Справа № 814/3265/13-а
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

16 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/3265/13-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Лісовська Н. В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка
В.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Миколаєва на постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 29
жовтня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Відкритого
акціонерного товариства «Перлина» до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва про
скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

22.07.2013 року ВАТ «Перлина» звернулося до
окружного суду із позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва про
скасування рішення №359 від 01.07.2013 року
щодо застосування до підприємства
фінансових санкцій в сумі 2720 грн. за
подання недостовірних відомостей, що
використовуються у системі
персоніфікованого обліку.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що оскаржуване рішення
прийнято відповідачем безпідставно,
оскільки на момент його прийняття була
відсутня відповідальність за подання
недостовірних даних, так як була
скасована ст.106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» №1058, якою були
врегульовані спірні правовідносини.

Відповідач проти доводів позову
заперечував, та вказав, що діяв у рамках
ч.7 розд.8 «Прикінцевих та перехідних
положень» Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» №2464, в зв'язку
із чим, вважає свої дії та рішення
законними та обґрунтованими.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 29 жовтня 2013
року адміністративний позов
відкритого акціонерного товариства
«Перлина» - задоволено. Скасовано
рішення Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Миколаєва №359 від 01.07.2013 року.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду 1-ї інстанції,
начальник Управління ПФУ в Ленінському
районі м. Миколаєва 05.02.2014р. подав
апеляційну скаргу, в якій зазначив, що
судом, при винесенні оскаржуваної
постанови порушено норми
матеріального і процесуального права
та просив скасувати постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 29.10.2013 року
і прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю
та/або неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, сповіщених
належним чином про дату, час і місце
судового розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

Позивач - ВАТ «Перлина» зареєстровано
виконавчим комітетом Миколаївської
міськради 17.09.1996р.

В червні 2013 року співробітниками
Управління ПФУ в Ленінському районі м.
Миколаєва була проведена планова
перевірка ВАТ «Перлина» щодо
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування і достовірності
відомостей, поданих до Державного
реєстру, ході якої Пенсійним фондом за
періоди з 01.07.1999р. по 30.04.2013р. та з 01.01.2000р.
по 30.04.2013р. були виявлені помилки
підприємства при наданні
недостовірних відомостей про
застраховану особу, що
використовуються у системі
персоніфікованого обліку.

За результатами вказаної перевірки
складено акт №81 від 17.06.2013 року та
начальником управління прийнято
рішення №359 від 01.07.2013 року, яким на
підприємство позивача накладено
фінансові санкції у розмірі 2720 грн.

Не погоджуючись із вказаним вище
рішенням пенсійного фонду, позивач
оскаржив його до суду.

Вирішуючи справу по суті та
задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з обґрунтованості
позовних вимог, з помилковості позиції
відповідача щодо застосування ним ст.106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», та відповідно, з
протиправності прийнятого рішення.

Колегія суддів апеляційного суду,
уважно дослідивши матеріали справи та
наявні в них докази, цілком
погоджується з такими висновками суду
1-ї інстанції і вважає їх правильними та
обґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Як слідує з приписів абз. 5 п.7
Прикінцевих та Перехідних положень
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» №2464,
що набрав чинності з 01 січня 2011 року,
стягнення заборгованості за сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період з 01 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 01 січня 2011 року не
настав, здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

Проте, статтею 58 Конституції України
визначено, що закони України та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Таким чином, з системного аналізу
вищевказаних норм вбачається, що
Управлінням Пенсійного фонду України,
в даному випадку, при прийнятті
оскаржуваного рішення було
протиправно застосовано вимоги ст.106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» №1058, оскільки позивач не
може відповідати за ті дії, які на
момент їх здійснення не визнавались
законом як правопорушення.

При цьому, також слід звернути увагу й
на те, що часом здійснення
протиправного діяння вважається той
період, коли воно було виконано.

Отже, за таких обставин, колегія суддів
приходить до аналогічного, що і суд 1-ї
інстанції висновку про те, що на період
винесення відповідачем оскаржуваного
рішення від 01.07.2013 року про
застосування до підприємства позивача
фінансових санкцій за подання
недостовірних відомостей, що
використовуються у системі
персоніфікованого обліку, застосована
Управлінням ПФУ норма п.5 ст.106 Закону
України № 1058 не діяла.

Слід зазначити, що аналогічна позиція з
цього питання висловлена і Верховним
судом України в своїй постанові від
20.11.2012р. по справі №21-367а12.

До того ж, судова колегія звертає увагу
ще й на те, що відповідно до приписів
ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України,
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції має право залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін.

Отже, в зв'язку з вказаним, колегія
суддів апеляційної інстанції, діючи в
межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, відповідно до ст.200
КАС України, залишає апеляційну скаргу
відповідача без задоволення, а
постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва - залишити без
задоволення, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 29 жовтня 2013
року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Ю.В. Осіпов

Судді:
О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко