Справа № 820/12948/14
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 р. Справа № 820/12948/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Кононенко З.О. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання
Запара Е.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м.Харкова на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
23.07.2014р. по справі № 820/12948/14

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському
районі м.Харкова

до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків та професійних
захворювань України в м. Харкові

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м. Харкова (
далі - позивач) звернулося до суду з
позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків та
професійних захворювань України в м.
Харкові ( далі - відповідач) в якому
просить суд визнати дії відповідача
щодо внесення змін до обліку осіб, яким
виплачена пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за лютий 2014 року - травень
2014року на загальну суму витрат, що
підлягає відшкодуванню в розмірі 1877,25
грн. незаконними; стягнути з
відповідача витрати з приводу виплати
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за лютий 2014 року - травень
2014року на загальну суму витрат, що
підлягає відшкодуванню в розмірі 1877,25
грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 23.07.2014 року
адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м. Харкова
до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків та професійних
захворювань України в м. Харкові про
стягнення заборгованості - залишено
без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу, в якій просить суд скасувати
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 23.07.2014р. та
задовольнити позов в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що вимоги
апеляційної скарги підлягають
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
між позивачем та відповідачем були
проведені звірки витрат за особовими
справами потерпілих, та складені і
підписані акти щомісячної звірки
витрат по особових справах потерпілих,
яким виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з лютого 2014
року по травень 2014рок. В Актах
Управлінням Пенсійного фонду України в
Фрунзенському районі м. Харкова
зазначено про підготовку списку осіб,
яким виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, та зазначило загальну
суму витрат, що підлягали
відшкодуванню. Управління не
погоджується з діями Відділення щодо
не визнання та не включення при
підписанні до Актів суми витрат
внаслідок того, що нещасний випадок
стався на виробництві на території
колишньої республіки СРСР, на
території країн СНД, внаслідок не
включення сум підвищення пенсій за
Постановою КМУ № 198 від 11.03.2009р.

Як вбачається з матеріалів справи,
сума невизнаних Відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків та
професійних захворювань України в м.
Харкові сум за період з лютого 2014 року
по травень 2014року в розмірі 1877,25 грн.,
складає собою суму основного розміру
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві на
осіб, нещасний випадок у яких стався на
території СРСР, сума витрат на виплату
пенсій, у зв`язку з втратою
годувальника та сума витрат на виплату
допомоги на поховання, внаслідок
професійного захворювання.

Судом встановлено, що на обліку в
Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м. Харкова
перебуває ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яким
призначена пенсія внаслідок трудового
каліцтвав країнах СНД, ОСОБА_4, яка
отримує пенсію за категорією втрата
годувальника, та ОСОБА_5, який помер
внаслідок професійного захворювання
на виробництві.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позову прийшов до
висновку, що позивачем, в порушення
вимог ч. 1 ст. 71 КАС України, не було
надано належних та допустимих доказів,
які б свідчили про наявність у
відповідача обов'язку відшкодовувати
Пенсійному фонду України вказані
виплати. Таким чином, заявлені позовні
вимоги є необґрунтованими, а відтак не
підлягають задоволенню.

Колегія суддів частково не
погоджується з таким висновками суду
першої інстанції та зазначає.

Відповідно до ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
справа розглядається в межах
апеляційної скарги.

Відповідно до статті 33 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" у
разі смерті потерпілого право на
одержання щомісячних страхових виплат
(пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1
частини першої статті 21 цього Закону)
мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання, а також
дитина померлого, яка народилася
протягом не більш як десятимісячного
строку після його смерті.

Вказане узгоджується з нормою ст. 36
закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" де визначено, що пенсія у
зв'язку з втратою годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні. Батьки і чоловік
(дружина) померлого, які не були на його
утриманні, мають право на пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, якщо
втратили джерело засобів до існування.

Колегія судів зазначає, що в матеріалах
справи є в наявності документи, які
доказують, що ОСОБА_4, відносно якої
позивач ставить питання про
відшкодування сплачених їй сум пенсії,
у зв'язку з втратою годувальника, на
момент смерті чоловіка була
непрацездатною особою та перебувала
на утриманні чоловіка ОСОБА_6 на момент
його смерті, а саме довідка № 962 від
06.07.1972 р., яка видана ОСОБА_4 (а.с. 46).

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ в Україні
залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України.

За пенсійним страхуванням згідно зі
статтею 25 Основ надаються, зокрема,
такі види соціальних послуг та
матеріального забезпечення: пенсії за
віком, по інвалідності внаслідок
загального захворювання (в тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, крім
передбачених пунктом 4 цієї статті;
медичні профілактично-реабілітаційні
заходи; допомога на поховання
пенсіонерів.

За страхуванням від нещасного випадку
на виробництві та професійного
захворювання відповідно до пункту 4
цієї статті надається, зокрема, такий
вид соціальних послуг та матеріального
забезпечення, як пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Частиною 4 статті 26 Основ встановлено,
що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсія у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання є наслідком страхування
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, належним
страховиком, тобто тим, хто має
надавати застрахованій особі
матеріальну допомогу чи соціальні
послуги, відповідно до статті 25 Основ, є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

На підставі вищезазначеного колегія
суддів вважає, що Відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювання України в м. Харкові
безпідставно відмовлено включити до
заліку розмір пенсії гр. ОСОБА_4 за
період з лютого 2014 року по травень
2014року.

Щодо частини позовних вимог, що
стосується не включення відповідачем
при підписанні до Актів суми витрат
внаслідок того, що нещасний випадок
стався на виробництві на території
колишньої республіки СРСР, на
території країн СНД, колегія суддів
зазначає.

Як вбачається з матеріалів справи,
пенсіонерам ОСОБА_3 та ОСОБА_2
призначена пенсія по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва на
території Росії, на підставі актів
форми Н-1.

Відповідно до Законів України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", "Про страхові тарифи
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та "Про пенсійне
забезпечення" спільною постановою
правління Пенсійного фонду України та
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України 04.03.2003 N 5-4/4
затверджений Порядок відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16 травня
2003 р. за N 376/7697.

Згідно п. 2 вказаного Порядку останній
визначає механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України (далі - Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків) Пенсійному фонду України
(далі - Пенсійний фонд) витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

Відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України "Про пенсійне забезпечення",
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та інших
нормативно-правових актів, а саме:

сума основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання;

щомісячна цільова грошова допомога на
прожиття, якщо така надавалася
пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію;

допомога на поховання сім'ї померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримувала вищезазначену
пенсію;

сума витрат Пенсійного фонду з виплати
і доставки вищезазначених пенсій (п. 4
Порядку).

Пунктом 5 Порядку передбачено, що
органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10
числа місяця, наступного за звітним, на
підставі списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 1), та списку
померлих осіб і осіб, знятих з обліку з
інших причин, які отримували пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 2), проводять з
відділеннями виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
районах та містах обласного значення
(далі - відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків) звірку витрат за
особовими справами потерпілих,
складають акт щомісячної звірки витрат
за особовими справами потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 3), у якому
визначають загальну суму витрат, що
підлягає відшкодуванню, та до 15 числа
місяця, наступного за звітним, подають
його відповідно головним управлінням
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі (далі - головні
управління Пенсійного фонду) і
управлінням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі (далі - управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків).

Відповідно до п. 6 Порядку головні
управління Пенсійного фонду та
управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на підставі акта щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 3), узагальнюють
і узгоджують довідку про відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 4), та до 20 числа
місяця, наступного за звітним, подають
її відповідно до пенсійного фонду та
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків.

Пунктом 7 Порядку встановлено, що Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на підставі вищевказаної
Довідки на централізованому рівні до 25
числа місяця, наступного за звітним,
перераховує відповідні кошти
Пенсійному фонду.

Відповідно до п. 8 Порядку Пенсійний
фонд та Фонд соціального страхування
від нещасних випадків до 30 числа
місяця, наступного за звітним,
складають у двох примірниках акт про
проведене відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 5).

Як вбачається з матеріалів пенсійних
справ, ОСОБА_3, ОСОБА_2 була призначена
пенсія по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві на
підставі актів форми Н-1, згідно яких
нещасні випадки на виробництві стались
на території Росії.

Відповідно до Угоди про гарантії прав
громадян держав-учасниць СНД в галузі
пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року
держави-учасниці Співдружності мають
зобов'язання щодо непрацездатних осіб,
які отримали право на пенсійне
забезпечення на їхній території або на
території інших республік за період їх
входження до складу СРСР і реалізують
це право на території держав-учасниць
Угоди.

Статтею 5 Угоди про гарантії прав
громадян держав - учасниць СНД у галузі
пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року
передбачено, що Угода поширюється на
всі види пенсійного забезпечення
громадян, які встановлені або будуть
встановлені законодавством держав -
учасниць Угоди.

Відповідно до статті 3 Угоди про
гарантії прав громадян держав -
учасниць СНД у галузі пенсійного
забезпечення від 13.03.1992 року, усі
витрати, пов'язані із здійсненням
пенсійного забезпечення за цією
Угодою, несе держава, що надає
забезпечення. Взаєморозрахунки не
проводяться, якщо інше не передбачено
двосторонніми угодами.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві із застрахованою особою
або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Підпунктом "а" статті 27 Закону України
від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про
пенсійне забезпечення" встановлено, що
громадянам України переселенцям з
інших держав, які не працювали в
Україні, пенсії по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва або
професійного захворювання
призначаються незалежно від стажу
роботи.

Відповідно до пункту 3 розділу XI
(Прикінцеві положення) Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Абзацом третім пункту 3 розділу XI
встановлено, що уся заборгованість
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей, яким до набрання чинності цим
Законом підприємства, установи та
організації не відшкодували
матеріальної і моральної (немайнової)
шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

За змістом наведеної норми обов'язок
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків відшкодувати
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей матеріальну і моральну
(немайнову) шкоду, заподіяну
ушкодженням здоров'я, не залежить від
того, чи сплачували Фонду страхові
платежі підприємства, що ліквідувалися
та на яких було ушкоджено здоров`я
потерпілого.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР, а в разі виплати такої
органами Пенсійного фонду України -
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків, у зв'язку з чим
позовні вимоги в цій частині є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Що стосується не врахованих сум витрат
на виплату допомоги на поховання,
оскільки смерть потерпілого (ОСОБА_5) не
пов`язана із страховим випадком,
колегія суддів зазначає.

У відповідності до пункту 4 Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4 (далі - Порядок відшкодування №5-4/4),
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України "Про пенсійне забезпечення",
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку зі втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем надано до суду акт
розслідування професійного
захворювання (отруєння) ОСОБА_5; витяги
з актів огляду МСЕК про встановлення
групи інвалідності від 01.04.2006, 01.04.2007,
01.04.2009. 01.04.2011. 01.04.2012. 01.04.2013, 01.04.2014.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з доводами апеляційної
скарги, що доказуванню щодо цієї
вимоги збоку Управління підлягали:
факт отримання померлим пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку; факт смерті такої особи.

Також, колегія суддів зазначає, що
допомога на поховання є іншою за своєю
правовою природою виплатою, аніж
відшкодування шкоди утриманцям;
передбачена Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» і належить до
відшкодування збоку відповідача на
підставі пункту 4 Порядку
відшкодування №5-4/4.

Враховуючи викладене, колегія суддів,
приходить до висновку щодо задоволення
позову в частині позовних вимог про
стягнення з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м. Харкові на користь
управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м. Харкова
сум витрат з приводу виплати пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з лютого 2014
року по травень 2014року в сумі 1877
грн.,25 коп.

Щодо позовних вимог про визнання дій
відповідача щодо внесення змін до
обліку осіб, яким виплачена пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за лютий 2014 року - травень
2014року на загальну суму витрат, що
підлягає відшкодуванню в розмірі 1877,25
грн. незаконними, колегія суддів
зазначає.

Відповідно до частини 4 статті 105 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги про: 1) скасування або
визнання нечинним рішення відповідача
- суб'єкта владних повноважень повністю
чи окремих його положень; 2)
зобов'язання відповідача - суб'єкта
владних повноважень прийняти рішення
або вчинити певні дії; 3) зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень утриматися від вчинення
певних дій; 4) стягнення з
відповідача - суб'єкта владних
повноважень коштів на відшкодування
шкоди, завданої його незаконним
рішенням, дією або бездіяльністю; 5)
виконання зупиненої чи невчиненої дії;
6) встановлення наявності чи
відсутності компетенції (повноважень)
суб'єкта владних повноважень; 7)
примусове відчуження земельної
ділянки, інших об'єктів нерухомого
майна, що на ній розміщені, з мотивів
суспільної необхідності.

Із змісту вказаної статті можна дійти
висновку, що адміністративний позов
подається з метою реального захисту
порушених прав. Тобто, позивач може
просити суд зобов'язати відповідача до
активної поведінки, стягнути з нього
кошти, скасувати його рішення,
встановити компетенцію тощо.

Між тим, поновлення порушеного права
позивача на час звернення до
адміністративного суду не дає
можливості суду зобов'язати
відповідача поновити таке право у
зазначений спосіб.

Згідно із частиною 2 статті 162 КАС
України у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про: 1) визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення; 2) зобов'язання
відповідача вчинити певні дії; 3)
зобов'язання відповідача утриматися
від вчинення певних дій; 4) стягнення з
відповідача коштів; 5) тимчасову
заборону (зупинення) окремих видів або
всієї діяльності об'єднання громадян; 6)
примусовий розпуск (ліквідацію)
об'єднання громадян; 7) примусове
видворення іноземця чи особи без
громадянства за межі України; 8)
визнання наявності чи відсутності
компетенції (повноважень) суб'єкта
владних повноважень.

Із змісту вказаної статті вбачається,
що рішення про визнання бездіяльності
протиправною не є самодостатнім,
оскільки передбачає ухвалення
наступного рішення відповідно до
пунктів 2-8 цієї статті.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що за таких підстав позов в
цій частині не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційних
скарги може своєю постановою змінити
постанову суду першої інстанції або
прийняти нову постанову, якими суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198,
ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.Харкова
задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 23.07.2014р. по
справі № 820/12948/14 в частині відмови
у стягненні з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків та
професійних захворювань України в м.
Харкові витрат з приводу виплати
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку
на виробництві або професійного
захворювання за період з лютого 2014 року
по травень 2014 року в сумі 1877,25 грн.
скасувати та прийняти в цій частині
нову постанову, якою задовольнити
позовні вимоги.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків та
професійних захворювань України в м.
Харкові витрати з приводу виплати
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку
на виробництві або професійного
захворювання за період з лютого 2014 року
по травень 2014 року в сумі 1877,25 грн.

В іншій частині постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
23.07.2014 року по справі № 820/12948/14
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бондар В.О.Судді
Кононенко З.О. Калитка О.М. Повний
текст постанови виготовлений 22.09.2014 р.