Справа № 803/1714/14
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2014-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2014 року Справа № 803/1714/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого,судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Пухер
Л.Р.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача Захарчука
С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку справу за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі
- позивач, ФОП ОСОБА_3, підприємець)
звернувся в суд з адміністративним
позовом до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області (далі - Луцька ОДПІ,
інспекція, відповідач) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 12
серпня 2013 року №, №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
працівниками Луцької ОДПІ проводилася
позапланова виїзна перевірка ФОП
ОСОБА_3, за результатом якої складений
акт перевірки від 31 липня 2013 року
№318/17.3/НОМЕР_1, в якому зроблено
висновок про нереальність
господарських операцій з Приватним
підприємством «Техстандартпроект».

На підставі цього акту інспекцією було
прийняте податкове
повідомлення-рішення № від 12
серпня 2013 року, яким нараховане грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 23 733,00 грн та штрафні
санкції у розмірі 5 933,25 грн, а також
податкове повідомлення-рішення №
від 12 серпня 2013 року, яким нараховане
грошове зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності у розмірі 17
799,72 грн та штрафні санкції у розмірі 4
449,93 грн.

Позивач вважає висновки податкового
органу помилковими, оскільки сторони
договорів в повному обсязі виконали
свої зобов'язання, що підтверджується
відповідними первинними документами.
Контрагент підприємства на момент
проведення господарських операцій був
не припинений та зареєстрованим
платником ПДВ, тобто, на думку позивача,
володіє необхідною податковою
правосуб'єктністю.

Первинні документи по господарським
операціям з ПП «Техстадартпроект» за
період позивач надати не взмозі,
оскільки вони були вилучені
працівниками УБОЗ УМВС України у
Волинській області 23 серпня 2012 року.
Проте надав первинні документи, які
підтверджують подальше використання
придбаної плівки у господарській
діяльності.

З наведених підстав просив суд визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 12 серпня 2013
року №, №.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримує та
просить суд їх задовольнити. Додатково
пояснив, що хоча первинні документи
безпосередньо по господарським
операціям з ПП «Техстандартпроект»
надати неможливо, однак вони були
досліджені в акті перевірки
податкового органу.

Представник відповідача, Луцької ОДПІ,
в судовому засіданні проти позову
заперечив з підстав викладених у
поданих письмових запереченнях від 18
липня 2014 року (а.с.88-89), зміст яких
зводиться до того, що про нереальність
господарських операцій свідчить акт
перевірки ПП «Техстандартпроект» від 18
квітня 2013 року №2243/22.4/36347845 (а.с.97-104).
Також, під час перевірки посадовими
особами не надані документи, що
підтверджують транспортування товару.
Просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників
сторін, з'ясувавши всі обставини у
справі та перевіривши їх письмовими
доказами, суд дійшов висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню повністю з наступних
підстав.

Судом встановлено, що в період з 19 липня
2013 року по 25 липня 2013 року працівниками
Луцької ОДПІ ГУ Міндоходів у
Волинській області проводилася
позапланова виїзна перевірка ФОП
ОСОБА_3 з питань здійснення
фінансово-господарських операцій із ПП
«Техстандартпроект» за період з 01
січня 2009 року по 01 липня 2012 року, за
результатами якої складений акт від 31
липня 2013 року №318/17.3/НОМЕР_1 (а.с.8-15).

Відповідно до висновків акту
перевірки, податковим органом
встановлено порушення пунктів 198.2, 198.3,
198.4, 198.6 статті 198, пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України в
результаті чого занижено податок на
додану вартість на 23 733,00 грн. Також
встановлено порушення пункту 138.1
статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139, пунктів 177.1, 177.2, 177.4 статті 177
Податкового кодексу України в
результаті чого занижено чистого
доходу за 2011 рік на 38 771,14 грн та за 2012
рік на суму 79 893,65 грн (а.с.14 зворот).

Вказані висновки мотивовані тим, що
Луцькою ОДПІ була проведена перевірка
ПП «Техстандартпроект» з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01 січня 2011 року по 30 червня 2012
року, результати якої оформлені актом
від 18 квітня 2013 року №2243/22.4/36347845
(а.с.97-104). В наведеному акті був
зроблений висновок, що операції
оформлені ПП «Техстандартпроект» не
підтверджуються при врахуванні
реального часу здійснення операцій,
наявності трудових ресурсів,
технічного персоналу, основних фондів,
виробничих активів, складських
приміщень і транспортних засобів та
іншого майна, які економічно необхідні
для виконання такого постачання або
здійснення діяльності, що свідчить про
відсутність необхідних умов та
результатів відповідної
фінансово-господарської діяльності
(а.с.11). Крім того, податковому органу не
були надані документи, що
підтверджують факт транспортування
товару (а.с.14).

За результатами перевірки та на
підставі акту від 31 липня 2013 року
№318/17.3/НОМЕР_1 Луцькою ОДПІ було
прийняте податкове
повідомлення-рішення № від 12
серпня 2013 року, яким нараховане грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 23 733,00 грн та штрафні
санкції у розмірі 5 933,25 грн, а також
податкове повідомлення-рішення №
від 12 серпня 2013 року, яким нараховане
грошове зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності у розмірі 17
799,72 грн та штрафні санкції у розмірі 4
449,93 грн (а.с.16-17).

Надаючи правову оцінку вищенаведеним
рішенням Луцької ОДПІ, суд зазначає
наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 17 січня 2007
року зареєстрований як фізична
особа-підприємець Виконавчим
комітетом Луцької міської ради
Волинської області. Основними видами
діяльності підприємця згідно КВЕД-2010 є:
73.11 «Рекламні агентства», 18.12
«Друкування іншої продукції». З 01
квітня 2011 року позивач є платником ПДВ.
Вказані обставини підтверджуються
витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, а також свідоцтвом
про реєстрацію платником ПДВ №100329170
(а.с.73-78).

Матеріалами справи підтверджується, що
між ФОП ОСОБА_3 та Приватним
підприємством «Техстандартпроект»
були укладені договори поставки від 24
січня 2012 року №240104, від 12 березня 2012
року №120303, від 30 січня 2012 року №310102, від
16 січня 2012 року №160101, від 26 грудня 2011
року №261201, від 15 грудня 2011 року №151201,
від 08 грудня 2011 року №081202, від 30
листопада 2011 року №301103, предметом яких
була поставка плівки монтажної та
глянцевої.

На виконання вказаних договорів між
сторонами були складені рахунки
фактури від 24 січня 2012 року №Т-240104, від
12 березня 2012 року №Т-120303, від 30 січня 2012
року №Т-310102, від 16 січня 2012 року №Т-160101,
від 26 грудня 2011 року №Т-261201, від 15
грудня 2011 року №Т-151201, від 08 грудня 2011
року №Т-081202, від 30 листопада 2011 року
№Т-301103, а також видаткові накладні від
24 січня 2012 року №Т-240104, від 12 березня 2012
року №Т-120303, від 30 січня 2012 року №Т-310102,
від 16 січня 2012 року №Т-160101, від 26 грудня
2011 року №Т-261201, від 15 грудня 2011 року
№Т-151201, від 08 грудня 2011 року №Т-081202, від
30 листопада 2011 року №Т-301103.

Під час судового розгляду підприємцем
було надано лише копії видаткових
накладних від 08 грудня 2011 року №Т-081203,
від 26 грудня 2011 року №Т-261201, від 16 січня
2012 року №Т-160101, від 24 січня 2012 року
№Т-240104, від 30 січня 2012 року №Т-310102, а
також рахунків-фактур від 15 грудня 2011
року №Т-1512-1, від 30 січня 2012 року №Т-310102,
від 12 березня 2012 року №Т-120303, від 24
січня 2012 року №Т-240104 (а.с.117- 125).

Решта первинних документів 23 серпня 2012
року були вилучені оперуповноваженим в
особливо важливих справах УБОЗ УМВС
України у Волинській області старшим
лейтенантом міліції Осіповим С.М., що
підтверджується відповідним актом
(а.с.19).

Однак, враховуючи те, що факт наявності
первинних документів був відображений
Луцькою ОДПІ в акті перевірки від 31
липня 2013 року №318/17.3/302580916 (а.с.10-11) суд
вважає за можливим надати повну та
всебічну оцінку обставинам у справі
без дослідження вилучених
правоохоронними органами документів.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України від
16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
визначено, що первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від
16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції
кореспондує з нормами Податкового
кодексу України.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Водночас відповідно до пункту 198.3
статті 198 Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Тобто, необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні товарів
(послуг) сум податку на додану вартість
є факт придбання товарів та послуг із
метою їх використання в господарській
діяльності.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

З метою встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість суд з'ясовує рух
активів у процесі здійснення
господарської операції, установлення
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції, установлення
зв'язку між фактом придбання товарів
(послуг), спорудженням основних фондів,
імпортом товарів (послуг), понесенням
інших витрат і господарською
діяльністю платника податку.

Проаналізувавши подані позивачем
первинні документи по господарським
операціям з ПП «Техстандартпроект»
(видаткові накладні, рахунки-фактури), з
врахуванням первинних документів, які
відображені Луцькою ОДПІ в акті
перевірці, а також вилучені УБОЗ УМВС
України у Волинській області, суд
дійшов висновку, що вказані операції
мають реальний характер, оскільки
позивачем належними та допустимими
доказами доведений факт наявності
податкової правосуб'єктності у
позивача та його контрагента,
господарської мети при придбанні
товару.

Зокрема, подальше використання
позивачем придбаного товару в
господарській діяльності з
виготовлення рекламної продукції
підтверджується договорами про
надання рекламних послуг, договорами
оренди внутрішньої поверхні
транспорту, актами здачі-прийняття
робіт (надання послуг), які надані під
час судового розгляду. З цих документів
слідує, що ФОП ОСОБА_3 дійсно виготовляв
та розміщав рекламну продукцію на
замовлення ФОП ОСОБА_5 (а.с.28-30), ТзОВ
«Імперія Жирів» (а.с.31-35), ПП
«Західфармпостач» (а.с.36-38), ПП «Центр
комплектації Луцьк» (а.с.39-40), ТзОВ
«Поляна Україна Груп» (а.с.41-44), ТзОВ РА
«Грінвіл (а.с.45-48), ТзОВ «Актіон Україна
(а.с.49-51), ПП «Дослідно-виробничий
комплекс «Біоз-Волинь» (а.с.52-55), ТзОВ
«Еверес Плюс» (а.с.56-58), Волинської філії
Національної академії статистики,
обліку та аудиту (а.с.59-61), ФОП ОСОБА_6
(а.с.62-64), ПВКФ «Тетерів-2» (а.с.65-68),
Волинської торгово-промислової палати
(а.с.69-71).

Наявність у підприємця трудових
ресурсів для виготовлення рекламної
продукції підтверджується
зареєстрованими у Луцькому центрі
зайнятості трудовими договорами від 02
липня 2012 року, з яких слідує що у ФОП
ОСОБА_3 працює бухгалтер, старший
дизайнер, монтажник експозиції та
художнього оформлення робіт, менеджер
з реклами (а.с.21-24). Суд не приймає до
уваги доводи представника податкового
органу, що господарські операції з ПП
«Техстандартпроект» проводилися
протягом 2009-2012 років до
працевлаштування вищенаведених
робітників, оскільки у даному випадку
закупівля продукції у контрагента
проводилася у 2011-2012 роках, що не
виключало можливості підприємця
використовувати її в господарській
діяльності у майбутньому, а саме з
липня 2012 року.

Крім того, у користуванні ФОП ОСОБА_3
знаходиться офіс та приміщення для
зберігання продукції, що
підтверджується договором оренди, який
укладений з ПрАТ «Луцьке АТП 10701» від 01
січня 2012 року (а.с.25-27). Фактично, як
слідує з пояснень представника
позивача наданих у судовому засіданні,
ці приміщення використовуються з 2009
року.

Статутна діяльність позивача та види
господарської діяльності згідно КВЕД,
які містяться у Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців відповідають змісту
та суті господарських операцій, які
були проведені з ПП
«Техстандартпроект» - закупівля
продукції, її зберігання та
використання для виготовлення готової
рекламної продукції.

Крім того, на позивача зареєстровані
два транспортні засоби - легковий купе
Mercedes-Benz CLK200 та
вантажний-вантажопасажирський Mercedes-Benz
208. Як слідує з пояснень представника
позивача наданих у судовому засіданні,
саме на цьому транспорті здійснювалося
перевезення товару, а тому
товаросупровідні документи ПП
«Техстандартопроект» не виписувалися
(а.с.20).

Зазначені обставини в їх сукупності
дозволяють суду дійти висновку про
наявність у позивача необхідної
податкової правосуб'єктності для
здійснення господарської операції, а
також про наявність зв'язку між фактом
придбання товарів та господарською
діяльністю платника податків.

Щодо посилання Луцької ОДПІ на акт від
18 квітня 2013 року №2243/22.4/36347845 (а.с. 97-104),
то суд зазначає, що в цьому акті
безпосередньо господарські операції
між ФОП ОСОБА_3 та ПП
«Техстандартпроект» та відповідні
первинні документи не досліджувалися.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, Луцька об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Волинській
області, та його представник у судовому
засіданні не довели суду
обґрунтованість та правомірність
податкових повідомлень-рішень від 12
серпня 2013 року №, №. При
цьому реальність господарських
операцій доведена позивачем належними
та допустимими доказами.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Оцінивши податкові
повідомлення-рішення від 12 серпня 2013
року №, № на предмет
відповідності частині третій статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд дійшов висновку, що вони
винесені не на підставі, що передбачена
Конституцією та Податковим кодексом
України, без повного дослідження всіх
обставин реальності господарських
операцій, а також необґрунтовано.

Оскільки Луцька об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Волинській
області, суб'єкт владних повноважень,
не довела правомірності винесених
податкових повідомлень-рішень від 12
серпня 2013 року №, №, тому суд
дійшов висновку, що зазначені в акті
перевірки від 31 липня 2013 року
№318/17.3/НОМЕР_1 є необґрунтованими та
безпідставними, а податкові
повідомлення-рішення такими, що не
відповідають чинному законодавству та
підлягають скасуванню. За таких
обставин позовні вимоги слід
задовольнити у повному обсязі.

За правилами частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Як слідує з матеріалів справи, ФОП
ОСОБА_3 згідно квитанції ПАТ
«Кредобанк» №ПН4129 від 20 серпня 2014 року
сплатив судовий збір у розмірі 182,70 грн.
Оскільки суд задовольняє позовні
вимоги у повному обсязі, вказану суму
судового збору слід стягнути на
користь позивача з Державного бюджету
України.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 158, 160 ч.3, 162, 163, 186
КАС України, на підставі Податкового
кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області від 12 серпня 2013 року №,
№.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 182,70 грн
(сто вісімдесят дві гривні сімдесят
копійок).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі до 24 вересня
2014 року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий
Р.С.
Денисюк