Справа № 823/1341/14
Суддя: В.В. Мишенко
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

823/1341/14

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року справа № 823/1341/14

м. Черкаси

09 год. 15 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Мишенка В.В.,

при секретарі – Гордієнку Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області до товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес компанія омега» про припинення юридичної особи, що не пов’язане з банкрутством,

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області (далі - позивач) звернулась до суду із позовом про припинення юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес компанія омега» (далі - відповідач) з підстав неподання відповідачем документів фінансової звітності та податкових декларацій, остання звітність подана 11.02.2013р.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи без його участі.

До суду повернувся конверт від товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес компанія омега» з відміткою «за зазначеною адресою не значиться», хоча повідомлялося за адресою, яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців.

У зв’язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців” якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Згідно з ст. 33 КАС України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, неповідомлення ними про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

За таких обставин, суд вирішив провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов належить задовольнити з огляду на наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Усі громадяни щорічно подають до податкових інспекцій за місцем проживання декларації про свій майновий стан та доходи за минулий рік у порядку, встановленому законом.

Обов’язок відповідача подавати до органів державної податкової служби податкову звітність, пов’язану з обчисленням і сплатою податків та зборів передбачений пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України.

Пунктами 49.1, 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Згідно з п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: 49.18.1. календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; 49.18.2. календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя); 49.18.3. календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року; 49.18.4. календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу; 49.18.5. календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Частиною 8 ст. 19 Господарського кодексу України передбачено обов'язок усіх суб'єктів господарювання здійснювати первинний (оперативний) облік результатів своєї роботи, складати та подавати відповідно до вимог закону статистичну інформацію та інші дані, визначені законом, а також вести (крім громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які провадять господарську діяльність і зареєстровані відповідно до закону як підприємці) бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно із законодавством.

Частиною 2 статті 38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» №755-IV від 15.05.2003р., що є спеціальним в частині регулювання відносин, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, в свою чергу, визначено, що підставою для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, зокрема, є неподання протягом року органам доходів і зборів податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Відповідно до пп. 20.1.37 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України у випадках, встановлених законом, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та припинення фізичною особою - підприємцем підприємницької діяльності та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання.

Підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів. Враховуючи, що судом встановлено, що відповідач не подавав звітності більше одного року, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Пунктом 67.2 статті 67 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи в установленому законом порядку мають право звертатися до суду про винесення судового рішення щодо припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб – підприємців.

Неподання протягом року органам доходів і зборів податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців” №755-IV від 15.05.2003р. є підставою для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи за позовом органів Міністерства доходів та зборів відповідно законодавства України, чинного на час звернення позивача до суду, а саме до пп. 20.1.37 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України.

Судові витрати з відповідача не стягуються, оскільки згідно з ч. 4 ст. 94 КАСУ у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 94, 161, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Копію цієї постанови направити реєстраційній службі Черкаського міського управління юстиції Черкаської області для виконання обов’язків визначених ст. 38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців».

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку ст. 186 КАС України.

Суддя В.В. Мишенко