Справа № 495/4912/13-а
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

16 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 495/4912/13-а

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції:
Шевчук Ю.В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,судді
-Лук’янчук О.В.,судді -Жука С.І.при
секретарі -Дубині Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на
постанову Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 16 квітня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_5 до виконавчого комітету
Сергіївської селищної ради
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору: Комунальне підприємство
«Білгород-Дністровське бюро технічної
інвентаризації», ОСОБА_6 про скасування
розпорядження органу приватизації, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2013 року ОСОБА_5 (надалі -
позивач) звернулася до суду з
адміністративним позовом до
виконавчого комітету Сергіївської
селищної ради Білгород-Дністровської
міської ради Одеської області (надалі -
відповідач, Сергіївська сільрада) в
якому просила:

- визнати протиправним та скасувати
розпорядження органу приватизації
державного житлового фонду -
Сергіївської сільради від 18.02.2003 року
№1003 (надалі - спірне розпорядження)
щодо передачі у власність квартири
АДРЕСА_1 (надалі - спірна квартира).

В обґрунтування позовних вимог було
зазначено, що спірним розпорядженням
було передано у власність спірну
квартиру, чим порушено права та
інтереси позивача, а тому спірне
розпорядження підлягає скасуванню.
Також було зазначено, що відповідно до
рішення виконавчого комітету
Сергіївської селищної ради від 23.03.1998
року №25 «Об изменении лицевых счетов»
було дано дозвіл позивачу на укладення
особового рахунку на спірну квартиру.
До теперішнього часу позивач
зареєстрована в спірній квартирі, що
підтверджується копією паспорту.
Однак, приймаючи до уваги те, що позивач
постійно проживає у р.Молдова, вона
пустила до квартири піднаймача - ОСОБА_8
(надалі - ОСОБА_8.). Весь час з моменту
його заселення та до травня 2012 року
позивач постійно підтримувала
матеріально ОСОБА_8, який проживав у
спірній квартирі, та фактично охороняв
її. Факт передачі коштів на утримання
квартири та те, що позивач разом зі
своїми дітьми періодично приїздила до
квартири можуть підтвердити свідки.
Разом з тим, позивачу не було відомо, що
ОСОБА_8 здійснив приватизацію
вищевказаної квартири, в якій вона
являється основним квартиронаймачем, а
про саму приватизацію позивачу стало
відомо тільки після смерті ОСОБА_8, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Позивач вважає, що
сама приватизація була здійснена з
порушенням Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», оскільки була здійснена на
сторонніх осіб, так як зміну особового
рахунку на ОСОБА_8 позивач не
погоджувала та з реєстрації за
вказаною адресою не знімалась. Тобто,
оскаржувана приватизація була
здійснена не на всіх членів сім'ї та без
згоди всіх повнолітніх членів сім'ї, та
не на члена сім'ї.

Постановою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 16.04.2014 року в задоволені позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою позовні вимоги
задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом першої інстанції, що
органом приватизації - Сергіївської
сільради 18.02.2003 року за №1003 було
прийнято розпорядження, згідно якого
було розглянуто та задоволено заяву
ОСОБА_8 про передачу йому у приватну
власність спірної квартири.

Судом першої інстанції було
переглянуто надані представником
Комунального підприємства
«Білгород-Дністровське бюро технічної
інвентаризації» у судовому засіданні
матеріали приватизаційної справи на
спірну квартиру, та встановлено, що
вони містять: заяву ОСОБА_8 на ім'я
керівника органу приватизації з
проханням оформити передачу йому у
приватну власність квартири, яку він
займає; довідку про склад сім'ї наймача
ізольованої квартири, видану КП «УКГ
смт. Сергіївка», згідно якої ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає та прописаний
один у спірній квартирі; посвідчення
серії НОМЕР_3 від 27.12.1999 року ОСОБА_8 -
ветерана війни; довідку КП «УКГ смт.
Сергіївка» від 19.12.2002 року, згідно якої
адміністрація КП «УКГ смт. Сергіївка»
дає дозвіл ОСОБА_8 на оформлення
документів на приватизацію спірної
квартири; довідку №482 від 18.12.2002 року,
видана КП «УКГ смт. Сергіївка» про те,
що ОСОБА_8 дійсно направляється на
оформлення приватизаційних
документів, заборгованості по сплаті
комунальних послуг не має; довідку КП
«УКГ смт. Сергіївка» №481 від 18.12.2002 року,
згідно якої ОСОБА_8 проживає у спірній
квартирі - один; довідку №111 від 20.02.2003
року, видану КП «Білгород-Дністровське
БТІ» про те, що ОСОБА_8 не є власником
нерухомості у
м.Білгород-Дністровському та смт.
Сергіївка; копію паспорту ОСОБА_8 серії
НОМЕР_1; копію ідентифікаційного коду
ОСОБА_8; технічну документацію на
спірну квартиру; розпорядження органу
приватизації виконавчого комітету
Сергіївської селищної ради
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області 18.02.2003 року за №1003,
згідно якого було розглянуто та
задоволено заяву наймача ОСОБА_8 про
передачу йому у приватну власність
спірної квартири; Свідоцтво про право
власності на житло від 18.02.2003 року,
згідно якого ОСОБА_8 є власником
спірної квартири.

Також судом першої інстанції було
встановлено, що матеріали
приватизаційної справи містять усі
необхідні для прийняття розпорядження
документи, жоден із документів цієї
справи не був скасований або визнаний
не дійсним.

Разом з цим представник позивача
зазначив, що позивач є прописаною у
спірній квартирі, що підтверджується
довідкою про те, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
є зареєстрованою у спірній квартирі
(а.с.17) та копією паспорта позивача.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що позивач не надала суду жодних
доказів, які підтверджують доводи
позивача щодо прописки у спірній
квартирі, та з того, що позивач є
громадянкою Молдови, що унеможливлює
приватизацію нею житла в Україні.

Колегія суддів погоджується з цим
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно ст.1 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» приватизація державного
житлового фонду - це відчуження квартир
(будинків), житлових приміщень у
гуртожитках, призначених для
проживання сімей та одиноких осіб,
кімнат у квартирах та одноквартирних
будинках, де мешкають два і більше
наймачів, та належних до них
господарських споруд і приміщень
(підвалів, сараїв і т. ін.) державного
житлового фонду на користь громадян
України.

Згідно ст.4 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» житлові чеки - це приватизаційні
папери, які одержуються всіма
громадянами України і
використовуються при приватизації
державного житлового фонду. Вони
можуть також використовуватись для
приватизації частки майна державних
підприємств, земельного фонду.

Частиною 4 ст.5 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» передбачено право на
приватизацію квартир (будинків)
державного житлового фонду з
використанням житлових чеків
одержують громадяни України, які
постійно проживають в цих квартирах
(будинках) або перебували на обліку
потребуючих поліпшення житлових умов
до введення в дію цього Закону.

Таким чином, згідно Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» право на приватизацію мають
виключно громадяни України.

Згідно наданої позивачем посвідки на
постійне місце проживання серії НОМЕР_2
від 31.03.2013 року, позивач є громадянкою
Молдови, а тому на момент приватизації
спірної квартири ОСОБА_8 позивач не
була громадянкою України, тобто права
на приватизацію житла в Україні, згідно
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» не мала.

Слід також зазначити, що відповідно до
ч.2 ст.8 вказаного закону передача
квартир (будинків), житлових приміщень
у гуртожитках здійснюється в спільну
сумісну або часткову власність за
письмовою згодою всіх повнолітніх
членів сім'ї, які постійно мешкають у
цій квартирі (будинку), житловому
приміщенні у гуртожитку, в тому числі
тимчасово відсутніх, за якими
зберігається право на житло, з
обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку), житлового приміщення у
гуртожитку.

В ході судового розгляду не
встановлено, що позивач буда членом
сім'ї ОСОБА_8, а також не встановлено, що
вона постійно проживала у спірній
квартирі.

Як вбачається з наданого суду акту від
26.12.2012 року, комісією в ході обстеження
вказаної квартири та опиту сусідів
встановлено, що ОСОБА_5 не проживає у
даній квартирі більше ста сорока
чотирьох місяців.

Відповідно до п.10 ст.8 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» органи приватизації,
органи місцевого самоврядування не
мають права відмовити мешканцям
квартир (будинків), житлових приміщень
у гуртожитках у приватизації займаного
ними житла, крім випадків, передбачених
законом.

Встановлені судом обставини свідчать
про відсутність у відповідача підстав
для відмови у проведенні приватизації
квартири АДРЕСА_1 на підставі заяви
ОСОБА_8.

Отже, колегія суддів приходить до
висновку, що приватизація даної
квартири була проведена на законних
підставах.

Посилання позивача на те, що вона з 1998
року прописана у вказані квартирі
колегія суддів відхиляє, оскільки,
по-перше - ця обставина не підтверджена
належними доказами, про що вірно було
зазначено судом першої інстанції, а
по-друге - навіть за наявності такої
прописки позивач не могла претендувати
на приватизацію цієї квартири,
оскільки не є громадянкою України, а
тому її права на приватизацію не могли
бути порушені спірним розпорядженням
відповідача.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи, порушень
матеріального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1
ст.205, ст.206, ч.5 ст.254 КАС України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без
задоволення, а постанову
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області від 16 квітня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення
виготовлений 19 вересня 2014 року.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко Суддя:
Суддя: О.В. Лук’янчук С.І. Жук