Справа № 162/1946/13,2-а/162/749/13
Суддя: Макарик В.Я.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року
Справа №
14807/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Макарика В.Я.

суддів
Большакової О.О.,

Глушка
І.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного Фонду
України в Любешівському районі
Волинської області на постанову
Любешівського районного суду
Волинської області від 05 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного Фонду України в
Любешівському районі Волинської
області про зобов'язання провести
перерахунок і виплату пенсії,-

В С Т А Н О В
И В:

18.10.2013 року позивач - ОСОБА_2 звернулася
до суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області, в якому просить визнати
неправомірними дії відповідача;
зобов'язати відповідача провести їй
перерахунок та виплату пенсії за
період в межах визначеного Законом
строку позовної давності відповідно до
вимог ч. 2 ст. 56 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» зі
збільшенням пенсії на 1% заробітку за
кожний рік роботи понад встановлений
стаж - 15 років.

Постановою Любешівського районного
суду Волинської області від 05
листопада 2013 року позов задоволено
частково. Визнано протиправними дії
управління Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області щодо відмови в проведенні
перерахунку пенсії ОСОБА_2 з її
збільшенням на 1 % заробітку за кожен
рік роботи понад мінімальний стаж 15
років відповідно до положень частини 2
статті 56 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області, починаючи з 18 квітня 2013 року,
провести перерахунок та виплату пенсії
ОСОБА_2 відповідно до частини 2 статті 56
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» із збільшенням пенсії на 1%
заробітку за кожний рік роботи понад
стаж 15 років, але не вище 75% заробітку.
Постанову у межах суми стягнення за
один місяць звернено до негайного
виконання. В решті позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, відповідач оскаржив
її в апеляційному порядку. У
апеляційній скарзі просить скасувати
постанову Любешівського районного
суду Волинської області від 05
листопада 2013 року та прийняти нову
постанову, якою повністю відмовити
позивачу у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, апелянт зазначає, що позивач
отримує пенсію по віку, призначену
відповідно до Законів України «Про
пенсійне забезпечення» та «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Вважає, що оскільки
позивачу перераховано пенсію
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» і перерахунки пенсії
проводилися згідно норм цього Закону,
то і вказані підвищення до пенсії за
понаднормовий стаж здійснювалися
відповідно до вимог ст. 28 Закону.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки апеляційну
скаргу подано на рішення суду першої
інстанції, яке прийнято у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст. 183-2
цього Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд апеляційної
інстанції прийшов до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що висновки суду
першої інстанції відповідають нормам
матеріального та процесуального права
та фактичним обставинам справи.

Відповідно до частини першої статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України № 796-XII «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Як безспірно встановлено, позивач є
особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 3 категорії,
що підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1 від 20.04.1993 року, виданим
Волинською обласною державною
адміністрацією.

Із матеріалів справи слідує, що
позивачу було призначено пенсію за
віком із зменшенням пенсійного віку,
передбаченим Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до статті 15 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» умови,
норми та порядок пенсійного
забезпечення громадян, які постраждали
від Чорнобильської катастрофи,
визначаються Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» або їм
надається право на одержання пенсій на
підставах, передбачених цим Законом.

Обставини справи свідчать про те, що
позивач обрала умови, норми та порядок
пенсійного забезпечення, встановлені
спеціальним Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Водночас порядок перерахунку пенсій
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» не встановлений, що є
підставою для застосування судом при
розгляді цього публічно-правового
спору аналогії закону на підставі ч.7
ст. 9 КАС України. Ознакам, передбаченим
вказаною процесуальною нормою,
відповідає абз. 2 ч.1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» яким
передбачено, що за кожний повний рік
страхового стажу понад установлений
законом мінімальний трудовий стаж,
необхідний для призначення пенсії за
віком, остання збільшується на 1 %
визначеної законом її розрахункової
величини.

Для громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
ця розрахункова величина має пільговий
характер і визначена в ч.2 ст. 56 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
як сума заробітку за кожний рік роботи
понад установлений цим пунктом стаж
роботи. Згідно з цим Законом вона
дорівнює мінімальному розміру пенсії
за віком, який згідно з абз. 2 ч.1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлений у розмірі
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Згідно з пунктом 13 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», у разі, якщо особа має
право на отримання пенсії, щомісячного
довічного грошового утримання
відповідно до законів України «Про
Кабінет Міністрів України», «Про
державну службу», «Про Національний
банк України», «Про дипломатичну
службу», «Про службу в органах
місцевого самоврядування», «Про
прокуратуру», «Про статус народного
депутата України», «Про статус суддів»,
«Про судову експертизу», «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», «Про державну підтримку
засобів масової інформації та
соціальний захист журналістів»,
Митного кодексу України, Положення про
помічника-консультанта народного
депутата України та цього Закону,
призначається одна пенсія, щомісячне
довічне грошове утримання за її
вибором. При цьому різниця між розміром
пенсії, на який має право особа
відповідно до зазначених законодавчих
актів, та розміром пенсії із солідарної
системи відповідно до цього Закону
фінансується за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Відповідно до положень частини 2 статті
56 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» право на пенсію в повному
розмірі мають громадяни, віднесені до
категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи
не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15
років, із збільшенням пенсії на один
процент заробітку за кожний рік роботи
понад встановлений цим пунктом стаж,
але не вище 75 процентів заробітку, а
громадянам, які відпрацювали за
списком № 1, чоловіки - 10 років і більше,
жінки - 7 років 6 місяців і більше - не
вище 85 процентів заробітку.

Таким чином, оскільки позивач отримує
пенсію, призначену відповідно до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», то її збільшення повинно
проводитися згідно норм цього ж Закону.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, а доводи апелянта на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 195, п.3 ч.1 ст. 197, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, суд,-

У Х В А
Л И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області залишити без задоволення, а
постанову Любешівського районного
суду Волинської області від 05
листопада 2013 року у справі № 162/1946/13-а -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.
Ухвала остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
В.Я. Макарик

Судді
О.О.
Большакова

І.В. Глушко