Справа № 810/2360/14
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2014 року 810/2360/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Лапій С.М.,
розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Києві справу за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «УніКредит
Лізинг» до Відділу державної
виконавчої служби Вишгородського
районного управління юстиції, третя
особа: товариство з обмеженою
відповідальністю «Алекс-Транс-Груп»,
про скасування постанови та
зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

ТОВ «УніКредит Лізинг» звернулось до
суду з позовом до відділу державної
виконавчої служби Вишгородського
районного управління юстиції, в якому
просить скасувати постанову від 03.03.2014
про відмову у відкритті виконавчого
провадження № 42279495 та зобов'язати
відповідача відкрити виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого напису нотаріуса № 5147,
вчиненого 03.12.2013 про повернення
лізингоодержувачем - ТОВ
«Алекс-Транс-Груп» на користь позивача
об'єкту фінансового лізингу.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
оскаржуваним рішенням порушується
право власності позивача на визначені
індивідуальними ознаками речі, які
були об'єктом лізингу, перебували в
користуванні третьої особи та
підлягають примусовому вилученню у неї
відповідачем та передачі у володіння
позивачу на підставі виконавчого
документа, що підтверджує безспірність
вимог про повернення майна.

До судового засідання представники
сторін не з'явились.

Представник позивача звернувся до суду
з письмовим клопотанням, яким
підтримав позовні вимоги у повному
обсязі, просив позов задовольнити та
розглядати справу за його відсутності.

Відповідач та третя особа, належним
чином повідомлені про час, дату та
місце розгляду справи, явку своїх
представників до судового засідання
повторно не забезпечили, про причини
неявки суд не повідомили, з клопотанням
про відкладення засідання до суду не
звертались.

На підставі ч. 4 ст. 122 та ч. 6 ст. 128 КАС
України судом прийнято рішення про
розгляд справи у порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши їх у сукупності, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими, а позов підлягає
частковому задоволенню.

Як встановлено судом, позивачем було
подано відповідачу заяву з проханням
відкрити виконавче провадження з
виконання виконавчого напису
нотаріуса № 5147, вчиненого 03.12.2013
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_1
про повернення лізингоодержувачем ТОВ
«Алекс-Транс-Групп» на користь
лізингодавця ТОВ «УніКредит Лізинг»
об'єкту фінансового лізингу:
Обладнання для заміни олії SAMBAC,
серійний номер 001F17; Обладнання для
заміни олії SAMBAC, серійний номер 001F16;
Зварювальний апарат HELVI, серійний номер
HL00015; Стенд гальмовий MAHA, серійний номер
HA546F003, загальною вартістю 810 417,06 грн., що
були передані в користування на
підставі договору фінансового лізингу
№945-LD, укладеного 02.12.2008.

Державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Вишгородського районного управління
юстиції Бондаренко О.С. за наслідками
розгляду заяви ТОВ «УніКредит Лізинг»
прийнято постанову від 03.03.2014 про
відмову у відкритті виконавчого
провадження № 42279495 з посиланням на п. 8
ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче
провадження».

Вважаючи вказану постанову
протиправною, позивач звернувся до
суду з даним позовом.

Зі змісту оскаржуваної постанови
слідує, що підставою для її прийняття
стало те, що резолютивна частина
виконавчого документу не передбачає
заходів примусового характеру, які
мають бути вчинені державним
виконавцем для належного виконання
рішення, а саме: вилучити та повернути
об'єкт фінансового лізингу в рахунок
погашення заборгованості на загальну
суму. Відсутня загальна сума стягнення
за виконавчим документом. Також
зазначено декілька об'єктів
фінансового лізингу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження, як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, зазначених у
цьому Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження» державною
виконавчою службою підлягають
виконанню, зокрема, виконавчі написи
нотаріусів.

Статтею 25 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження, зокрема, за
наявності інших передбачених законом
обставин, що виключають здійснення
виконавчого провадження.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про
виконавче провадження» про відмову у
відкритті виконавчого провадження
державний виконавець виносить
постанову протягом трьох робочих днів,
а за рішенням, що підлягає негайному
виконанню, - не пізніше наступного
робочого дня з дня надходження
виконавчого документа і не пізніше
наступного дня надсилає її заявникові
разом з виконавчим документом.

Зі змісту оскаржуваної постанови
слідує, що її прийнято у зв'язку з
наявністю передбачених законом
обставин, що виключають здійснення
виконавчого провадження (п. 8 ч. 1 ст. 26
Закону України «Про виконавче
провадження»).

Судом встановлено, що у зв'язку із
несплатою ТОВ «Алекс-Транс-Груп»
лізингових платежів за договором
фінансового лізингу, укладеного з ТОВ
«УніКредит Лізинг», останній звернувся
до приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу для
отримання виконавчого напису про
повернення об'єкта фінансового
лізингу.

Вимоги до змісту виконавчого напису
нотаріуса встановлені ст. 89 Закону
України «Про нотаріат».

Так, у виконавчому написі повинно
зазначатися: строк, за який провадиться
стягнення; суми, що підлягають
стягненню, або предмети, які підлягають
витребуванню, в тому числі пеня,
проценти, якщо такі належать до
стягнення; розмір плати, сума
державного мита, сплачуваного
стягувачем, або мита, яке підлягає
стягненню з боржника; номер, за яким
виконавчий напис зареєстровано; дата
набрання юридичної сили; строк
пред'явлення виконавчого напису до
виконання. Виконавчий напис
скріплюється підписом і печаткою
нотаріуса.

Відповідно до Закону України «Про
виконавче провадження» виконавчі
написи нотаріусів відносяться до
виконавчих документів, що підлягають
виконанню державною виконавчою
службою, а отже зміст виконавчих
написів нотаріуса має відповідати
також вимогам, встановленим цим
Законом.

Статтею 18 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено
вимоги до виконавчого документа,
зокрема, у виконавчому документі
повинні бути зазначені: назва і дата
видачі документа, найменування органу,
прізвище та ініціали посадової особи,
що його видали; дата прийняття і номер
рішення, згідно з яким видано документ;
повне найменування (для юридичних осіб)
або ім'я (прізвище, власне ім'я та по
батькові) (для фізичних осіб) стягувача
і боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для фізичних
осіб - платників податків) або номер і
серія паспорта стягувача та боржника
для фізичних осіб - громадян України,
які через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України, а також
інші дані, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо;
резолютивна частина рішення; дата
набрання законної (юридичної) сили
рішенням; строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання.

З наявної в матеріалах справи
фотокопії виконавчого напису про
повернення об'єкта фінансового лізингу
від 03.12.2013 № 5147 слідує, що він містить
всі встановлені законом відомості,
зокрема, найменування юридичних осіб
(стягувача і боржника), у даному
випадку: лізингоодержувач - ТОВ
«Алекс-Транс-Груп» та лізингодавець -
ТОВ «УніКредит Лізинг»; їх
місцезнаходження, ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності,
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника.

Резолютивна частина рішення містить
відомості про об'єкт фінансового
лізингу, який був переданий у
користування на підставі договору
фінансового лізингу від 02.12.2008
№945-LD, а саме: обладнання для заміни
олії SAMBAC, серійний номер 001F17;
Обладнання для заміни олії SAMBAC,
серійний номер 001F16; Зварювальний
апарат HELVI, серійний номер HL00015; Стенд
гальмовий MAHA, серійний номер HA546F003,
загальною вартістю 810 417,06 грн., що були
передані в користування на підставі
договору фінансового лізингу №945-LD,
укладеного 02.12.2008.

З викладеного слідує, що пред'явлений
до виконання позивачем виконавчий
напис містить інформацію щодо заходів
примусового характеру, які мають бути
вчинені державним виконавцем, а саме:
вилучити та повернути на користь
лізингодавця об'єкт фінансового
лізингу. Крім того, у виконавчому
написі зазначено вартість об'єкту
лізингу та суму заборгованості.

При вирішенні справи судом також взято
до уваги лист Міністерства юстиції
України листом від 29.06.2010 № 31-32/132, яким
надано роз'яснення Державним
виконавцям щодо вирішення питань, які
виникають у ході пред'явлення
виконавчих написів нотаріусів до
виконання, а також запропоновано для
застосування у практичній діяльності
зразок виконавчого напису про
повернення об'єкта фінансового
лізингу.

Наявний у матеріалах справи виконавчий
напис за формою і змістом відповідає
зразку, який надано Міністерством
юстиції України для використання в
роботі органами юстиції.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що оскаржувана постанова є
протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідача відкрити виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого напису нотаріуса від 03.12.2013
№5147, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Виходячи з викладеного, вимога про
зобов'язання суб'єкта владних
повноважень вчинити певні дії може
підлягати задоволенню лише у тому
випадку, коли обов'язок вчинення таких
дій прямо передбачений законодавством
або безпосередньо випливає з
повноважень відповідача.

При цьому суд зауважує, що перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність
закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України
вимогам, суд не втручається у дискрецію
(вільний розсуд) суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
названими критеріями. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання вимог права,
інакше було б порушено принцип
розподілу влади.

У даному випадку спірні правовідносини
з приводу відкриття виконавчого
провадження відносяться виключно до
дискреційних повноважень органу,
уповноваженого здійснювати примусове
виконання виконавчих написів
нотаріусів, тобто до повноважень
державної виконавчої служби.

Отже, позивач обрав такий спосіб
поновлення порушеного права, який
згідно чинного законодавства не може
бути задоволений судом у повному
обсязі.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доведення
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд зазначає, що відповідачем як
суб'єктом владних повноважень не
доведено правомірності оскаржуваного
рішення та не виконано покладеного КАС
України обов'язку щодо доказування
його правомірності.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Оскільки позивач не звертався до суду
із заявою про повернення сплаченої
суми судового збору, такі витрати
відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167,
181, КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправною та скасувати
постанову відділу державної
виконавчої служби Вишгородського
районного управління юстиції
Київської області про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
03.03.2014 № 42279495.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Лапій С.М.