Справа № 2а-4864/11
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року
Справа № 9104/133411/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
судді Клюби В. В.

суддів:
Кухтея Р. В., Яворського І. О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 26 грудня 2011 року по справі
№2а - 4864/11 за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України у м. Ужгороді про стягнення
виплат «дитині війни», -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Ужгороді і просила визнати
неправомірними дії відповідача щодо
нарахування державної соціальної
допомоги як дитині війни та зобов'язати
здійснити перерахунок та виплатити її
за період з 19 червня 2011 року по 31 грудня
2011 року.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 28
жовтня 2011 року позовну заяву ОСОБА_1
залишено без руху.

В подальшому ухвалою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 26 грудня 2011 року позовну
заяву повернуто позивачу.

Позивач не погодилася з ухвалою суду
першої інстанції і оскаржила її в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду.
Посилаючись у поданій апеляційній
скарзі на невідповідність висновків
суду обставинам справи, порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права, просить
скасувати ухвалу суду першої
інстанції, яка перешкоджає подальшому
провадженню по справі як постановлену
передчасно та без належних на те
законних підстав і направити справу до
суду першої інстанції для продовження
розгляду.

Також, обґрунтовуючи доводи
апеляційної скарги, посилається на ті
обставини, що вона не отримувала копії
ухвали про залишення позовної заяви
без руху.

Позивач в апеляційній скарзі заявила
клопотання про розгляд справи за її
відсутності у порядку письмового
провадження.

Відповідач не направив представника в
судове засідання, хоча був належним
чином та у встановленому законом
порядку повідомлений про дату, час і
місце судового засідання.

При цьому, від відповідача відсутнє
клопотання про розгляд справи за
участі його представника.

У зв'язку з цим та у відповідності до ст.
197 Кодексу адміністративного
судочинства України, справу розглянуто
в порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні в справі матеріали
та докази, перевіривши доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів апеляційного суду
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач недоліки позовної заяви,
вказані в ухвалі про залишення
позовної заяви без руху від 28 жовтня 2011
року у наданий судом строк не усунула,
тому згідно п. 1 ч. 3 ст. 108 Кодексу
адміністративного судочинства України
позовна заява підлягає поверненню.

Проте, колегія суддів апеляційного
суду не погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 108 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суддя, встановивши, що позовну
заяву подано без додержання вимог,
встановлених ст. 106 цього Кодексу,
постановляє ухвалу про залишення
позовної заяви без руху, у якій
зазначаються недоліки позовної заяви,
спосіб їх усунення і встановлюється
строк, достатній для усунення
недоліків. Копія ухвали про залишення
позовної заяви без руху невідкладно
надсилається особі, що звернулася із
позовною заявою.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 108 Кодексу
адміністративного судочинства
України, позовна заява повертається
позивачеві, якщо позивач не усунув
недоліки позовної заяви, яку залишено
без руху.

Як вбачається із ухвали суду першої
інстанції від 28 жовтня 2011 року,
підставою для залишення позовної заяви
без руху стала невідповідність
позовної заяви вимогам ст. 106 Кодексу
адміністративного судочинства, а саме
позивачем не зазначено доказів, що
підтверджують кожну обставину,
наявність підстав для звільнення від
доказування. Строк для усунення
зазначених недоліків суддею
встановлений до 23 грудня 2011 року.

Відповідно до ухвали суду першої
інстанції від 26 грудня 2011 року
підставою для повернення позовної
заяви слугувало невиконання позивачем
вимог ухвали суду від 28 жовтня 2011 року
про залишення позовної заяви без руху
до встановленого судом строку (до 23
грудня 2011 року).

Проте, в матеріалах справи відсутні
дані, які б підтверджували отримання
позивачем копії ухвали про залишення
позовної заяви без руху.

Вищенаведене свідчить про
неможливість позивача усунути
недоліки позовної заяви у визначений в
ухвалі про залишення позовної заяви
без руху строк.

Крім цього, суд апеляційної інстанції
звертає увагу на те, що суддя суду
першої інстанції отримавши позовну
заяву та перевіряючи її на
відповідність вимогам ст. 106 Кодексу
адміністративного судочинства
України, не повинен з формальних
підстав залишати позовну заяву без
руху, якщо це не перешкоджає відкриттю
провадження у справі. Зокрема, суддя
здійснюючи підготовку справи до
судового розгляду може прийняти
рішення про витребування документів та
інших матеріалів.

На думку колегії суддів, суд першої
інстанції при вирішенні питання
прийняття до провадження
адміністративного позову, занадто
формально підійшов до вирішення даного
питання, оскільки позивачем у позовній
заяві вказані всі йому відомі та
необхідні дані відповідача
(найменування та адресу) для виклику в
судове засідання; сформульовані
позовні вимоги та викладено всі відомі
на час подання позову обставини, якими
обґрунтовуються позовні вимоги. Тобто
наявні у справі матеріали не
підтверджують обставин, на які
посилається суд першої інстанції, як на
підставу прийняття оскаржуваного
судового рішення.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів апеляційного суду вважає
висновок суду першої інстанції про
невиконання вимог ухвали про залишення
позовної заяви без руху, як підставу
повернення позовної заяви,
безпідставним.

Відповідно до вимог ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто ухваленим
відповідно до норм матеріального права
з дотриманням процесуальних норм, на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи. Згідно ст. 165 Кодексу
адміністративного судочинства України
у мотивувальній частині ухвали
зазначаються мотиви, з яких суд дійшов
до певних висновків, і закон, яким
керувався суд при постановленні
ухвали.

Проте, при постановленні ухвали про
повернення позовної заяви, суд першої
інстанції не дотримався зазначених
вимог.

Доводи апеляційної скарги
спростовують висновки суду першої
інстанції і підтверджують
невідповідність цих висновків
обставинам справи, а також порушення
судом норм процесуального права, які
призвели до неправильного вирішення
питання, що згідно ст. 204 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставами для скасування ухвали
суду, яка перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направлення
справи до суду першої інстанції для
продовження її розгляду.

Тому, колегія суддів вважає, що ухвалу з
наведених вище мотивів слід скасувати,
а матеріали справи за вказаним
адміністративним позовом - направити
до Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області для продовження
її розгляду.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 199, 204, 206, 211, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 26
грудня 2011 року по справі №2а - 4864/11
скасувати.

Матеріали справи за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України у м. Ужгороді
про стягнення виплат «дитині війни»
направити до Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її постановлення і касаційному
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
Р. В. Кухтей

І. О.
Яворський