Справа № 804/11717/14
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 р. Справа № 804/11717/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого суддіКонєвої С.О. при
секретарі судового засіданняЩербак
А.Ю. за участю представників сторін:
від позивача Кузнєцов О.О. розглянувши
у відкритому судовому засіданні у
місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом
Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до
Нікопольського комунального
підприємства "Нікопольтеплоенерго" про
стягнення 280219,00грн., -

ВСТАНОВИВ:

05.08.2014 року Нікопольська об'єднана
державна податкова інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області звернулася
з позовом до Нікопольського
комунального підприємства
"Нікопольтеплоенерго" та просить
стягнути кошти відповідача з рахунків
підприємства, відкритих у банківських
установах до бюджету держави на суму
податкового боргу по платежу - "податок
на додану вартість" в розмірі 353808.45грн.
(в тому числі пеня 73589,45грн.).

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідач
перебуває на обліку у Нікопольській
об'єднаній державній податковій
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області та має податковий борг з
податку на додану вартість у сумі 280
219,00грн., який виник в результаті
несплачених грошових зобов'язань,
самостійно визначених відповідачем у
податковій декларації за травень 2014р.
у розмірі 280 219,00грн. Податковою
інспекцією вживалися заходи щодо
примусового стягнення податкового
боргу та у відповідності до вимог ст. 59
Податкового кодексу України на адресу
відповідача було направлено першу
податкову вимогу від 03.12.2004р. за №1/827 та
другу податкову вимогу від 11.12.2005р. №2/4,
які отримані особисто керівником
відповідача. У відповідності до вимог
п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України у
разі якщо після направлення (вручення)
податкової вимоги сума податкового
боргу змінилася, але податковий борг не
був погашений в повному обсязі,
податкова вимога додатково не
надсилається (не вручається). У зв'язку
з тим, що відповідачем не було вжито
заходів щодо погашення податкового
боргу з податку на додану вартість,
позивач просить стягнути
вищезазначену суму боргу з відповідача
у судовому порядку.

Представник позивача в судовому
засіданні 27.08.2014р. надав уточнення до
позовних вимог, згідно до яких позовні
вимоги в частині стягнення суми боргу у
розмірі 280219,00грн. за податковою
декларацією з ПДВ за травень 2014р.
просив задовольнити, а в частині
стягнення з відповідача пені в сумі
73589,45грн. - просив залишити без розгляду
на підставі п.5. ч.1 ст.155 КАС України у
зв'язку з доопрацюванням зазначеної
суми.

Ухвалою суду від 27.08.2014р. заява позивача
про відкликання позовних вимог в
частині стягнення пені в сумі 73589,45грн.
задоволена та позовні вимоги позивача
в частині стягнення пені - залишено без
розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.155 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про дату, час і місце розгляду
справи повідомлений належним чином
14.08.2014р. та 22.08.2014р. у відповідності до
вимог ст.ст. 35,38 Кодексу
адміністративного судочинства
України, що підтверджується наявними у
справі звітом про електронне
відправлення та повідомленням про
вручення поштового відправлення (а.с. 19,
21).

27.08.2014р. відповідач надав до канцелярії
суду відзив на адміністративний позов,
в якому зазначив, що вказаний
податковий борг по ПДВ виник у
відповідача у зв'язку зі скрутним
фінансовим станом підприємства та
арештом розрахункових рахунків
підприємства, з адміністративним
позовом погоджується в частині
прострочення оплати податкового
зобов'язання по податку на додану
вартість та зобов'язується проводити
платежі по зобов'язанням, а також
просив здійснювати розгляд зазначеної
справи в порядку письмового
провадження у відповідності до ст.122
КАС України.

Згідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.
Враховуючи наведене, заявлене
відповідачем клопотання про розгляд
справи у письмовому провадженні,
строки розгляду і вирішення справи,
встановлені ст.122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
відповідача з урахуванням поданого
ним відзиву на позов згідно до вимог ч.4
ст.122 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Заслухавши представника позивача, який
брав участь у судовому засіданні,
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази у
сукупності з нормами чинного
законодавства України, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
задоволення позову, виходячи з
наступного.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що суб'єктом владних
повноважень - є орган державної влади
орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
позивачем є особа, на захист прав,
свобод та інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду, а також
суб'єкт владних повноважень, на
виконання повноважень якого подана
позовна заява до адміністративного
суду.

Частиною 2 ст. 5 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема, спори за зверненням суб'єкта
владних повноважень у випадках,
встановлених Конституцією та законами
України.

З 01.01.2011р. набрав чинності Податковий
кодекс України.

Відповідно до п.п.20.1.34 п.20.1 ст. 20
Податкового кодексу України № 2755-VІ від
02.12.2010р. контролюючі органи мають право
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках,
обслуговуючих такого платника, на суму
податкового боргу або його частини.

Тобто, позивач - контролюючий орган
державної податкової служби є
суб'єктом владних повноважень, який у
спірних правовідносинах реалізує
надані йому владні управлінські
функції та має право звертатися до суду
з відповідними позовними вимогами щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг.

Судом встановлено, що Нікопольське
комунальне підприємство
"Нікопольтеплоенерго" 12.09.2002р.
зареєстровано як юридична особа за
адресою: 53213, Дніпропетровська область,
м.Нікополь, проспект Трубників, буд.12А
та знаходиться на податковому обліку
як платник податків у Нікопольській
об'єднаній державній податковій
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області, що підтверджується копією
Витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на 07.02.2014р. (а.с.
6-8).

Нікопольське комунальне підприємство
"Нікопольтеплоенерго" має податковий
борг по податку на додану вартість
перед бюджетом у розмірі 280 219,00грн., що
підтверджується розрахунком
заборгованості відповідача станом на
09.07.2014р. (а.с.5).

Із наявних в матеріалах справи доказів
вбачається, що відповідач засобами
електронного зв'язку із застосуванням
електронного підпису згідно договору
№87/28-4 від 15.04.2010р. подав до Державної
податкової інспекції 16.06.2014р. податкову
декларацію з податку на додану
вартість за травень 2014р. на суму 280
219,00грн. (а.с. 8-9, 10-11).

За п.203.1 ст.203 Податкового кодексу
України податкова декларація
подається за базовий звітний
(податковий) період, що дорівнює
календарному місяцю, протягом 20
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

П.203.2 ст.204 Податкового кодексу України
передбачає, що платник податку
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого
пунктом 203.1 цієї статті для подання
податкової декларації.

Відповідно до ст.54 Податкового кодексу
України платник податків самостійно
обчислює суму податкового та/або
грошового зобов'язання та/або пені, яку
зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового
кодексу України платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації.

Таким чином, з урахуванням зазначених
норм відповідач повинен був сплатити
суму грошового зобов'язання за
вказаною податковою декларацією з ПДВ
за травень 2014р. у строк до 30.06.2014 року,
отже податковий борг виник 01.07.2014р.

Як свідчать матеріали справи,
податковий борг виник у відповідача ще
у 2004р.

Згідно до ст.6 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» №2181
(чинного на момент виникнення
податкового боргу) у разі коли платник
податків не сплачує узгоджену суму
податкового зобов'язання в
установлені строки, податковий орган
надсилає такому платнику податків
податкові вимоги.

Так, на виконання вимог ст.6 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», з метою вжиття заходів щодо
погашення податкового боргу
податковою інспекцією було направлено
на адресу відповідача першу податкову
вимогу №1/827 від 03.02.2004р. на суму
142655,98грн. та другу податкову вимогу №2/4
від 11.01.2005р. на суму 441588,65грн., які
отримані відповідачем, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи корінцями відповідних
податкових вимог (а.с.12, 13).

Зазначені податкові вимоги залишилися
не виконані відповідачем у встановлені
законодавством строки.

У відповідності до п. 59.5 ст. 59
Податкового кодексу України у разі,
якщо у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення.

Згідно п. 60.6 ст. 60 Податкового кодексу
України у разі, якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений у
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

Підпунктом 14.1.175 ст. 14 Податкового
кодексу України визначено, що
податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Статтями 16, 36 Податкового кодексу
України визначено, що платники
податків зобов'язані сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких грунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
за змістом ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідач у відзиві на позов суму
податкового боргу визнав, однак
доказів погашення податкового боргу у
встановлені законом строки в сумі 280
219,00грн. суду не надав.

Згідно до вимог ч.3 ст. 112 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі повного визнання відповідачем
адміністративного позову і прийняття
його судом приймається постанова про
задоволення адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене, суд
приходить до висновку про наявність
підстав для задоволення даного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд виходить із того, що
відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах, у яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 160, 161,
162, 163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Нікопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області до Нікопольського
комунального підприємства
"Нікопольтеплоенерго" про стягнення 280
219,00грн. - задовольнити.

Стягнути кошти з розрахункових
рахунків Нікопольського комунального
підприємства "Нікопольтеплоенерго"
(53213, Дніпропетровська область,
м.Нікополь, проспект Трубників, буд.12А,
) на користь Державного
бюджету України (р/р 3195 УДК у
Дніпропетровській області, МФО805012) - в
рахунок погашення податкового боргу з
податку на додану вартість у розмірі 280
219 грн. 00 коп. (двісті вісімдесят тисяч
двісті дев'ятнадцять гривень 00 коп).

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги до суду першої
інстанції з одночасним направленням
копії апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня проголошення постанови або
протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови відповідно
до вимог ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку та у строки, передбачені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений
- 01.09.2014р.

Суддя С.О.
Конєва