Справа № 2а-3028/11
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року
Справа № 9104/155200/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Клюби В. В.

суддів:
Кухтея Р.В., Яворського І.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 01 березня 2012 року по справі
№ 0308/3028/2012 за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Луцьку, Департаменту соціальної
політики Луцької міської ради про
зобов'язання до вчинення дій, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Луцького
міськрайонного суду Волинської
області з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Луцьку, Департаменту соціальної
політики Луцької міської ради і
просила визнати причини пропуску
строку позовної давності для звернення
до суду за захистом прав та законних
інтересів поважними та поновити даний
строк, визнати неправомірною
бездіяльність Департаменту соціальної
політики Луцької міської ради щодо
ненадання їй роз'яснення законодавства
соціального та пенсійного
забезпечення та визнати грубе
порушення Пенсійного фонду України у м.
Луцьку у формуванні її пенсійної
справи з вимогами законодавства,
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у м. Луцьку здійснити
донарахування пенсії та виплати їй
суми заборгованості за період з 01 січня
2006 року по 22 лютого 2011 року в зв'язку з
втратою годувальника, зобов'язати
Департамент соціальної політики
Луцької міської ради здійснити
відповідне донарахування соціальної
допомоги та виплатити їй суму
заборгованості за період з 01 січня 2006
року по 22 лютого 2011 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 01 березня 2012
року відмовлено ОСОБА_1 в поновленні
строку звернення до суду та позовну
заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в м. Луцьку, Департаменту
соціальної політики Луцької міської
ради про зобов'язання до вчинення дій
залишено без розгляду.

Позивач не погодилася із ухвалою суду
першої інстанції і оскаржила її до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. У поданій
апеляційній скарзі посилається на
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення питання, і
просить скасувати оскаржувану ухвалу.

Окрім цього, на обґрунтування доводів
апеляційної скарги посилається на ті
обставини, що вона є одиноким інвалідом
з дитинства I групи, потребує
стороннього догляду, прикута до ліжка,
строк позовної давності для звернення
до суду з адміністративним позовом
пропущений з поважних причин і підстав
для відмови у поновленні строку для
звернення до суду з адміністративним
позовом у суду не було, тому
оскаржувана ухвала є незаконною і
такою, що підлягає скасуванню.

Позивач в судове засідання не прибула,
а також не направили представників в
судове засідання відповідачі, хоча
сторони були належним чином та у
встановленому законом порядку
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

При цьому, від сторін відсутні
клопотання про розгляд справи за їх
участі чи участі їх представників.

У зв'язку з цим та у відповідності до ст.
197 Кодексу адміністративного
судочинства України, справу розглянуто
в порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні в справі матеріали
та докази, перевіривши доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів апеляційного суду
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення
адміністративного позову ОСОБА_1 без
розгляду, суд першої інстанції виходив
з того, що позивач скористалася
можливістю досудового порядку
вирішення спору, у зв'язку з чим для
звернення до адміністративного суду
встановлюється місячний строк. Тому,
за висновком суду першої інстанції,
строк звернення позивача закінчився:
до Управління Пенсійного фонду України
у м. Луцьку - 27 лютого 2011 року, а з
позовом до Департаменту соціальної
політики Луцької міської ради - 23
березня 2011 року. Позивачем та його
представником не надано будь - яких
письмових доказів на підтвердження
обставин щодо причини неможливості
своєчасного звернення до суду із
адміністративним позовом. За таких
обставин суд першої інстанції не
вбачав правових підстав для поновлення
позивачу строку для звернення до суду з
вказаним адміністративним позовом.

Проте колегія суддів апеляційного суду
не погоджується з висновками суду
першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

В обґрунтування поважності причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду позивач
зазначає, що саме з вини відповідачів,
які невірно сформували її пенсійну
справу, а також не надали інформацію
про можливість на одноразове
отримання державної соціальної
допомоги та пенсії по втраті
годувальника, вона вчасно не
звернулася у відповідні органи. Також
зазначає, що будучи інвалідом I групи,
що підтверджується довідкою до акту
огляду МСЕК, потребує стороннього
догляду та допомоги, оскільки не може
доглядати за собою більше десяти років.
Соціальні працівники її не відвідували
та допомоги не надавали, догляд за нею
здійснює її сестра.

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам особи, яка
подала апеляційну скаргу, колегія
суддів апеляційного суду вважає за
необхідне наголосити на наступному.

Статтею 6 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено право
кожної особи на судовий захист в
порядку, передбаченому цим Кодексом і
ніхто не може бути позбавлений права
на розгляд його справи в
адміністративному суді, до підсудності
якого вона віднесена. Тобто залишення
адміністративного позову без розгляду,
як обмеження доступу особи до
правосуддя в порядку
адміністративного судочинства,
повинно бути обґрунтованим і належним
чином мотивованим.

Позивач, заявляючи про визнання причин
пропуску звернення за захистом
порушеного права до адміністративного
суду, зазначила, що є інвалідом першої
групи і в силу свого фізичного стану
потребує постійного стороннього
догляду. Крім цього, вона неодноразово
зверталася до відповідачів щодо
надання інформації з приводу
дотримання її прав стосовно соціальних
виплат.

На підтвердження цих обставин до
позовної заяви було долучено Висновок
МСЕК про час настання інвалідності,
довідку серії Л - 76 №349711 від 03 жовтня 1979
року, довідку до акта огляду МСЕК Серії
ВЛН №0071338 від 15 лютого 2011 року, копії
заяв та надані відповіді на ці заяви
відповідачів по справі.

У даному випадку судом першої
інстанції не були враховані обставини,
на які посилається в адміністративному
позові ОСОБА_1, як на підтвердження
поважності причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду, і
судом першої інстанції не було надано
цим обставинам і доводам правової
оцінки в оскаржуваній ухвалі.

Неврахування вказаних обставин судом
першої інстанції при вирішенні даного
питання до суду призвело до
необґрунтованого обмеження особи у
доступі до правосуддя.

З наведеного вбачається, що доводи
апеляційної скарги являються
обґрунтованими та спростовують
висновки суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто ухваленим
відповідно до норм матеріального права
з дотриманням процесуальних норм, на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи. Згідно ст. 165 Кодексу
адміністративного судочинства України
у мотивувальній частині ухвали
зазначаються мотиви, з яких суд дійшов
до певних висновків, і закон, яким
керувався суд при постановленні
ухвали.

Проте, при постановленні ухвали про
залишення адміністративного позову
без розгляду, суд першої інстанції не
дотримався зазначених вимог.

Порушення норм процесуального права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи, які призвели до
неправильного вирішення питання та
невідповідність висновків суду
обставинам справи згідно ст. 204 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставами для скасування ухвали
суду, яка перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направлення
справи до суду першої інстанції для
продовження її розгляду.

Тому, колегія суддів вважає, що ухвалу з
наведених вище мотивів слід скасувати,
а матеріали справи за вказаним
адміністративним позовом - направити
до Луцького міськрайонного суду
Волинської області для продовження її
розгляду.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 199, 204, 206, 211, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 01 березня 2012
року по справі №0308/3028/2012 скасувати.

Матеріали справи за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України у м. Луцьку,
Департаменту соціальної політики
Луцької міської ради про зобов'язання
до вчинення дій направити до Луцького
міськрайонного суду Волинської
області для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її постановлення і касаційному
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
Р. В. Кухтей

І. О.
Яворський