Справа № 810/1747/14
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/1747/14
у 1-й інстанції: Волков А.С.
Суддя-доповідач: Шурко
У Х В А Л А

Іменем України

18 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Шурка О.І.,

суддів
Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі
Дешко В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Київської
митниці Міндоходів на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 03 квітня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Київторгфрукт» до
Київської митниці Міндоходів про
визнання протиправними та скасування
рішень та зобов'язання вчинити певні
дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 03 квітня 2014
року адміністративний позов
задоволено частково.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення,
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що є на його
переконання підставою для скасування
судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, у березні 2014 року позивач
здійснював ввезення на територію
України товару (бананів свіжих зелених
(Musa saplentum) сорту «Cavendish» урожаю 2013 року),
придбаних у фірми Bronton Trade LLP (Сполучене
Королівство) на підставі контракту від
01.11.2013 № 11/13, рахунку-фактури
(комерційного інвойсу) від 25.01.2014 №
F-001-001-000000891, митне оформлення яких
здійснювалось через Київську митницю
Міндоходів.

Так, з метою митного оформлення
імпортованого товару позивач подав до
Київської митниці Міндоходів митну
декларацію (МД) від 03.03.2014 № 125130012/2014/403479,
в якій задекларував товар (банани свіжі
зелені (Musasaplentum) сорту «Cavendish» врожаю 2013
року), заявив його вартість у загальній
сумі113160,00 USD, що в національній валюті
України за офіційним курсом НБУ на дату
митного оформлення (курс USD: 9,69)
становить 1519624,40 грн., та визначив код
товару згідно з УКТЗЕД. До вказаної
митної декларації позивач також додав
пакет документів (перелічені у графі 44
МД), що необхідний для розмитнення
товару.

05.03.2014 року інспектор органу доходів і
зборів, який здійснював митні
процедури, з метою перевірки
відомостей про заявлену митну вартість
задекларованого товару витребував від
декларанта додаткові документи, а саме:
рахунки про сплату платежів третім
особам на користь продавця; відповідну
бухгалтерську документацію; довідкову
інформацію щодо вартості у
країні-експортерів товарів, що є
ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товаром.

Приводом для витребування від
декларанта додаткових документів
стала та обставина, що під час митного
оформлення спрацювала автоматизована
система аналізу та управління ризиками
за напрямом митної вартості, яка видала
відомості про те, що у попередні
періоди такий же товар розмитнювався
за більшою митною вартістю, ніж
задекларував позивач.

05.03.2014 року Київська митниця Міндоходів
прийняла рішення № 125130012/2014/110005/2 щодо
коригування митної вартості товарів,
згідно з яким вартість задекларованого
товару була визначена за резервним
методом у сумі 255744,00 USD за 230400 кг (1,11 USD за
1 кг).

Вважаючи такі дії протиправними та
такими, що порушують законні права
позивача, останній звернувся до суду із
адміністративним позовом, в якому
просив визнати дії відповідача
протиправними та скасувати рішення про
коригування митної вартості товару.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачем не доведено
правомірність прийнятого рішення про
коригування митної вартості товарів за
шостим (резервним) методом, оскільки
відповідачем надано достатньо
належних документів які підтверджують
заявлену в митній декларації ціну
товару.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
аргументуючи свою позицію наступним.

Так, засади організації та здійснення
митної справи в Україні, регулює
економічні, організаційні, правові,
кадрові та соціальні аспекти
діяльності митної служби України
визначаються Митним кодексом України.

Відповідно до ст. 259 МК України митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є їх ціна,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, обчислена
відповідно до положень цього Кодексу.

Приписи ст. 260 МК України визначають, що
митна вартість товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до положень цього Кодексу.

Порядок та методи визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, та умови
їх застосування встановлюються цим
Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 261 МК України, відомості
про митну вартість товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, використовуються для
нарахування податків і зборів
(обов'язкових платежів), ведення митної
статистики, а також у відповідних
випадках для розрахунків у разі
застосування штрафів, інших санкцій та
стягнень, встановлених законами
України.

Статтею 262 МК України передбачено, що
митна вартість товарів і метод її
визначення заявляються (декларуються)
митному органу декларантом під час
переміщення товарів через митний
кордон України шляхом подання
декларації митної вартості. Порядок на
умови декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, встановлюються
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 264 МК України
заявлена декларантом митна вартість
товарів і подані ним відомості про її
визначення повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню.

Згідно ч. 1 ст. 266 МК України визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну, здійснюється
за такими методами: 1) за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); 2) за ціною договору
щодо ідентичних товарів; 3) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; 4) на основі віднімання
вартості; 5) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); 6)
резервного.

При цьому, основним є метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції)(ч. 2 ст.
266 МК України).

Однак, у разі неможливості визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну, відповідно до
вимог статей 268 і 269 цього Кодексу за
основу може братися або ціна, за якою
оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари були продані в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю відповідно до вимог статті 271,
або обчислена відповідно до вимог ст..
272 цього Кодексу вартість товарів. При
цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на розсуд
декларанта. У разі якщо неможливо
застосувати жоден із зазначених
методів, митна вартість визначається
за резервним методом відповідно до
вимог, установлених ст. 273 цього Кодексу
(ч.ч. 4-7 ст. 266 МК України).

У разі потреби у підтвердженні
заявленої митної вартості товарів
декларант зобов'язаний подати митному
органу необхідні для цього відомості
та забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

У разі виникнення потреби в уточненні
заявленої митної вартості товарів або
в разі незгоди декларанта з митною
вартістю, визначеною митним органом,
декларант має право звернутися до
митного органу з проханням випустити
товари, що декларуються, у вільний обіг
під гарантію уповноваженого банку або
сплатити податки і збори (обов'язкові
платежі) згідно з митною вартістю цих
товарів, визначеною митним органом.

Як встановлено судом і підтверджується
матеріалами справи, позивачем надано
відповідачу для митного оформлення
імпортованого товару необхідні
основні документи, що визначені ч. 2 ст.
53 МК, а саме: картку обліку особи, яка
здійснює операції з товарами від 31.01.2014
№ 125/2012/0001364 (код 1602); міжнародні
автомобільні накладні (CMR) від 28.02.2014
№№501050, 501051, 501052, 501053, 501054, 501055, 501056, 501057,
501058, 501049 (код 2730); коносамент від 25.01.2014 №
MAEU 951334464 (код 2761); документ на
підтвердження вартості перевезення
товару від 27.01.2014 № F-001-000000891 (код 3007);
виписку з банківської документації від
27.02.2014 № б/н (код 3011); прейскурант
(прайс-лист) виробника від 25.01.2014 № б/н
(код 3014); висновок про вартісні
характеристики товару від 28.02.2014 № ГО-897
(код 3016); рахунок-фактуру (комерційний
інвойс) від 25.01.2014 № 001-001-000000891 (код 3105);
зовнішньоекономічний контракт від
01.11.2013 № 11/13 (код 4100); доповнення до
зовнішньоекономічного контракту від
01.06.2013 № 6 (код 4103); доповнення до
зовнішньоекономічного контракту від
02.07.2012 № 3 (код 4103); договір о
купівлі-продажу бананів від 01.01.2014 № 06/02
(код 4206); інформацію про позитивні
результати здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару від 25.01.2014 № 2761 (код 5501);
інформацію про позитивні результати
здійснення фітосанітарного контролю
товару від 25.01.2014 № 2761 (код 5503);
інформацію про позитивні результати
здійснення радіологічного контролю
товару від 25.01.2014 № 2761 (код 5504);
інформацію про проходження товару
загальної форми від 06.02.2014 №
P (код 7011); екологічну
декларацію від 19.02.2014 № 1402 (код 9000); лист
відправника від 25.01.2014 № б/н; акт
фізичного огляду від 03.03.2014 № б/н; копію
митної декларації країни-відправника
від 20.01.2014 № 028-2014-40-00046286 (код 9610).

В наданих декларантом документах не
було виявлено розбіжностей, ознак
підробки або відсутності певних
відомостей, що не дозволяли б
встановити та перевірити числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

В силу ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України
забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

З аналізу ч. ч. 1,2 ст. 53 Митного кодексу
України вбачається, що Кодекс містить
вичерпний перелік документів, що
подається декларантом митному органу
для підтвердження заявленої митної
вартості товарів та обраного методу її
визначення.

У даній справі судом встановлено, що
приводом для витребування митним
органом додаткових документів стало
те, що під час митного оформлення
спрацювала автоматизована система
аналізу та управління ризиками за
напрямом митної вартості, яка показала,
що у попередні періоди подібний товар
розмитнювався за більшою митною
вартістю, ніж задекларував позивач.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції, що
відповідач не надав доказів на
підтвердження того, що позивач в
декларації митної вартості зазначив не
всі документи для підтвердження
заявленої митної вартості товару, вніс
до декларації недостовірні або неточні
відомості, або що надані митному органу
документи містили розбіжності, а отже
судом першої інстанції прийнято вірне
рішення про задоволення позовних вимог
в частині визнання протиправними дій
щодо коригування митної вартості
товарів.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються встановленими судом
першої інстанції обставинами, наявними
в матеріалах справи доказами та
нормами права, зазначеними в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення суду.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206 КАС
України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці
Міндоходів - залишити без задоволення,
а постанову Київського окружного
адміністративного суду від 03 квітня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 23.09.2014
року

Головуючий суддя
Шурко О.І.

Судді:
Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.