Справа № 810/4019/14
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2014 року 810/4019/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Скрипки
І.М., секретар судового засідання
Маджар О.М., за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Ірпінської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

4 липня 2014 року до Київського окружного
адміністративного суду звернувся
фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (ФОП
ОСОБА_2) із позовом до Ірпінської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області (ДПІ,
Інспекція) про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення від 18 червня 2014
року №.

Зазначав, що твердження відповідача
про отримання доходу позивачем від
ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп»
у зазначеному в Акті перевірки розмірі
не відповідають дійсним обставинам та
не підтверджуються належними доказами.
Звертав увагу, що відомості з
центральної бази даних Державного
реєстру фізичних осіб ДПА України не
можуть бути належними доказами
отримання позивачем доходу у
відповідній сумі.

Посилаючись на невідповідність
висновків Акта перевірки реальним
обставинам здійснення позивачем
господарської діяльності, просив
визнати оскаржуване податкове
повідомлення-рішення протиправним та
скасувати його.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні 17 липня 2014 року заперечував
проти задоволення позову, у подальшому
направив клопотання про розгляд справи
без його участі; також подав письмові
заперечення, у яких просив відмовити у
задоволенні позову. Стверджував, що
виявлені у ході перевірки порушення
належним чином відображені в Акті і є
достатньою підставою для прийняття
оскаржуваного рішення про збільшення
суми грошового зобов'язання по єдиному
податку з фізичних осіб, а також
стягнення штрафних санкцій.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши інші докази,
зокрема письмові, що містяться в
матеріалах справи, суд дійшов висновку
про необхідність часткового
задоволення позову, виходячи з такого.

Як вбачається з Акта від 30 травня 2014
року №517/173/НОМЕР_1 (а.с.7-11), 28
травня 2014 року проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку з
питань дотримання фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 1 січня 2012
року по 31 грудня 2012 року.

За висновками цього Акта, на
переконання посадових осіб ДПІ,
позивачем занижено суму обсягу
оподаткованого доходу на 186480,64 грн., що
призвело до заниження нарахування
(сплати) єдиного податку в сумі 9324,03
грн., чим порушено підпункт 293.3.2 пункту
293.3 статті 293 Податкового кодексу
України.

Такі висновки зроблені у зв'язку із
отриманням відомостей з центральної
бази даних Державного реєстру фізичних
осіб ДПА України про суми виплачених
доходів та встановлення відхилення у
сумі 186480,64 грн. між сумою доходу за
даними позивача та сумою доходу за
даними перевірки.

На підставі Акта перевірки 18 червня 2014
року відповідачем прийнято
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення №, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
по єдиному податку з фізичних осіб у
розмірі 9324,03 грн. за основним платежем і
2331,00 грн. за штрафними санкціями (а.с.12).

Як вбачається із матеріалів справи,
фізична особа-підприємець ОСОБА_2
зареєстрований суб'єктом
підприємницької діяльності 18 травня 2001
року (а.с.21-22). Основними видами його
діяльності є: посередництво в торгівлі
автомобілями; інше фінансове
посередництво; допоміжна діяльність у
сфері страхування та пенсійного
забезпечення; дослідження кон'юнктури
ринку та виявлення суспільної думки;
надання інших індивідуальних послуг.

Позивач у період із 1 січня 2012 року по 31
грудня 2012 року був платником єдиного
податку третьої групи відповідно до
пункту 291.4 статті 291 Податкового
кодексу України.

Як вбачається із податкової декларації
платника єдиного податку - фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 від 11 січня 2013
року за 2012 рік, загальна сума доходу за
звітний період такого платника
становить 231120,48 грн. (а.с.43-45).

Згідно відомостей з центральної бази
даних Державного реєстру фізичних осіб
ДПА України про суми виплачених
доходів за період з 1 січня 2012 року по 31
грудня 2012 року ФОП ОСОБА_2 отримав від
контрагентів дохід у сумі 402231,50 грн., у
тому числі 189611,87 грн. від ПрАТ «УСК
«Княжа вієнна іншуранс груп» (а.с.41-42).

Представник позивача у судовому
засіданні заперечував отримання від
ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп»
коштів у сумі 189611,87 грн., вказав, що
дохід від такої компанії позивачем
дійсно отримано, однак у значно меншому
розмірі, на підтвердження зазначеного
надав банківські виписки по наявним у
ФОП ОСОБА_2 рахункам. Також вказав, що
позивач веде свою підприємницьку
діяльність виключно у безготівковій
формі із використанням лише трьох
вказаних в Акті перевірки банківських
рахунків (НОМЕР_2 в Євро, НОМЕР_3 та
НОМЕР_3 у гривні).

У судовому засіданні досліджено
банківські виписки по рахункам
позивача: №041Т094) за період
з 1 січня 2012 року по 18 липня 2014 року
(а.с.48-49), НОМЕР_3 з січня 2012 року по
грудень 2012 року (а.с.50-79) та НОМЕР_4 з
січня 2012 року по грудень 2012 року
(а.с.80-91), з яких видно, що фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_2 перераховано
від ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс
груп» кошти у сумі 17858,85 грн.

У судовому засіданні 17 липня 2014 року
представник відповідача пояснив, що
первинні документи на підставі яких
визначені податкові зобов'язання
оскаржуваним повідомленням-рішенням у
податкового органу відсутні.

У зв'язку із такими обставинами судом
було витребувано у ПрАТ «УСК «Княжа
вієнна іншуранс груп» інформацію щодо
суми виплачених коштів фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_2 у період з 1
січня 2012 року по 31 грудня 2012 року;
засвідчені копії усіх документів, що
підтверджують виплату коштів фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_2 таким
товариством у період з 1 січня 2012 року
по 31 грудня 2012 року; завірені копії усіх
інших наявних документів, які
стосуються відносин ПрАТ «УСК «Княжа
вієнна іншуранс груп» із фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 у 2012 році.

На виконання зазначеної ухвали ПрАТ
«УСК «Княжа вієнна іншуранс груп»
надано суду копії договору доручення
(агентська угода) №411-0027 від 22 червня 2011
року з додатками (а.с.115-132), додаткової
угоди №1 та №2 від 22 червня 2011 року до
договору доручення №411-0027 від 22 червня
2011 року (а.с.133, 134), платіжні доручення
(а.с.137-139), реєстр договорів страхування
по яким агент самостійно утримав
комісійну винагороду при
перерахуванні компанії страхових
платежів за період з 1 січня 2012 року по 31
грудня 2012 року (а.с.140-155).

Як вбачається із платіжних доручень
№19973 від 8 лютого 2012 року, №23190 та №23191
від 4 квітня 2012 року ПрАТ «УСК «Княжа
вієнна іншуранс груп» перераховано
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2
комісійну винагороду у загальній сумі
17858,85 грн., що по сумам і датам
відповідає відомостям у згаданих вище
виписках по банківському рахунку
ОСОБА_2

Будь-яких інших первинних або
платіжних документів на підтвердження
отримання фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_2 від ПрАТ «УСК «Княжа вієнна
іншуранс груп» у сумі 168621,79 грн. як ДПІ,
так і названою страховою компанією не
надано.

У той же час надано складений ПрАТ «УСК
«Княжа вієнна іншуранс груп» реєстр
договорів страхування по яким агент
самостійно утримав комісійну
винагороду при перерахуванні компанії
страхових платежів у 2012 році, де
зазначено загальний розмір утриманої
агентом комісії у сумі 122917,04 грн.

При цьому представник позивача у
судовому засіданні факт самостійного
утримання комісійної винагороди при
перерахуванні такому товариству
страхових платежів заперечував.
Наголошував, що між позивачем та ПрАТ
«УСК «Княжа вієнна іншуранс груп» у 2012
році мали місце лише договірні
відносини за наслідками яких ОСОБА_2
отримав комісійну винагороду у
загальній сумі 17858,85 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, суд зазначає таке.

За визначенням у пункті 291.2 статті 291
Податкового кодексу України спрощена
система оподаткування, обліку та
звітності - це особливий механізм
справляння податків і зборів, що
встановлює заміну сплати окремих
податків і зборів, встановлених
пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на
сплату єдиного податку в порядку та на
умовах, визначених цією главою, з
одночасним веденням спрощеного обліку
та звітності.

За приписами пункту 292.1 статті 292
Податкового кодексу України доходом
платника єдиного податку є для
фізичної особи - підприємця - дохід,
отриманий протягом податкового
(звітного) періоду в грошовій формі
(готівковій та/або безготівковій);
матеріальній або нематеріальній формі,
визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При
цьому до доходу не включаються
отримані такою фізичною особою пасивні
доходи у вигляді процентів, дивідендів,
роялті, страхові виплати і
відшкодування, а також доходи, отримані
від продажу рухомого та нерухомого
майна, яке належить на праві власності
фізичній особі та використовується в
її господарській діяльності.

За нормами пункту 292.4 статті 292
Податкового кодексу України у разі
надання послуг, виконання робіт за
договорами доручення, транспортного
експедирування або за агентськими
договорами доходом є сума отриманої
винагороди повіреного (агента).

Підпунктом 292.6 статті 292 Податкового
кодексу України визначено, що датою
отримання доходу платника єдиного
податку є дата надходження коштів
платнику єдиного податку у грошовій
(готівковій або безготівковій) формі,
дата підписання платником єдиного
податку акта приймання-передачі
безоплатно отриманих товарів (робіт,
послуг).

Згідно із пунктом 293.1 статті 293
Податкового кодексу України ставки
єдиного податку встановлюються у
відсотках (фіксовані ставки) до розміру
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
податкового (звітного) року та у
відсотках до доходу (відсоткові
ставки).

За правилами пункту 293.3.1 пункту 293.3
статті 293 Податкового кодексу України
відсоткова ставка єдиного податку
встановлюється у розмірі для третьої і
четвертої груп платників єдиного
податку: 3 відсотки доходу - у разі
сплати податку на додану вартість
згідно з цим Кодексом; 5 відсотків
доходу - у разі включення податку на
додану вартість до складу єдиного
податку.

У силу положень пункту 300.1 статті 300
Податкового кодексу України платники
єдиного податку несуть
відповідальність відповідно до цього
Кодексу за правильність обчислення,
своєчасність та повноту сплати сум
єдиного податку, а також за
своєчасність подання податкових
декларацій.

За приписами підпункту 54.3.2 пункту 54.3
статті 54 Податкового кодексу України
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо дані перевірок
результатів діяльності платника
податків, крім електронної перевірки,
свідчать про заниження або завищення
суми його податкових зобов'язань, суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
заявлених у податкових (митних)
деклараціях, уточнюючих розрахунках.

У відповідності до пункту 123.1 статті 123
Податкового кодексу України у разі
якщо контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

За змістом частин першої та другої
статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Отже, судом встановлено факт отримання
фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_2 від ПрАТ «УСК «Княжа вієнна
іншуранс груп» доходу у сумі 17858,85 грн.

Разом із тим суд не приймає до уваги
наданий реєстр договорів страхування
по яким агент самостійно утримав
комісійну винагороду при
перерахуванні компанії страхових
платежів за період з 1 січня 2012 року по 31
грудня 2012 року як доказ отримання
позивачем доходу від ПрАТ «УСК «Княжа
вієнна іншуранс груп» у сумі 122917,04 грн.,
оскільки первинних або ж платіжних
документів на підтвердження цього як
податковим органом, так і ПрАТ «УСК
«Княжа вієнна іншуранс груп» суду не
надано, хоча вони витребовувалися у
останніх.

При цьому суд ще раз звертає увагу, що
із банківських виписок про рух коштів
за досліджуваний під час перевірки
період на усіх відкритих рахунках
позивача вбачається, що ОСОБА_2 у 2012
році від ПрАТ «УСК «Княжа вієнна
іншуранс груп» отримано дохід у
загальній сумі 17858,85 грн. Це
підтверджується і наданими ПрАТ «УСК
«Княжа вієнна іншуранс груп»
примірниками платіжних доручень.
Інформація щодо нарахування інших
доходів, отриманих позивачем у 2012 році
від ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс
груп», у відповідних банківських
виписках - відсутня.

У той же час факт отримання позивачем
від ПрАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс
груп» доходу у сумі 168621,79 грн.
Інспекцією не доведено.

За таких обставин, податкове
повідомлення-рішення від 18 червня 2014
року № підлягає скасуванню саме у
сумі 8431,09 грн. (16821,79*0,05) за основним
платежем та 2107,77 грн. (8431,09*0,25) за
штрафними санкціями. У іншій частині
таке повідомлення-рішення суд залишає
без змін, оскільки отримання доходу
позивачем від ПрАТ «УСК «Княжа вієнна
іншуранс груп» у сумі 17858,85 грн. мало
місце та підтверджується належними
доказами.

За нормами статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За правилами частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Це покладає
на суб'єкта владних повноважень
обов'язок аргументовано, посилаючись
на докази, довести правомірність свого
рішення, дії чи бездіяльності та
спростувати твердження позивача про
порушення його прав, свобод чи
інтересів.

На підставі викладеного та оцінюючи у
сукупності встановлені обставини і
перевівши наявні в матеріалах справи
докази, суд дійшов висновку про
необхідність часткового задоволення
позову, зокрема у частині визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від 18
червня 2014 року № у сумі 8431,09 грн.
за основним платежем і 2107,77 грн. за
штрафними санкціями. У задоволенні
решти вимог суд відмовляє.

У відповідності до частини третьої
статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено. Оскільки
позовні вимоги мають майновий характер
і їх суд задовольняє частково, то з
урахуванням частини у якій у
задоволенні позову відмовлено судові
витрати щодо сплати судового збору у
сумі 182,70 грн. (10 відсотків розміру
ставки судового збору у цьому випадку)
присудженню на користь позивача не
підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов - задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 18 червня 2014 року № у
сумі 8431 (вісім тисяч чотириста тридцять
одна) грн. 09 коп. за основним платежем і
2107 (дві тисячі сто сім) грн. 77 коп. за
штрафними санкціями.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Скрипка І.М.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 05 вересня 2014 р.