Справа № 804/12997/14
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2014-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіНіколайчук С.В. при
секретаріБринза О.В. за участю: від
позивача - від відповідача - Панишко
А.О., Бондаренко І.І. розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Шоколадна компанія
"Мир" про стягнення заборгованості
Дніпропетровське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
звернулось до суду з адміністративним
позовом про стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю " Шоколадна
адміністративно-господарських санкцій
в розмірі 100385,01 грн. та пені за
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
в розмірі 30,12 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що
відповідач не працевлаштував 3
інвалідів, а тому у відповідності до
вимог статті 20 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" повинен сплатити
адміністративно-господарську санкцію
та пеню. Пеня відповідачу нарахована
відповідно до ст. 20 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів" за порушення термінів
сплати адміністративно-господарських
санкцій, виходячи з 120 відсотків річних
облікової ставки Національного банку
України, що діяли на момент сплати,
нарахованих на повну суму недоїмки за
Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просив позов
Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнала,
заперечувала проти позовних вимог,
надавши письмові заперечення проти
позову, в яких зазначено, що
відповідачем здійснювалися заходи для
забезпечення необхідної кількості
робочих місць для працевлаштування
інвалідів. Таким чином вважає, що
позовні вимоги Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів не
підлягають задоволенню.
Заслухавши представників, дослідивши
матеріали справи, судом встановлено
у відповідності з ч.1 ст.19 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні", для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.
Згідно з частинами 1 і 2 ст.20 цього
Закону, підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.
В силу ст. 238 Господарського кодексу
України до суб'єктів господарювання
можуть бути застосовані
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків, та за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
Підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин, за статтею 218
цього Кодексу, є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Від-так, при вирішенні питання про
правомірність стягнення
адміністративно-господарських санкцій
слід виходити із загальних норм права
відносно відповідальності за
порушення зобов'язань та встановлення
в діях або бездіяльності роботодавця
складу правопорушення з метою
застосування юридичної
відповідальності у вигляді
адміністративно-господарських
Елементами правопорушення є вина та
наявність причинного зв'язку між самим
порушенням та його наслідками.
Так, згідно до статті 18 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" забезпечення прав
інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.
Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
Згідно з ч.3 ст.181 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні", державна служба
зайнятості здійснює пошук підходящої
роботи відповідно до рекомендацій
МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації
та знань, з урахуванням його побажань.
Аналіз норм чинного законодавства
України щодо соціальної захищеності
інвалідів свідчить про те, що на
підприємства покладено обов'язок по
забезпеченню певної кількості робочих
місць для працевлаштування інвалідів,
а не обов'язок їх працевлаштування.
У відповідності до п. 4.4 Рекомендації
Вищого адміністративного суду України
№ 07.2-10/2 від 14.04.2008 року "Про деякі
питання практики застосування
адміністративними судами
законодавства про забезпечення права
інвалідів" при розгляді
адміністративними судами справ
зазначеної категорії потрібно
встановлювати такі обставини:
створення робочих місць відповідно до
встановленого нормативу; інформування
центру зайнятості про наявність
вільних робочих місць (вакантних
посад); спрямування центрами
зайнятості інвалідів до роботодавців
та випадки безпосереднього звернення
інвалідів до роботодавців з питань
працевлаштування; причини не
працевлаштування роботодавцями
Судом на підставі матеріалів справи
встановлено, що відповідач подав до
позивача звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2013 рік
(форма № 10-ПІ), у якому зазначив, що
кількість штатних працівників на
підприємстві становить 120 осіб,
кількість інвалідів штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місяцях, створених відповідно
до вимог статті 19 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" складає 5 осіб,
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність - 2 особи.
У вищевказаній довідці відповідач
самостійно не визначив суму
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання ним нормативну робочих
місць для працевлаштування інвалідів.
Судом встановлено, що звіти про
наявність вільних робочих місць
(вакантних посад) для працевлаштування
осіб з обмеженими можливстями за
формою 3-ПН протягом 2013 року
відповідачем до центру зайнятості
надавались. Так, здійснення
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Шоколадна компанія
«Мир» заходів для забезпечення
необхідної кількості робочих місць для
працевлаштування інвалідів у 2013 році
підтверджується наявними в матеріалах
справи звітами форми 3-ПН від 11.01.2013
року, 04.02.2013 року, 06.03.2013 року 05.04.2013 року,
22.05.2013 року, 10.06.2013 року, 05.07.2013 року,
09.08.2013 року, 16.09.2013 року, 10.10.2013 року,
11.11.2013 року, 16.12.2013 року, котрі
надавалися до Жовтневого районного
Крім того, відповідач у місцевих
друкованих засобах масової інформації
розміщував оголошення про можливість
прийняття на роботу інвалідів до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Шоколадна компанія
«Мир», що підтверджується наявними
оголошеннями у газеті «Днепровская
неделя» тираж від 16.01.2013 року, тираж від
20.02.2013 року, тираж від 20.03.2013 року, тираж
від 17.04.2013 року, тираж від 22.05.2013 року,
тираж від 12.06.2013 року, тираж від 10.07.2013
року, тираж від 14.08.2013 року, тираж від
11.09.2013 року, тираж від 16.10.2013 року, тираж
від 13.11.2013 року та тираж від 11.12.2013 року.
Таким чином, слід вважати, що
відповідач здійснив всі залежні від
нього заходи для забезпечення
необхідної кількості робочих місць для
працевлаштування інвалідів у 2013 році, а
саме: повідомляв центр зайнятості про
наявність вільних робочих місць
(вакантних посад) та розміщував
оголошення у друкованих засобах
масової інформації про можливість
прийняття на роботу інвалідів.
У відповідності до позиції колегії
Судової палати в адміністративних
справах Верховного Суду України у
постанові від 02.02.2010 року по справі №
21-1982во09 (номер у ЄДРСР 8089874) обов'язок
підприємства зі створення робочих
місць для інвалідів не супроводжується
його обов'язком займатись пошуком
інвалідів для працевлаштування;
останнє повинно направляти до центру
зайнятості відповідну звітність з
інформацією щодо можливості
працевлаштування інваліда.
За змістом ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Враховуючи той факт, що відповідач
здійснив всі залежні від нього заходи
для забезпечення необхідної кількості
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, то позивач не правомірно
адміністративно-господарські санкції
За таких обставин справи, суд відмовляє
в задоволенні позову в повному обсязі.
Відповідно до ч. 5 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі відмови у задоволенні позовних
вимог позивача, звільненого від сплати
судових витрат, а також залишення
адміністративного позову без розгляду
судові витрати, понесені відповідачем,
компенсуються за рахунок Державного
Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
У задоволенні адміністративного
позову Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Шоколадна компанія
"Мир" про стягнення заборгованості -
Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
17 вересня 2014 року

Суддя С.В.
Ніколайчук