Справа № 760/17409/14-а
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а-717/14
ПОСТАНОВА

іменем України

08 вересня 2014 року Солом'янський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л. А.

при секретарі - Подолян О. С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони
України про визнання дій
неправомірними, визнання права на
отримання одноразової грошової
допомоги та стягнення недоплаченої
суми одноразової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить визнати дії відповідача
при нарахуванні та виплаті йому
одноразової грошової допомоги у
зв'язку з настанням інвалідності
неправомірними, визнати за ним право на
отримання одноразової грошової
допомоги в зв'язку з настанням
інвалідності внаслідок виконання
обов'язків військової служби в розмірі
передбаченому Законом України «Про
соціальній та правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» у складі грошового забезпечення
визначеного ч. 2 ст. 9 цього Закону та
стягнути 145 433 грн. 76 коп. недоплаченої
одноразової грошової допомоги у
відповідності зі ст. ст. 9, 16 Закону
України «Про соціальний захист
військовослужбовців та членів їх
сімей».

Свої вимоги мотивує тим, що проходив
військову службу на посаді заступника
начальника управління оперативної
підготовки Головного оперативного
управління.

Наказом від 12 березня 2008 року № 173 був
звільнений з військової служби у
відставку за станом здоров'я, а з 24
березня 2008 року наказом № 56 начальника
Генерального штабу -
Головнокомандувача Збройних Сил
України (по стройовій частині) був
виключений зі списків особового складу
та знятий з усіх видів забезпечення.

02 грудня 2009 року йому встановлена третя
група інвалідності, яка пов'язана з
проходженням військової служби.

Посилається на те, що згідно зі ст. 16
Закону України «Про соціальній та
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» та ст. 41 Закону
України «Про військовий обов'язок та
військову службу» він має право на
отримання одноразової грошової
допомоги і в розмірі до п'ятирічного
грошового забезпечення за останньою
посадою в порядку та на умовах,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Відповідачем йому виплачені кошти в
розмірі 130300 грн. 80 коп., проте ця сума є
меншою, ніж та, яку він повинен
отримати.

На звернення з листом до відповідача
він отримав відповідь, у якій
зазначено, що розмір його грошового
забезпечення визначався відповідачем
на підставі постанови КМ України від 28
травня 2008 року № 499, а не згідно ст. 9
Закону України «Про соціальній та
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей».

Вважає такі дії відповідача
неправомірними та просить
задовольнити позов.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлений позов.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував.

Пояснив суду, що позивач має право на
отримання одноразової грошової
допомоги в зв'язку з настанням
інвалідності внаслідок виконання
обов'язків військової служби в розмірі
до п'ятирічного грошового забезпечення
за останньою посадою в порядку та на
умовах, визначених Кабінетом Міністрів
України.

На виконання зазначеної вимоги
Кабінетом Міністрів України визначено
Порядок та умови призначення і виплати
одноразової грошової допомоги в такому
випадку, який затверджений постановою
Кабінетом Міністрів України від 28
травня 2008 року № 499.

Відповідно до пункту 2 Порядку
встановлено, що грошове забезпечення
визначається для військовослужбовців,
які перебувають на кадровій військовій
службі або проходять військову службу
за контрактом, -за останньою посадою,
яку вони займали на день втрати
працездатності, а звільнених із служби
- на день звільнення виходячи з
посадового окладу, окладу за
військовим званням. Відсоткової
надбавки за вислугу років, а у разі
поранення (контузії, травми або
каліцтву) без встановлення групи
інвалідності чи у разі інвалідності, що
сталися включно до 31 грудня 2007 року -
виходячи з посадового окладу, окладу за
військовим званням, відсоткової
надбавки за вислугу років та
щомісячної надбавки у розмірі 100
відсотків грошового забезпечення
відповідно до Указів Президента
України від 10 квітня 1996 року № 925 та від
23 лютого 2002 року № 173 і постанови
Кабінету Міністрів України від 22
травня 2000 року № 829.

Під час виплати одноразової грошової
допомоги Міністерство діяло в межах
наданих повноважень, атому вважає, що
права позивача не порушувалися.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає позов таким, що підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач проходив
військову службу в складі Збройних Сил
України. Звільнений з посади
заступника начальника управління
оперативної підготовки Головного
оперативного управління за станом
здоров'я наказом від 12 березня 2008 року
№ 173.

/а. с. 11/

З 24 березня 2008 року наказом № 56
начальника Генерального штабу
-Головнокомандувача Збройних Сил
України (по стройовій частині) був
виключений зі списків особового складу
та знятий з усіх видів забезпечення

/а. с. 12/

З 16 вересня 2009 року позивачу була
встановлена ІІІ група інвалідності у
зв'язку із захворюванням, пов'язаним із
виконанням обов'язків військової
служби, що підтверджується довідкою
МСЕК серії КВ-1 №003111 від 18 вересня 2009
року.

/а. с. 8, 15/

Закон України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року
№ 2011-XII визначає основні засади
державної політики у сфері соціального
захисту військовослужбовців та членів
їх сімей, встановлює єдину систему їх
соціального та правового захисту,
гарантує військовослужбовцям та
членам їх сімей в економічній,
соціальній, політичній сферах
сприятливі умови для реалізації їх
конституційного обов'язку щодо захисту
Вітчизни та регулює відносини у цій
галузі.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону останній
поширюється, зокрема, на
військовослужбовців, які стали
інвалідами внаслідок захворювання,
пов'язаного з проходженням військової
служби, чи внаслідок захворювання
після звільнення їх з військової
служби, пов'язаного з проходженням
військової служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України
«Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» у разі поранення (контузії,
травми або каліцтва), заподіяного
військовослужбовцю під час виконання
ним обов'язків військової служби, а
також інвалідності, що настала в період
проходження військової служби або не
пізніше ніж через три місяці після
звільнення зі служби чи після
закінчення цього строку, але внаслідок
захворювання або нещасного випадку, що
мали місце в період проходження
військової служби, залежно від ступеня
втрати працездатності йому
виплачується одноразова грошова
допомога в розмірі до п'ятирічного
грошового забезпечення за останньою
посадою в порядку та на умовах,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

На виконання цієї статті Закону
Кабінет Міністрів України 28 травня 2008
року постановою № 499 затвердив Порядок
та умови призначення і виплати
одноразової грошової допомоги у разі
загибелі (смерті), поранення (контузії,
травми або каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів,
призваних на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби (зборів) осіб.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 даного
Порядку, у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин,
одноразова грошова допомога
виплачується військовослужбовцям
(крім військовослужбовців строкової
служби) у разі настання інвалідності
внаслідок виконання обов'язків
військової служби - інвалідам III групи у
розмірі 48-місячного грошового
забезпечення.

Абзацом п'ятим підпункту 4 пункту 2
Порядку передбачено, що для
військовослужбовців, які перебувають
на кадровій військовій службі або
проходять військову службу за
контрактом, грошове забезпечення
визначається за останньою посадою, яку
вони займали на день втрати
працездатності, а звільнених із служби
- на день звільнення виходячи з таких
складових: посадовий оклад, оклад за
військовим званням, відсоткова
надбавка за вислугу років.

Водночас частина друга статті 9 Закону
України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей» елементи грошового
забезпечення визначає по-іншому:
посадовий оклад, оклад за військовим
званням; щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (підвищення
посадового окладу, надбавки, доплати,
винагороди, які мають постійний
характер, премія); одноразові додаткові
види грошового забезпечення.

Виходячи із визначених у частині
четвертій статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
загальних засад пріоритетності
законів над підзаконними актами для
визначення складових грошового
забезпечення щодо виплати одноразової
грошової допомоги слід застосовувати
положення не постанови Кабінету
Міністрів України від 28 травня 2008 року
№ 499, а Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей», який має вищу
юридичну силу.

Аналогічна правова позиція була
висловлена колегією суддів Судової
палати в адміністративних справах
Верховного Суду України, зокрема, у
постановах від 12 листопада 2013 року
(справа № 21-383а13), 28 січня 2014 року (справи
№№ 21-475а13, 21-477а13), 11 лютого 2014 року
(справа № 21-495а13), 4 березня 2014 року
(справа 21-31а14), 15 квітня 2014 року (справа
№ 21-78а14), 10 червня 2014 року (справа №
21-171а14), а тому відповідно до ч. 1 ст. 244-2
КАС України є обов'язковою для всіх
судів України.

Так, позивачу виплачена одноразова
грошова допомога, як інваліду війни 3
групи в розмірі 48 місячного грошового
забезпечення в сумі 130300 гривень 80
копійок, виходячи з розміру грошового
забезпечення, визначеного в розрахунку
пенсії за вислугу років, що не
заперечувалося представником
відповідача.

/а. с. 9, 10/

Таким чином, 16 вересня 2009 року позивач
набув право на отримання одноразової
грошової допомоги відповідно до ст. 16
Закону України «Про соціальний та
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року
та постанови Кабінету Міністрів
України «Про затвердження Порядку та
умов призначення і виплати
одноразової грошової допомоги у разі
загибелі (смерті), поранення (контузії,
травми або каліцтва) чи
інвалідності військовослужбовців,
військовозобов'язаних і
резервістів, призваних на навчальні
(або перевірочні) та спеціальні збори,
та інвалідності звільнених з
військової служби (зборів) осіб» від
28 травня 2008 року №499 у розмірі
48-місячного грошового забезпечення за
останньою посадою на день встановлення
інвалідності.

З огляду на те, що інвалідність
позивачу була встановлена з 16 вересня
2009 року, суд приходить до висновку, що
відповідач при вирішення питання про
нарахування та виплату одноразової
грошової допомоги повинен був
керуватися п. 2 Порядку.

Тобто, одноразова грошова допомога
позивачу повинна була бути призначена
та виплачена у розмірі 48-місячного
грошового забезпечення за останньою
посадою на день встановлення
інвалідності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

При цьому, відповідач, як суб'єкт
владних повноважень, не спростував
доводи позивача.

Таким чином, враховуючи викладене вище,
суд приходить до висновку про
задоволення вимог позивача про
визнання дій відповідача при
нарахуванні та виплаті позивачу
одноразової грошової допомоги у
розмірі 48 місячного грошового
забезпечення неправомірними.

Так, представником відповідача не
заперечувалося, що розрахунок
виплаченої одноразової грошової
допомоги позивачу проводився
відповідно до розміру грошового
забезпечення, аналогічному тому, що
зазначене у розрахунку пенсії за
вислугу років.

/а. с. 9/

Таким чином, суд приходить до висновку
про обґрунтованість вимог позивача та
їх задоволення в повному обсязі.

Керуючись Законом України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей», Постановою Кабінету Міністрів
України від 28 травня 2008 року № 499 «Про
затвердження Порядку та умов
призначення і виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті), поранення (контузії, травми
або каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів,
призваних на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби (зборів) осіб», ст. ст. 9, 11, 69-71, 86,
99, 158-163, 183-2, 254 КАС України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії
Міністерства оборони України при
нарахуванні та виплаті ОСОБА_1
одноразової грошової допомоги в
зв'язку з інвалідністю внаслідок
виконання обов'язків військової
служби.

Стягнути з Міністерства оборони
України на користь ОСОБА_1 145433, 76 гр.
недоплаченої суми одноразової
грошової допомоги.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом 10 днів з дня її
проголошення до Київського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції.

Суддя: