Справа № 821/3472/14
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2014-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/3472/14
Херсонський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Пекного А.С.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Відділу
Держземагентства у Голопристанському
районі Херсонської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду
з позовом до Відділу Держземагентства
у Голопристанському районі
Херсонської області (далі-відповідач),
в якому просить визнати дії
відповідача щодо непогодження та
повернення та повернення на
доопрацювання проекту землеустрою, яке
викладене у Висновку від 06.08.2014 р.
№659/01-16 протиправним, а також
зобов'язати відповідача розглянути
повторно проект землеустрою, щодо
відведення земельної ділянки у
власність площею 0,0450 га на підставі
рішення Новофедорівської сільської
ради Голопристанського району
Херсонської області від 09.07.2014 р. №574.

Позов мотивований тим, що рішенням
Новофедорівської сільської ради
Голопристанського району Херсонської
області від 09.07.2014 року №574 позивачу
було надано право на виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
(безоплатно) у власність земельної
ділянки, на підставі якого було
виготовлено проект землеустрою.
Вказаний проект було подано до Відділу
Держземагенства в Голопристанському
районі Херсонської області. Позивачем
було отримано висновок відповідача про
те, що проект землеустрою не
погоджується і повертається на
доопрацювання, оскільки є зауваження,
які висвітлені в п.10 Висновку «на
кадастровому плані необхідно
зазначити відстань до урізу води до
земельної ділянки, яка відводиться,
підписи представників СТОВ «Сім» та
бази відпочинку «Прибій» проекту
землеустрою необхідно завірити
печатками. В рішенні сесії
Новофедорівської сільської ради від
09.07.2014 року №574 необхідно зазначити
категорію земель з яких відводиться
земельна ділянка у власність. До
проекту землеустрою необхідно
долучити електронний носій з обмінним
файлом «IN4», XML та в сканованому вигляді
проект землеустрою». Вказані дії
відповідача позивач вважає
протиправними, що і стало підставою для
звернення до суду з даним позовом.

Сторони у судове засідання не
з'явились, будучи належним чином
повідомленими про дату і час розгляду
справи, подали клопотання про розгляд
справи в порядку письмового
провадження. Відповідно до ч.4 ст.122 КАС
України, особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.
Якщо таке клопотання заявили всі особи,
які беруть участь у справі, судовий
розгляд справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає
можливим розглянути справу в порядку
письмового провадження.

Відповідач надав письмові заперечення
на позов, у яких просить відмовити у
його задоволенні з тих підстав, що
оскаржені дії вчинені ним на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Зокрема, відповідач вказує, що
у зв'язку з тим, що межі прибережних
захисних смуг і пляжних зон окремими
проектами землеустрою в с. Залізний
Порт не встановлювалися відповідач
вважає за необхідне на кадастровому
плані графічно зазначити розміри
прибережної захисної смуги водного
об'єкта, тобто відстань від урізу води
до земельної ділянки, що відводиться у
власність гр. ОСОБА_1 Заява
представника позивача щодо можливості
Відділу самостійно перевірити
відстань від урізу води до земельної
ділянки не обґрунтована, оскільки до
повноважень Відділу Держземагентства
відноситься погодження або не
погодження проекту землеустрою, а не
проведення вимірювальних робіт. А
також, в користуванні Відділу
Держземагентства не передбачено
забезпеченні технічного та
технологічного забезпечення. Крім
того, при вивченні наданого проекту
землеустрою належно оформлених
довіреностей на дії під час
встановлення меж земельної ділянки,
виданих представникам ТОВ «СІМ» та
бази відпочинку «Прибій» не було, тому
запропоновано завірити правомірність
дій представників юридичних осіб
відповідними печатками. Вимога про
зазначення в рішення сесії
Новофедорівської сільської ради від
09.07.2014 №574 категорію земель із яких
відводиться земельна ділянки у
власність позивачеві, викликана тим, що
база відпочинку «Прибій» із якою межує
земельна ділянка, запланована для
передачі у власність ОСОБА_1,
знаходиться на земельній ділянці
рекреаційного призначення, а у рішенні
Новофедорівської сільської ради від
09.07.2014 №574 не зазначено до якої
категорії земель відноситься ділянка,
запланована для передачі позивачеві,
тому з метою з'ясування питання
необхідності проведення обов'язкової
державної експертизи проекту;
землеустрою і було вказано на даний
недолік. Стосовно пропозиції долучення
до проекту землеустрою електронного
носія обмінними файлами «IN4», XML та в
сканованому вигляді, то вона була
вказана вказана з метою скорочення
часу на оформлення громадянином
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку виключення
невиправданих фінансових витрат
зацікавленої в отримання земельної
ділянки особи.

На підставі викладеного відповідач
вважає позовні вимог необґрунтованими
та просить відмовити в їх задоволенні.

Розглянувши матеріали справи,
оцінивши наявні у справі докази у їх
сукупності, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Новофедорівської сільської ради
Голопристанського району Херсонської
області від 09.07.2014р. №574 позивачу надано
дозвіл на виготовлення проекту
землеустрою щодо відводу земельної
ділянки орієнтовною площею 0,0450 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд в АДРЕСА_1.

На виконання цього рішення позивачем
замовлено та Приватним підприємством
"Аркада-Югстрой" виготовлено
відповідний проект землеустрою, який
передано відповідачу для погодження.

Згідно із висновком від 06.08.2014р. №659/01-16
Відділ Держземагентства у
Голопристанському районі не погодив
проект землеустрою та повернув його на
доопрацювання.

При цьому у висновку вказані такі
зауваження та пропозиції до проекту
землеустрою: на кадастровому плані
необхідно зазначити відстань від урізу
води до земельної ділянки, яка
відводиться; підписи представників
СТОВ "Сім" та бази відпочинку "Прибій"
необхідно завірити печатками; в
рішенні сесії Новофедорівської
сільської ради від 09.07.2014р. №574
необхідно зазначити категорію земель,
з яких відводиться земельна ділянка; до
проекту землеустрою необхідно
долучити електронний носій з обмінними
файлами "IN4", XML та в сканованому вигляді
проект землеустрою.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з
наступного.

Питання погодження проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок регулюються ст. 186-1 Земельного
кодексу України.

Відповідно до цієї правової норми,
проект землеустрою щодо відведення
земельних ділянок усіх категорій та
форм власності підлягає обов'язковому
погодженню з територіальним органом
центрального органу виконавчої влади,
що здійснює реалізацію державної
політики у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у межах населеного
пункту або земельної ділянки за межами
населеного пункту, на якій розташовано
об'єкт будівництва або планується
розташування такого об'єкта, подається
також на погодження до структурних
підрозділів районних, Київської та
Севастопольської міських державних
адміністрацій у сфері містобудування
та архітектури, а якщо місто не входить
до території певного району, - до
виконавчого органу міської ради у
сфері містобудування та архітектури, а
в разі, якщо такий орган не утворений, -
до органу виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань
містобудування та архітектури чи
структурного підрозділу обласної
державної адміністрації з питань
містобудування та архітектури.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки:

природно-заповідного та іншого
природоохоронного призначення,
земельної ділянки, розташованої на
території чи в межах об'єкта
природно-заповідного фонду або в межах
прибережної захисної смуги, підлягає
також погодженню з органом виконавчої
влади Автономної Республіки Крим у
сфері охорони навколишнього
природного середовища, структурним
підрозділом обласної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації у сфері охорони
навколишнього природного середовища;

розташованої на території пам'яток
культурної спадщини національного
значення, їх охоронних зон та
охоронюваних археологічних
територіях, підлягає також погодженню
з центральним органом виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері охорони культурної спадщини;

розташованої на території земель
історико-культурного призначення,
пам'яток культурної спадщини місцевого
значення, їх охоронних зон, в
історичних ареалах населених місць та
інших землях історико-культурного
призначення, крім випадків, зазначених
в абзаці третьому цієї частини,
підлягає також погодженню з органом
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим у сфері охорони
культурної спадщини, відповідним
структурним підрозділом обласної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації у сфері
охорони культурної спадщини;

лісогосподарського призначення
підлягає також погодженню з
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
лісового господарства, а на території
Автономної Республіки Крим - з органом
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань лісового
господарства;

водного фонду підлягає також
погодженню з центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері розвитку водного
господарства, а на території
Автономної Республіки Крим - з органом
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань водного
господарства.

Розробник подає на погодження до
органу, визначеного в частині першій
цієї статті, за місцем розташування
земельної ділянки оригінал проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, а до органів, зазначених у
частинах другій і третій цієї статті, -
завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій -
третій цієї статті, зобов'язані
протягом десяти робочих днів з дня
одержання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або копії
такого проекту безоплатно надати або
надіслати рекомендованим листом з
повідомленням розробнику свої
висновки про його погодження або про
відмову в такому погодженні з
обов'язковим посиланням на закони та
прийняті відповідно до них
нормативно-правові акти, що регулюють
відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки може бути лише
невідповідність його положень вимогам
законів та прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів,
документації із землеустрою або
містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки підлягає
обов'язковій державній експертизі
землевпорядної документації,
погоджений проект подається
замовником або розробником до
центрального органу виконавчої влади,
що здійснює реалізацію державної
політики у сфері земельних відносин,
або його територіального органу для
здійснення такої експертизи.

Органам, зазначеним у частинах першій -
третій цієї статті, при погодженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки забороняється
вимагати:

додаткові матеріали та документи, не
включені до проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
відповідно до статті 50 Закону України
"Про землеустрій";

надання погодження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки будь-якими іншими органами
виконавчої влади, органами місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами та організаціями;

проведення будь-яких обстежень,
експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та
погодження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
самостійно та незалежно від погодження
проекту іншими органами, зазначеними у
частинах першій - третій цієї статті, у
визначений законом строк.

Зі змісту ст. 186-1 Земельного кодексу
України чітко видно, що підставою для
відмови у погодженні проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки може бути лише невідповідність
його положень вимогам законів та
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів,
документації із землеустрою або
містобудівній документації, а органам
Держземагентства забороняється
вимагати додаткові матеріали та
документи, не включені до проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки відповідно до статті 50 Закону
України "Про землеустрій" і вимагати
проведення будь-яких обстежень,
експертиз та робіт.

Оцінюючи правомірність відмови у
погодженні проекту землеустрою, суд
виходить з того, що висновок від 06.08.2014р.
№659/01-16 взагалі не містить будь-яких
посилань на закони та прийняті
відповідно до них нормативно-правові
акти, що регулюють відносини у
відповідній сфері, які не були
дотримані позивачем при зверненні щодо
погодження проектної документації, що
є порушенням з боку відповідача вимог
ч.5 ст.186-1 Земельного кодексу України.

Відповідачем не було також дотримано
норми ч. 6 ст.186-1 Земельного кодексу
України, так як ним не наведено
належної підстави для відмови у
погодженні проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність позивачу.

Слід врахувати, що під час розгляду
справи не надано суду належних доказів,
які б підтверджували факт
невідповідності зазначеного проекту
землеустрою вимогам чинного
законодавства або містобудівній
документації, що було б єдиною законною
підставою для відмови у його
погодженні.

Суд звертає увагу на те, що і у
запереченнях на позовну заяву
відповідачем не викладено чіткого
висновку про невідповідність положень
проекту землеустрою конкретним
вимогам законів та прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, документації із землеустрою або
містобудівній документації.

Як видно з матеріалів справи і, зокрема,
самого проекту землеустрою, він
формально відповідає вимогам ст.50
Закону України "Про землеустрій", якою
визначено склад та зміст проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок.

Ті зауваження до проекту землеустрою,
які наведені у висновку від 06.08.2014р.
№659/01-16, не пов'язані із недотриманням
позивачем або розробником
землевпорядної документації вимог
законодавства у сфері земельних
відносин та, на думку суду, не свідчать
про невідповідність проекту
землеустрою вимогам чинного
законодавства, документації із
землеустрою або містобудівній
документації, який би був підставою для
відмови у його погодженні.

Так, зауваження щодо необхідності
зазначення на кадастровому плані
відстані від урізу води до земельної
ділянки, яка відводиться, мотивована
відповідачем у запереченнях
необхідністю виконання приписів ст.60
Земельного кодексу України є
необґрунтованими, що підтверджується
як змістом вказаної правової норми, так
і змістом заперечень відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.60 Земельного
кодексу України прибережні захисні
смуги встановлюються за окремими
проектами землеустрою, а межі
встановлених прибережних захисних
смуг і пляжних зон зазначаються в
документації з землеустрою,
кадастрових планах земельних ділянок,
а також у містобудівній документації.

Згідно із ст.34 Закону України "Про
державний земельний кадастр", яка
встановлює вимоги до кадастрового
плану земельної ділянки, на такому
плані відображаються: площа земельної
ділянки; зовнішні межі земельної
ділянки (із зазначенням суміжних
земельних ділянок, їх власників,
користувачів суміжних земельних
ділянок державної чи комунальної
власності); координати поворотних
точок земельної ділянки; лінійні
проміри між поворотними точками меж
земельної ділянки; кадастровий номер
земельної ділянки; кадастрові номери
суміжних земельних ділянок (за
наявності); межі земельних угідь; межі
частин земельних ділянок, на які
поширюється дія обмежень у
використанні земельних ділянок, права
суборенди, сервітуту; контури об'єктів
нерухомого майна, розташованих на
земельній ділянці.

Як видно з пояснень відповідача, межі
прибережних захисних смуг і пляжних
зон у с. Залізний порт не встановлені,
тому вони і не можуть бути відображені
в проекті землеустрою щодо відведення
земельної ділянки позивачу;
обов'язкове ж позначення відстані від
урізу води до земельної ділянки не
передбачено ст.60 Земельного кодексу
України та ст.50 Закону України "Про
землеустрій" і ст.34 Закону України "Про
державний земельний кадастр".

Щодо зауважень про необхідність
завірення підписів представників СТОВ
"Сім" та бази відпочинку "Прибій"
(суміжних землекористувачів)
печатками, яке обґрунтовано
відповідачем положеннями ст.198
Земельного кодексу України, ст.50 Закону
України "Про землеустрій" та п.2.8
Інструкції про встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості) та їх
закріплення межовими знаками,
затвердженої наказом Державного
комітету України із земельних ресурсів
від 18.05.2010р. №376 і зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16.06.2010р.
за №391/17686, суд зазначає таке.

Положення ст.198 Земельного кодексу
України та ст.50 Закону України "Про
землеустрій" не містять жодного
посилання про необхідність
посвідчення підписів представників
землекористувачів печатками, а п.2.8
Інструкції передбачає лише включення у
разі необхідності до Технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) документу, що
підтверджує повноваження особи діяти
від імені власника (користувача)
земельної ділянки при встановленні меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості).

Отже це зауваження відповідача не
відповідає вимогам законодавства і не
може бути підставою для відмови у
погодженні проекту землеустрою.

Посилання відповідача на необхідність
зазначення в рішенні сесії
Новофедорівської сільської ради від
09.07.2014р. №574 категорії земель, з яких
відводиться земельна ділянка не
відповідає вимогам ст.20 Земельного
кодексу України та положенням Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", які не передбачають
обов'язкового зазначення органом
місцевого самоврядування в рішенні про
надання дозволу на виготовлення
технічної документації із землеустрою
категорії земель, а також наявним
обставинам спору, оскільки ґрунтуються
на власних припущеннях відповідача про
ймовірність входження земельної
ділянки до земель рекреаційного
призначення.

Щодо посилань відповідача на
необхідність долучення електронного
носія з обмінними файлами "IN4", XML та в
сканованому вигляді проекту
землеустрою, суд вважає їх
необґрунтованими, так як ці свої доводи
відповідач мотивує положеннями п.8
Порядку ведення Державного земельного
кадастру, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10. 2012
р. №1051, який не регулює питання
розроблення технічної документації із
землеустрою.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Цьому конституційному принципу
кореспондують положення ст.2 КАС
України, якими передбачено, що суб'єкти
владних повноважень при прийнятті
рішень, вчиненні дій або бездіяльності
мають діяти: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а
також обґрунтовано; розсудливо;
пропорційно.

Відмовивши позивачу у погодженні
проекту землеустрою з підстав, не
передбачених ст.186-1 Земельного кодексу
України, відповідач діяв усупереч
наведеним правовим нормам та прийняв
протиправне рішення у формі висновку
від 06.08.2014р. №659/01-16

Відповідно до ст.69 КАС України доказами
в адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно зі ст.70 вказаного Кодексу
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доводи, зазначені позивачем у
адміністративному позові щодо
протиправності відмови у погодженні
проекту землеустрою, знайшли своє
підтвердження в ході судового розгляду
та відповідають фактичним обставинам
та доказам, встановленим судом, що мало
б наслідком задоволення позовних
вимог.

В той же час суд вважає обраний
позивачем спосіб захисту своїх прав у
вигляді визнання протиправними дій
відповідача помилковим.

Судом встановлено, що права та інтереси
позивача безпосередньо порушуються
рішенням відповідача у формі висновку
від 06.08.2014р. №659/01-16 про відмову у
погодженні проекту землеустрою.

З огляду на те, що оскаржені дії
відповідача в силу приписів ст.186-1
Земельного кодексу України та
Положення про Державне агентство
земельних ресурсів України,
затвердженого Указом Президента
України від 8 квітня 2011 року № 445/2011,
становлять зміст його дискреційних
повноважень, суд вважає, що вони не
порушують прав та інтересів позивача
на відміну від згаданого висновку від
06.08.2014р. №659/01-16, який є результатом їх
реалізації відповідачем.

Частиною 2 ст.11 КАС України передбачено
право суду вийти за межі позовних
вимог, тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Таким чином, зважаючи на те, що висновок
відповідача від 06.08.2014р. №659/01-16 за своїм
характером є правовим актом
індивідуальної дії і судом встановлено
його протиправність, а також те, що саме
цей висновок порушує права та інтереси
позивача, суд вважає за необхідне
згідно ч. 2 ст. 11 КАС України вийти за
межі позовних вимог та визнати його
протиправним і скасувати замість
визнання протиправними дій
відповідача щодо прийняття цього
висновку.

Отже, позовні вимоги в цій частині
підлягають задоволенню частково
шляхом визнання протиправним і
скасування висновку, а у задоволенні
вимог про визнання протиправними дій
слід відмовити.

У зв'язку із скасуванням висновку про
відмову у погодженні проекту
землеустрою суд вважає за доцільне
також покласти на відповідача
обов'язок повторно розглянути проект
землеустрою відповідно до вимог ст.186-1
Земельного кодексу України, тобто
позовні вимоги про зобов'язання
відповідача вчинити дії підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України,
суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
висновок Відділу Держземагентства у
Голопристанському районі Херсонської
області від 06 серпня 2014 року №659/01-16.

Зобов'язати Відділ Держземагентства у
Голопристанському районі Херсонської
області (код ЄДРПОУ) повторно
розглянути відповідно до вимог ст.186-1
Земельного кодексу України проект
землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 у
власність земельної ділянки площею 0,0450
га для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд в АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення. В разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя
Пекний
А.С.

кат. 6.2.1