
підтримання соціальної стабільності у
військовому середовищі. Це право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, у старості, а також в інших
випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону останній
поширюється, зокрема, на
військовослужбовців, які стали
інвалідами внаслідок захворювання,
пов'язаного з проходженням військової
служби, чи внаслідок захворювання
після звільнення їх з військової
служби, пов'язаного з проходженням
військової служби.

Постановою КМ України від 28 травня 2008
року № 499 було затверджено Порядок та
умови призначення і виплати
одноразової грошової допомоги у разі
загибелі (смерті), поранення (контузії,
травми або каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів,
призваних на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби (зборів) осіб.

Відповідно до пп.1 п. 2 Порядку (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) передбачено, що
військовослужбовцям чи резервістам,
які призвані на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори,
проходять службу у військовому
резерві, у разі поранення (контузії,
травми або каліцтва) без встановлення
групи інвалідності, заподіяного їм під
час виконання обов'язків військової
служби, залежно від ступеня

втрати працездатності - у розмірі, що
визначається у відсотках 36-місячного
грошового забезпечення;

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України
«Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (в
редакції, чинній на час звільнення
позивача зі служби та встановлення
інвалідності) до складу грошового
забезпечення входять: посадовий оклад,
оклад за військовим званням; щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(підвищення посадового окладу,
надбавки, доплати, винагороди, які
мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового
забезпечення.

Тобто, одноразова грошова допомога
позивачу повинна була бути призначена
та виплачена у розмірі 36-місячного
грошового забезпечення за останньою
посадою.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

При цьому, відповідач, як суб'єкт
владних повноважень, не спростував
доводи позивача.

Таким чином, враховуючи викладене вище,
прихожу до висновку про задоволення
вимог позивача про визнання дій
відповідача щодо непризначення
позивачу одноразової грошової
допомоги у розмірі 36-місячного
грошового забезпечення
неправомірними.

За позивачем було визнано право на
отримання одноразової грошової
допомоги в розмірі 36-місячного
грошового забезпечення, виходячи зі
складу грошового забезпечення,
визначеного ч. 2 ст. 9 Закону України
«Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей».

Порядок та умови призначення і виплати
вищезазначеної одноразової грошової
допомоги визначені Постановою КМ
України №499.

Таким чином, на відповідача повинен
бути покладений обов'язок саме
нарахувати та виплатити позивачу
одноразову грошову допомогу в розмірі
36 місячного грошового забезпечення,
виходячи зі складу грошового
забезпечення, визначеного ч. 2 ст. 9
Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» за вирахуванням
проведеної виплати, а не стягнути її
недоплачену частину.

Керуючись Законом України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей», Постановою Кабінету Міністрів
України від 28 травня 2008 року № 499 «Про
затвердження Порядку та умов
призначення і виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті), поранення (контузії, травми
або каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів,
призваних на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби (зборів) осіб», ст. ст. 9, 11, 69-71, 86,
99, 158-163, 183-2, 254 КАС України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії
Міністерства оборони України щодо не
призначення ОСОБА_1 одноразової
грошової допомоги у розмірі
36-місячного грошового забезпечення.

Зобов'язати Міністерство оборони
України здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_1 одноразової грошової
допомоги внаслідок отримання травми
без встановлення групи інвалідності, у
зв'язку з виконання обов'язків
військової служби у розмірі
36-місячного грошового забезпечення,
виходячи зі складу грошового
забезпечення, визначеного ч. 2 ст. 9
Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей», за вирахуванням
проведеної виплати.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя