Справа № 534/1870/14-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2014 р.Справа № 534/1870/14-аКолегія суддів
Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання
Мороз Є.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Комсомольського міського суду
Полтавської області від 11.07.2014р. по
справі № 534/1870/14-а

за позовом ОСОБА_2

до Прокуратури м.Комсомольська

про визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання виконати
певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_2, звернулась до
Комсомольського міського суду
Полтавської області з
адміністративним позовом до
прокуратури м. Комсомольська
Полтавської області, в якому просила
суд визнати відмову відповідача
вступити до розгляду цивільної справи
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення боргу за договором позики та
моральної шкоди протиправною
бездіяльністю; зобов'язати відповідача
здійснити представництво інтересів
ОСОБА_4 під час розгляду даної справи.

Ухвалою Комсомольського міського суду
Полтавської області від 11.07.2014 року
відмовлено у відкритті провадження у
справі за позовом ОСОБА_2.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивачем подано апеляційну
скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті оскаржуваної постанови, норм
матеріального та процесуального права,
позивач просить ухвалу
Комсомольського міського суду
Полтавської області від 11.07.2014 року
скасувати, а справу направити до суду
першої інстанції для продовження її
розгляду.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши, в
межах апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження
суд першої інстанції виходив з
приписів ст. 109 Кодексу
адміністративного судочинства та
дійшов до висновку, що даний позов не
підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства,
оскільки відсутній публічно-правовий
спір і позовні вимоги не стосуються
захисту прав, свобод та інтересів в
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень

Колегія суддів не погоджується з даним
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 4
Кодексу адміністративного судочинства
України, юрисдикція адміністративних
судів поширюється на всі
публічно-правові спори, крім спорів,
для яких законом встановлений інший
порядок судового вирішення.

Згідно ст. 55 Конституції України
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
посадових та службових осіб.

Відповідно до частини другої статті 124
Конституції України юрисдикція судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі.

Стаття 2 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачає, що
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод і
інтересів фізичних осіб, прав і
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України встановлено, що справа
адміністративної юрисдикції (далі -
адміністративна справа) -переданий на
вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Частиною 3 статті 50 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що відповідачем в
адміністративній справі є суб'єкт
владних повноважень, якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

Відповідно до частини 3 статті 48
Кодексу адміністративного судочинства
України здатність особисто
здійснювати свої адміністративні
процесуальні права та обов'язки, у тому
числі доручати ведення справи
представникові (адміністративна
процесуальна дієздатність), належить
органам державної влади, іншим
державним органам, органам влади
Автономної Республіки Крим, органам
місцевого самоврядування, їхнім
посадовим і службовим особам,
підприємствам, установам, організаціям
(юридичним особам).

Конституція України проголосила
розподіл державної влади в Україні на
законодавчу, виконавчу та судову. У
системі державної влади прокуратура
України займає особливе положення,
оскільки її не віднесено до жодної з її
гілок. Прокурорський нагляд є
самостійним, специфічним видом
державної діяльності, який повинен
забезпечити виконання закону та його
верховенство у всіх сферах
життєдіяльності суспільства. Він
здійснюється від імені держави
України, репрезентує і захищає
суспільні інтереси та інтереси
фізичних та юридичних осіб.

Статтею 121 Конституції України
передбачено, що прокуратура України
становить єдину систему, на яку
покладаються: підтримання державного
обвинувачення в суді; представництво
інтересів громадянина або держави в
суді у випадках, визначених законом;
нагляд за додержанням законів
органами, які проводять
оперативно-розшукову діяльність,
дізнання, досудове слідство; нагляд за
додержанням законів при виконанні
судових рішень у кримінальних справах,
а також при застосуванні інших заходів
примусового характеру, пов'язаних з
обмеженням особистої свободи громадян;
нагляд за додержанням прав і свобод
людини і громадянина, додержанням
законів з цих питань органами
виконавчої влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими і
службовими особами.

Статтею 36-1 Закону України «Про
прокуратуру» встановлено, що
представництво прокуратурою інтересів
громадянина або держави в суді полягає
у здійсненні прокурорами від імені
держави процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом. Формами
представництва є: звернення до суду з
позовами або заявами про захист прав і
свобод іншої особи, невизначеного кола
осіб, прав юридичних осіб, коли
порушуються інтереси держави, або про
визнання незаконними правових актів,
дій чи рішень органів і посадових осіб;
участь у розгляді судами справ;
внесення апеляційної, касаційної
скарги на судові рішення або заяви про
їх перегляд за нововиявленими
обставинами, заяви про перегляд
Верховним Судом України судового
рішення.

Прокурор самостійно визначає підстави
для представництва у судах, форму його
здійснення і може здійснювати
представництво в будь-якій стадії
судочинства в порядку, передбаченому
процесуальним законом.

Статтею 13 Закону України «Про
прокуратуру» встановлено, що систему
органів прокуратури становлять:
Генеральна прокуратура України,
прокуратури Автономної Республіки
Крим, областей, міст Києва і
Севастополя (на правах обласних),
міські, районні, міжрайонні, інші
прирівняні до них прокуратури, а також
військові прокуратури. До органів
військових прокуратур належать
військові прокуратури регіонів і
військова прокуратура
Військово-Морських Сил України (на
правах обласних), військові
прокуратури гарнізонів (на правах
міських).

Отже, прокуратура є державним органом
і, відповідно, суб'єктом владних
повноважень.

За пунктом 1 частини 1 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

З позовної заяви вбачається, що спірні
правовідносини між позивачем та
прокуратурою виникли внаслідок
відмови відповідача у здійсненні
представництва інтересів громадянина
в суді.

Статтею 12 Закону України "Про
прокуратуру" встановлено, що прокурор
розглядає заяви і скарги про порушення
прав громадян та юридичних осіб, крім
скарг, розгляд яких віднесено до
компетенції суду. Прийняте прокурором
рішення може бути оскаржено
вищестоящому прокурору або до суду.

При цьому, порядок оскарження саме
бездіяльності органів прокуратури
щодо розгляду ними заяв і скарг чинним
законодавством не передбачено.

Згідно визначень, наведених в
підпунктах 6, 8 частини першої статті 3
цього Кодексу, адміністративний
позов-це звернення до
адміністративного суду про захист
прав, свобод та інтересів у
публічно-правових відносинах;
позивач-в адміністративній справі-це
особа, на захист прав, свобод та
інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду, а також суб'єкт
владних повноважень, на виконання
повноважень якого подана позовна заява
до адміністративного суду.

Аналіз наведених норм права дає
підстави вважати, що до
адміністративного суду може
звернутися фізична або юридична особа,
права, свободи чи інтереси якої
порушено суб'єктом владних повноважень
у зв'язку із винесенням ним рішення
(нормативно-правового акта чи
правового акта індивідуальної дії),
вчиненням дій або не вчиненням, які
повинні бути вчинені в межах
повноважень органу державної влади,
органу місцевого самоврядування,
їхньої посадової чи службової особи,
іншого суб'єкта при здійсненні ними
владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.
Вимоги позивача повинні стосуватися
захисту або відновлення його прав,
свобод та інтересів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єкта владних
повноважень.

Таким чином, відмовляючи у відкритті
провадження у даній справі, судом
першої інстанції було порушено
конституційне право позивача на
оскарження у суді рішень, дій чи
бездіяльності органу державної влади.

Разом з цим, колегія суддів зауважує, що
у відповідності до ч. 2 ст. 18 КАС України
окружним адміністративним судам
підсудні адміністративні справи коли
однією зі сторін в яких є орган
державної влади, інший державний орган,
орган влади Автономної Республіки
Крим, обласна рада, Київська,
Севастопольська міська рада, їх
посадова чи службова особа, крім
випадків, передбачених цим Кодексом, та
крім справ щодо їх рішень, дій чи
бездіяльності у справах про
адміністративні проступки та справ,
які підсудні місцевим загальним судам
як адміністративним судам.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції не
вірно дійшов висновку про те, що дану
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства, тому апеляційну скаргу
слід задовольнити, ухвалу окружного
суду скасувати та направити справу до
суду першої інстанції для вирішення
питання про відкриття провадження.

За правилами, встановленими частиною
шостої статті 109 КАС України, у разі
відмови у відкритті провадження в
адміністративній справі з підстав
непідсудності справи
адміністративному суду, цей суд
повинен роз'яснити позивачеві, до
юрисдикції якого суду віднесено
розгляд такої справи.

Наведена правова норма покликана
забезпечити можливість позивача
захистити порушені, на його думку,
права чи інтереси в суді. Натомість, зі
змісту оскаржуваного судового рішення
випливає, що судом першої інстанції не
дотримано вимог згаданої норми та не
роз'яснено позивачу до юрисдикції
якого суду віднесено розгляд його
позовної заяви.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинне бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 199 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право скасувати ухвалу
суду, яка перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направити
справу для продовження розгляду.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС України,
підставами для скасування ухвали суду,
яка перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направлення
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

З огляду на викладені обставини та,
враховуючи, що судом першої інстанції
не вирішувалось питання про відкриття
провадження у справі, а позов залишено
без розгляду на стадії вирішення
питання про відкриття провадження у
справі, ухвала підлягає скасуванню із
направленням справи до суду першої
інстанції для продовження розгляду зі
стадії вирішення питання про відкриття
провадження.

З приводу клопотання представника
позивача щодо постановлення окремої
ухвали відносно прокуратури м.
Комсомольськ Полтавської області,
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 166
Кодексу адміністративного судочинства
України суд, виявивши під час розгляду
справи порушення закону, може
постановити окрему ухвалу і направити
її відповідним суб'єктам владних
повноважень для вжиття заходів щодо
усунення причин та умов, що сприяли
порушенню закону. Про вжиті заходи суд
повідомляється не пізніше одного
місяця після надходження окремої
ухвали.

Слід зазначити, що окрема ухвала є
формою реагування суду на порушення
норм права, причини та умови, що
спричинили (зумовили) ці порушення, з
метою їх усунення та запобігання таким
порушенням у майбутньому.

Окрема ухвала дає можливість суду
відреагувати на деякі порушення
закону, виявлені під час розгляду
справи, стосовно яких він не може
самостійно вжити заходів для усунення
цих порушень, причин та умов, що їм
сприяли, для встановлення винних осіб
та притягнення їх до юридичної
відповідальності. Тобто, окрема ухвала
є реакцією на ті порушення, що не
усуваються постановою, а також на
причини й умови вчинення порушень, щоб
запобігти їх повторенню. При цьому,
винесення окремої ухвали є правом, а не
обов'язком суду.

При цьому, постановлення окремої
ухвали можливе лише під час розгляду
справи по суті, в разі встановлення
порушення суб'єктом владних
повноважень вимог закону, а не на
стадії вирішення питання про відкриття
провадження у справі.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів не вбачає підстав для
задоволення клопотання представника
позивача та постановлення окремої
ухвали щодо відповідача.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 199, 4 ч.
1 ст. 204, ст.ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Комсомольського міського суду
Полтавської області від 11.07.2014р. по
справі № 534/1870/14-а скасувати.

Справу № 534/1870/14-а за позовом ОСОБА_2
до Прокуратури м.Комсомольська
про визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання виконати
певні дії направити до Комсомольського
міського суду Полтавської області для
продовження розгляду зі стадії
вирішення питання про відкриття
провадження у справі.

В задоволенні клопотання представника
ОСОБА_2 про постановлення окремої
ухвали - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва
С.В.Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П.
Перцова Т.С. Повний текст ухвали
виготовлений 22.09.2014 р.