Справа № 818/1890/14
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 р.Справа № 818/1890/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Тацій Л.В. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання
Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Ромнах та Роменському
районі Сумської області на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 31.07.2014р. по справі №
818/1890/14

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в м. Ромнах та
Роменському районі Сумської області

до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
м.Ромни

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Ромнах та Роменському районі
звернулось до суду з позовною заявою до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Ромни про
стягнення суми допомоги на поховання
осіб, які отримали пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання або пенсії у
зв'язку з втратою годувальника та
витрати на виплату і доставку пенсії за
2 квартал 2014 року у розмірі 302 грн. 37 коп.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 31 липня 2014
року в задоволенні адміністративного
позову Управління Пенсійного фонду
України в м. Ромнах та Роменському
районі до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Ромни про
стягнення суми відмовлено.

Управління Пенсійного фонду України в
м. Ромнах та Роменському районі, подало
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
31.07.2014 року, постановити рішення про
задоволення позову.

Апеляційна скарга розглядається в
порядку письмового провадження
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю доповідача ,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
постанову суду першої інстанції ,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції було
встановлено, що Управлінням Пенсійного
фонду України в м. Ромнах та
Роменському районі у травні 2014 року
була виплачена допомога на поховання
ОСОБА_1 у розмірі 302,37грн. Відповідач
відмовився від прийняття до заліку
відшкодування вищезазначених витрат,
що підтверджується розрахунком суми
невизнаних витрат за 2 квартал 2014 року,
актом щомісячної звірки витрат по
особових справах потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за травень 2014 року ,
довідкою про суми допомоги на
поховання, виплачену сім'ї померлого,
який отримав пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, або особі яка
здійснила поховання, в частині, що
підлягає відшкодуванню Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в травні 2014 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що не надано доказів на
підтвердження причинного зв'язку
смерті з одержаним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, а тому відсутні
підстави для відшкодування
відповідачем позивачу спірних витрат.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
відмови у задоволені позовних вимог,
виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 21 Закону
№1105-ХІV, у разі настання страхового
випадку Фонд соціального страхування
від нещасних випадків зобов'язаний у
встановленому законодавством порядку
організувати поховання померлого,
відшкодувати вартість пов'язаних з цим
ритуальних послуг відповідно до
місцевих умов.

Відповідно до ч. 8 ст. 34 Закону №1105-XIV, у
разі смерті потерпілого від нещасного
випадку або професійного захворювання
витрати на його поховання несе Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків згідно з порядком, визначеним
Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання затверджено
Постановою Кабінету Міністрів України
від 11.07.2001 року №826 (далі по тексту -
Порядок).

Згідно з п. п. 2, 5 Порядку, витрати на
поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, перелік яких визначено
Кабінетом Міністрів України.
Організація поховання працівника,
який загинув на виробництві або
помер у лікарні під час лікування
отриманої на виробництві травми,
проводиться страхувальником.

Відповідно до абз. 2 ч. 9 ст. 34 Закону
№1105-XIV, у разі смерті потерпілого, який
одержував страхові виплати і не
працював, розмір відшкодування шкоди
особам, зазначеним у ст. 33 цього Закону,
визначається виходячи із суми
щомісячних страхових виплат і пенсії,
які одержував потерпілий на день його
смерті, з відповідним коригуванням
щомісячних страхових виплат згідно із
ст. 29 цього Закону. Причинний зв'язок
смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я має підтверджуватися
висновками відповідних медичних
закладів.

Зі змісту ст. 24 Закону №1105-XIV
вбачається, що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика та
відшкодувати понесені ним витрати.

Аналіз норм Закону №1105-XIV, який
визначає правову основу, економічний
механізм та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели
до втрати працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві осіб, та
зазначеного вище Порядку,
затвердженого на виконання частини 8
статті 34 цього Закону, дає підстави
вважати, що Фонд зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

Необхідно зазначити, що положення
пункту 4 Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою Правління Пенсійного фонду
України та Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 16.05.2003 року №376/7697, яким
зобов'язано Фонд відшкодовувати
Пенсійному фонду витрати на допомогу
на поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, котра
отримувала пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, суперечить положенням
Закону №1105-XIV.

Стаття 21 Закону №1105-XIV пов'язує
виникнення обов'язку у Фонду
відшкодувати витрати, пов'язані з
виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, зі смертю працівника, а
не з отриманням померлим, який не
працював, зазначеної вище пенсії.

Доказів в підтвердження причинного
зв'язку смерті інваліда з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я матеріали справи не містять та
до апеляційного суду не надано.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів вважає правомірним висновок
суду першої інстанції щодо відмови
позивачу у задоволення вимоги.

Доводи апеляційної скарги є
помилковими та не впливають на
правомірність висновків суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про те, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для залишення апеляційної
скарги без задоволення, а постанови
суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Ромнах та
Роменському районі Сумської області
залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 31.07.2014р.
по справі № 818/1890/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло
З.Г.Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В.
Григоров А.М. Повний текст ухвали
виготовлений 22.09.2014 р.