Справа № 804/6216/14
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 червня 2014 р. Справа № 804/6216/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Барановського Р. А.
розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області Хапатько Євгенії
Владиславівни; Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області про визнання дій незаконними
та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із позовом до
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області Хапатько Євгенії
Владиславівни; Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, у якому просить:

визнати протиправним та скасувати
рішення Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області № 2056449 від 29.04.2013 р. про відмову
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень за ОСОБА_2 право власності на
нерухоме майно: прибудову А1-1 до
нежитлового приміщення №47, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

зобов'язати Реєстраційну службу
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області зареєструвати право власності
на нерухоме майно: прибудову А1-1 до
нежитлового приміщення №47, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за
ОСОБА_2 (і.к. НОМЕР_1).

В обґрунтування позовних вимог,
позивач зазначає, що всупереч тому, що
позивач має всі докази, які засвідчують
виникнення у нього права власності на
нерухоме майно, а саме - прибудову А1-1 до
нежитлового приміщення №47, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
уповноваженим органом з реєстрації
речових прав на нерухоме майно
безпідставно було відмовлено у
державній реєстрації права власності
на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
- кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачами заперечень до суду не
надано.

Дослідивши матеріали справи судом
встановлено наступне.

25.11.2008р. рішенням Ленінського районного
суду м.Дніпропетровська (справа
№2-1210/08р.) визнано за ОСОБА_2 право
власності на прибудову А1-1 до
нежитлового приміщення АДРЕСА_1 без
вводу в експлуатацію.

Зазначене судове рішення набрало
законної сили 05.12.2008р.

04.04.2013р. ОСОБА_4, діючи від імені та в
інтересах позивача на підставі
довіреності, звернувся до
Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень за
реєстраційним № 7120888 для проведення
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно, а саме - прибудову А1-1
до нежитлового приміщення №47, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 без
вводу в експлуацію на підставі рішення
Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 25.11.2008р.

21.04.2013р. державним реєстратором прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області Хапатько Є.В. було прийнято
рішення №1828563 про зупинення розгляду
вищезазначеної заяви, мотивоване на
неподання заявником усіх необхідних
документів, зокрема -документа, що
засвідчує прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта та
документ, що засвідчує речове право на
земельну ділянку, на якій розташовані
самочинно побудовані об'єкти.

29.04.2013р. рішенням державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області Хапатько Євгенії
Владиславівни було відмовлено ОСОБА_2 у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, оскільки після завершення
п'ятиденного строку з дня отримання
заявником письмового повідомлення про
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав, не були усунуті
обставини, що стали підставою для
прийняття такого рішення.

Вважаючи оскаржуване рішення
державного реєстратора прав на
нерухоме майно протиправним та таким,
яке підлягає скасуванню, позивач
звернувся до суду за захистом
порушених прав та охоронюваних законом
інтересів.

Спірні правовідносини регулюються
Законом України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року
№1952-ІV, Порядком державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 22.06.2011року №703.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно (далі - державна реєстрація прав)
це офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: право власності на нерухоме
майно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" орган державної реєстрації
прав проводить державну реєстрацію
прав та їх обтяжень або відмовляє у їх
реєстрації.

Статтею 15 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" визначено, що
державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації;

4) внесення записів до Державного
реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Орган державної реєстрації прав,
державні реєстратори зобов'язані
надати до відома заявників інформацію
про необхідний перелік документів для
здійснення державної реєстрації прав.
Перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень
№703.

Для проведення державної реєстрації
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід або
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно та інші
документи, визначені цим Порядком (п. 26
Порядку №703)

Документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є,зокрема, рішення
суду, що набрало законної сили, щодо
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно (пп. 10 п. 27 Порядку №703)

Для проведення державної реєстрації
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно заявник, крім
документів, що зазначені у пункті 27
цього Порядку, подає копії документів,
що зазначені в пункті 9 цього Порядку
(крім документа, що посвідчує посадову
особу органу державної влади або
органу місцевого самоврядування) (п. 28
Порядку №703)

Для проведення державної реєстрації
права власності на новозбудований чи
реконструйований об'єкт нерухомого
майна заявник, крім документів, що
зазначені у пунктах 27 і 28 цього Порядку,
подає органові державної реєстрації
прав технічний паспорт на такий об'єкт
(п. 29 Порядку №703)

Статтею 22 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" передбачено, що у
разі якщо документи для державної
реєстрації прав та їх обтяжень подано
не в повному обсязі, передбаченому
нормативно-правовими актами, державний
реєстратор у строк, встановлений
частинами п'ятою, сьомою і восьмою
статті 15 цього Закону для розгляду
заявлених прав, приймає рішення про
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень і
письмово повідомляє про це заявника.

Таким чином, судом встановлено, що для
проведення державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно позивач надав рішення
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 25.11.2008р., що
набрало законної сили та яким визнано
за ОСОБА_2 право власності на прибудову
А1-1 до нежитлового приміщення АДРЕСА_1
без вводу в експлуатацію.

Статтею 124 Конституції України
визначено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Відповідно до ст. 14 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до частини 1 статті 14
Цивільного процесуального кодексу
України, за правилами якого
розглядалась справа про визнання права
власності, судові рішення, що набрали
законної сили, обов'язкові для всіх
органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України.

Отже таке рішення суду, що набрало
законної сили відповідно до п.п. 10 п. 27
Порядку №703 та ст. 19 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" є
документом, що підтверджує виникнення,
перехід та припинення права власності
та інших речових прав на нерухоме.

Зі змісту судового рішення Ленінського
районного суду м.Дніпропетровська ід
25.11.2008р. вбачається, що стан несучих
будівельних конструкцій прибудови А1-1
до нежитлового приміщення АДРЕСА_1 є
задовільним та даний об'єкт нерхомості
придатний до подальшої екплуатації.

Для проведення державної реєстрації
прав з видачею свідоцтва про право
власності на нерухоме майно у зв'язку з
набуттям права власності на
новозбудовані чи реконструйовані
об'єкти нерухомого майна заявник, крім
документів, що зазначені у пунктах 28, 29
і 31 цього Порядку, подає органові
державної реєстрації прав, зокрема,
документ, що відповідно до вимог
законодавства засвідчує прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта (п. 46 Порядку №703)

З аналізу вказаної норми вбачається, що
заявник зобов'язаний подати документ,
що відповідно до вимог законодавства
засвідчує прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта у
випадку проведення державної
реєстрації прав з видачею свідоцтва
про право власності на нерухоме майно.

Однак, у даному випадку отримання
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно не вимагається.
Оскільки зазначений об'єкт нерухомості
належить на праві власності ОСОБА_2 на
підставі договору купівлі-продажу від
26.04.2004 року та на підставі рішення
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 25.11.2008 р., що також
підтверджується Витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно №3637917 від 20.05.2004р., виданого
Комунальним підприємством
"Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації"

Таким чином, рішення про відмову у
державній реєстрації права власності
на об'єкт нерухомості, як і рішення щодо
зупинення розгляду заяви позивача про
державну реєстрацію права власності на
об'єкт нерухомості, обгрунтовані
ненаданням державному реєстратору
документу, що відповідно до вимог
законодавства засвідчує прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта, винесено з порушенням норм
чинного законодавства у зв'язку з тим,
що державним реєстратором було
зобов'язано надати заявника документ,
надання якого не є обов'язковим у
даному випадку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Пунктом 7 частини 1 статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
надано визначення суб'єктів владних
повноважень, до яких належать орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їх посадова чи
службова особа, інший субєкт, який
здійснює владні управлінські функції
на основі законодавства, в тому числі
на виконання делегованих повноважень.

Стаття 71 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачає, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст.11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86
цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, а також
враховуючи те, що відповідачами не було
надано до суду жодних доказів
правомірності оскаржуваного рішення
та неправомірність зупинення розгляду
заяви ОСОБА_2, суд приходить до висновку
про обґрунтованість вимог позивача про
скасування рішення Реєстраційної
служби Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області № 2056449 від 29.04.2013 р. про відмову
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень за ОСОБА_2 право власності на
нерухоме майно: прибудову А1-1 до
нежитлового приміщення №47, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та щодо
зобов'язання відповідача
зареєструвати право власності на
нерухоме майно: прибудову А1-1 до
нежитлового приміщення №47, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за
ОСОБА_2 (і.к. НОМЕР_1).

На підставі викладеного, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області № 2056449 від 29.04.2013 р. про відмову
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень за ОСОБА_2 право власності на
нерухоме майно: прибудову А1-1 до
нежитлового приміщення №47, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати Реєстраційну службу
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області зареєструвати право власності
на нерухоме майно: прибудову А1-1 до
нежитлового приміщення №47, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за
ОСОБА_2 (і.к. НОМЕР_1).

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 (і.к. НОМЕР_1) судові
витрати у розмірі 146, 16 грн. (сто сорок
шість гривень шістнадцять копійки).

Копію постанови направити сторонам по
справі.

Постанова суду набирає законної
сили та може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду в порядку та
строки, передбачені статтями 186 та 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова або ухвала суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.А.
Барановський