Справа № 2а/449/48/13
Суддя: Макарик В.Я.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року
Справа №
13121/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Макарика В.Я.

суддів
Большакової О.О.,

Глушка
І.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Перемишлянському районі
Львівської області на постанову
Перемишлянського районного суду
Львівської області від 09 жовтня 2013 року
в адміністративній справі №2а-449/48/13 за
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в
Перемишлянському районі Львівської
області про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И
В:

10.03.2009р. ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач)
звернулася до суду з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Перемишлянському районі
Львівської області (далі по тексту -
управління) в якому просить відновити
пропущений строк для звернення до суду
за захистом порушених прав, свобод та
інтересів. Визнати дії відповідача
неправомірними. Стягнути з відповідача
недоплачену щомісячну державну
допомогу до пенсії за період з 01.01.2007
року по 31.12.2008 року в сумі 2628 гривні 90
коп.. Зобов'язати відповідача
нарахувати щомісячну державну
соціальну допомогу відповідно до
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» в подальшому при
нарахуванні пенсії. Судові та
матеріальні витрати, пов'язані з даною
справою, покласти на відповідача.

Постановою Перемишлянського районного
суду Львівської області від 09 жовтня 2013
року заявлений позов задоволено
частково. Зобов'язано управління
нарахувати та виплатити підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком на користь ОСОБА_2 за період з
22.05.2008 року по 31.12.2008 року із врахуванням
ст.. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» та ст.. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
виплачених сум. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із постановою суду, її
оскаржив відповідач, який,
покликаючись на порушення судом норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову по справі про відмову в
позові.

Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що встановлений ч.1 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсії за віком застосовується
виключно для визначення розміру
пенсій, призначених відповідно до
зазначеного Закону, і не може
використовуватися для обчислення
надбавок або підвищень інших пенсій;
приписами Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
передбачено проведення фінансування з
Державного бюджету України, а не з
коштів Пенсійного фонду України.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули,
клопотань від осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю
не поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту») до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників
війни.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.2007 року № 6-рп, визнано
неконституційними положення п. 12 ст. 71
та ст. 111 Закону України «Про державний
бюджет України на 2007 рік», якими
зупинено дію ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», тому з
цього часу позивачу повинне
нараховуватись та виплачуватись
підвищення розміру пенсії, визначене
зазначеною нормою Закону, в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, що з
врахуванням положень ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та ст. 62
Закону України «Про держаний бюджет
України на 2007 рік» становив: з 01 січня
308 грн., з 01 квітня 406 грн., з 01 жовтня 411
грн.

Відповідно до п. 41 розділу 2 Закону
України «Про державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» з 01.01.2008
року ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
викладено в іншій редакції, згідно з
якої дітям війни (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення у
розмірі надбавки, встановленої для
учасників війни. Ветеранам війни, які
мають право на отримання підвищення до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, відповідно до цього
Закону та Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» дане підвищення
провадиться за їх вибором згідно з
одним із законів. В 2008 році позивач
отримував підвищення до пенсії в
зазначеному розмірі, що
підтверджується довідкою відповідача.
Однак, рішенням Конституційного суду
України від 22.05.2008 року вказані зміни до
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» визнано
неконституційними, тому відповідач
повинен виплачувати позивачу за період
з 22 травня 2008 року до 31 грудня 2008 року
підвищення до пенсії в розмірі 30 %
мінімального розміру пенсії за віком (з
врахуванням виплачених сум), який
відповідно до положень ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
Закону України «Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
у 2008 році становив: з 01 січня 470 грн., з 01
квітня 481 грн., з 01 липня 482 грн., з 01
жовтня 498 грн.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію та практику суду як
джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав
людини в рішенні від 08.11.2005 року у
справі Кечко проти України, заява №
63134/00, в межах свободи дій держави
визначати, які надбавки виплачувати
своїм робітникам з державного бюджету.
Держава може вводити, призупиняти чи
закінчити виплату таких надбавок,
вносячи відповідні зміни в
законодавство. Однак, якщо чинне
правове положення передбачає виплату
певних надбавок, і дотримано всі
вимоги, необхідні для цього, органи
державної влади не можуть свідомо
відмовляти у цих виплатах доки
відповідні положення є чинними (п. 23
Рішення). Згідно з п. 26 даного Рішення
Суд не приймає аргумент Уряду щодо
бюджетних асигнувань, оскільки органи
державної влади не можуть посилатися
на відсутність коштів як на причину
невиконання своїх зобовязань.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що приймаючи закони про
державний бюджет України на 2007 та 2008
роки, держава, в особі Верховної Ради
України в межах повноважень,
передбачених ст. 95 Конституції України,
визначила видатки на загально
суспільні потреби, розмір та їх цільове
спрямування, зокрема, внісши зміни
(зупинивши дію) ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни». Однак,
як зазначено вище, рішеннями
Конституційного Суду України від 09.07.2007
року та від 22.05.2008 року визнано
неконституційними вказані вище
положення законів про державний бюджет
України на 2007 та 2008 роки, отже, з
врахуванням вимог ч. 2 ст. 152 Конституції
України, з часу прийняття зазначених
рішень Конституційним Судом України
позивачу повинне нараховуватись та
виплачуватись підвищення до пенсії,
визначене ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», а саме
в розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком.

Також з врахуванням зазначеної вище
позиції Європейського суду з прав
людини, посилання відповідача на
відсутність відповідних асигнувань з
державного бюджету України на дані
виплати колегія суддів не приймає.
Відсутність відповідних коштів в
державному бюджеті не є підставою
невиконання державою своїх
зобов'язань, в даному випадку щодо
реалізації соціальних гарантій,
передбачених законодавством для дітей
війни.

Доводи відповідача про те, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, тому
цей розмір не може застосовуватись для
інших розрахунків (доплат, підвищень,
дотацій, надбавок), є безпідставними,
оскільки наявність такої норми за
відсутності іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
отримання підвищення розміру пенсії,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, як це встановлено ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198,
ст. 200, ст. 205, ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л
И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Перемишлянському районі Львівської
області залишити без задоволення, а
постанову Перемишлянського районного
суду Львівської області від 09 жовтня 2013
року в адміністративній справі
№2а-449/48/13 - без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
В.Я. Макарик

Судді
О.О.
Большакова

І.В.Глушко