Справа № 872/13145/13
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 липня 2014 рокусправа № 804/7936/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим
Ю.М. ,

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1 (довіреність
від 03 червня 2013 року),

відповідача: - Максимової А.І.
(довіреність від 20 вересня 2013 року),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
червня 2013 року

у справі № 804/7936/13-а

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до державної податкової інспекції у
Кіровському районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся у
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з позовом до
державної податкової інспекції у
Кіровському районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби про визнання
нечинним та скасування податкового
повідомлення-рішення від 24 травня 2013
року №2, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб, за основним
платежем на 30531,8 гривень та застосовано
штрафну санкцію у сумі 7395,14 гривень.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
червня 2013 року позовні вимоги
задоволені.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, державна податкова
інспекція у Кіровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області подала апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення судом
норм матеріального права, просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Судом апеляційної інстанції, на
підставі клопотання, допущено
процесуальне правонаступництво
сторони відповідача державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби правонаступником
державною податковою інспекцією у
Кіровському районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

У судовому засіданні представник
державної податкової інспекції у
Кіровському районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області наполягає
на доводах та вимогах апеляційної
скарги.

Представник фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 заперечує проти задоволення
апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
податковим органом проведено
документальну планову виїзну
перевірку дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 за період з 01
липня 2010 року по 31 грудня 2012 року, за
результатом якої, складено акт від 16
квітня 2013 року № 793/17/НОМЕР_1 (т. 1 а.с.
12-129).

За висновками перевірки, встановлені
порушення:

- правочини, укладені між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 та
товариствами з обмеженою
відповідальністю «Ник 7» (у червні,
липні 2012 року), «Спецагроресурс» (у
серпні-жовтні 2012 року), фірмою
«Валісей» (у грудні 2010 року),
«Будгарантсервіс» (у квітні 2011 року),
ПВКФ «РОЗС» (у березні-травні 2012 року),
відповідно до статтей 203, 215 Цивільного
кодексу України є нікчемними та
недійсними, так як не спричиняють
реального настання правових наслідків,
передбачених статтями 655,665,656
Цивільного кодексу України, і в силу
статті 216 Цивільного кодексу України не
створюють юридичних наслідків, крім
тих, що пов'язані з їх недійсністю в
частині оподаткування податком на
додану вартість безтоварних операцій
по ланцюгу постачання товару,
робіт/послуг з контрагентами
постачальниками та контрагентами
покупцями;

- порушення вимог частини 5 статті
203, частин 1, 2 статті 215, статтей 216, 662, 655
та 656 Цивільного кодексу України в
частині недодержання в момент вчинення
правочину вимог, які не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ними по правочинах, в
результаті чого завищено дохід у 2010
році на 103310 гривень, у 2011 році на 23285
гривень, у 2012 році на 488465 гривень, та
завищено витрати в 2010 році на 95290
гривень, у 2011 році на 20950 гривень, у 2012
році на 439480 гривень;

- порушення вимог статті 13 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян» та
статті 177 Податкового кодексу України,
в результаті чого занижено податок від
здійснення підприємницької діяльності
на загальну суму 30531,80 гривень, у тому
числі за 2010 рік на суму 951,25 гривень, за
2011 рік на суму 17586,10 гривень, за 2012 рік на
суму 11994,45 гривень.

24 травня 2013 року податковим органом на
підставі акту перевірки, згідно із
підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та
пункту 123.1 статті 123 Податкового
кодексу України прийнято податкове
повідомлення-рішення № , яким
збільшено суму грошового зобов'язання
позивача за платежем - податок на
доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування: за основним
платежем на 30531,80 гривень та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) на 7395,14 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із
неправомірності визначення податковим
органом позивачу грошових зобов'язань.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з висновком суду першої
інстанції та зазначає наступне.

Згідно з пунктом 177.1 статті 177
Податкового кодексу України доходи
фізичних осіб-підприємців, отримані
протягом календарного року від
провадження господарської діяльності,
оподатковуються за ставками,
визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього
Кодексу.

Відповідно до пункту 177.2 статті 177
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної
особи-підприємця.

Пунктом 177.3 статті 177 Податкового
кодексу України встановлено, що для
фізичної особи-підприємця,
зареєстрованого як платник податку на
додану вартість, не включаються до
витрат і доходу суми податку на додану
вартість, що входять до ціни придбаних
або проданих товарів (робіт, послуг).

Згідно з пунктом 177.4 статті 177
Податкового кодексу України до
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.

Пунктом 177.5 статті 177 Податкового
кодексу України визначено, що фізичні
особи-підприємці подають до органу
державної податкової служби податкову
декларацію за місцем своєї податкової
адреси за результатами календарного
року у строки, встановлені цим Кодексом
для річного звітного податкового
періоду, в якій також зазначаються
авансові платежі з податку на доходи.

Відповідно до статті 13 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян»
(чинного до 01 січня 2011 року), згідно з
цим розділом Декрету оподаткуванню
підлягають доходи громадян, одержані
протягом календарного року від
здійснення підприємницької діяльності
без створення юридичної особи, а також
інші доходи громадян, не передбачені як
об'єкти оподаткування у розділах II та III
цього Декрету. Оподатковуваним доходом
вважається сукупний чистий доход,
тобто різниця між валовим доходом
(виручки у грошовій та натуральній
формі) і документально підтвердженими
витратами, безпосередньо пов'язаними з
одержанням доходу. Якщо ці витрати не
можуть бути підтверджені
документально, то вони враховуються
податковими органами при проведенні
остаточних розрахунків за нормами,
визначеними Головною державною
податковою інспекцією України за
погодженням з Міністерством економіки
України та Державним комітетом України
по сприянню малим підприємствам та
підприємництву. До складу витрат,
безпосередньо пов'язаних з одержанням
доходів, належать витрати, які
включаються до складу валових витрат
виробництва (обігу) або підлягають
амортизації згідно з Законом України
«Про оподаткування прибутку
підприємств».

Статтею 1 «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
визначено, що первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Отже, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Відповідно до абзацу 11 зазначеної
статті Закону первинний документ -
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми) дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарські операції.

Відповідно до вимог пункту 1.2 статті 1,
пункту 2.1 статті 2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 05.06.1995
р. за № 168/704, первинні документи - це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2.1
зазначеного Положення господарські
операції - це факти підприємницької та
іншої діяльності, що впливають на стан
майна, капіталу, зобов'язань і
фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те,
що будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичне здійснення
господарської операції відсутнє,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені законодавством.

З урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Відповідно до матеріалів справи, між
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3
(покупець) та ПВКФ «РОЗС» (постачальник)
укладено договори купівлі-продажу
товарів, робіт та послуг від 12 березня
2013 року №12/03-157, №12/03-166, №12/03-165, №12/03-164,
№12/03-156, №12/03-158, №12/03-161, згідно яких
постачальник продає, а покупець купує
шафи, скрині електричні, рубильники,
колодки підключення, ЛБ-18, ЛБ-36, ЛБ-80,
шину мідну, світильники, шину
алюмінієву (т. 151-152, 155-156, 161-162, 165-166, 171-172,
175-178).

Між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3
(покупець) та товариством з обмеженою
відповідальністю «НИК 7» (постачальник)
укладено договори купівлі-продажу
товарів, робіт та послуг від 11 травня 2012
року №11/05-158, №11/05-160, №21/05, №16/05-250,
№16/05-253, №11/05-157, №11/05-162, №11/05-165, згідно
яких покупець купує світильники,
трансформатори, будівельні матеріали,
електроустаткування, апаратуру
електричну низьковольтну, шафи, скрині
електричні, діелектричні рукавиці,
боти, колодки підключення, тощо (т. 1 а.с.
185-186, 189-190, 193-194, 197-198, 203-204, 215-216, 223-224, 231-232).

Між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3
(покупець) та товариством з обмеженою
відповідальністю «Спецагроресурс»
(постачальник) укладено договори
купівлі-продажу товарів, робіт та
послуг від 14 серпня 2012 року №14/08-333, від
05 вересня 2012 року №05/09-32, від 13 вересня
2012 року №13/09-250, від 24 вересня 2012 року
№24/09-253, від 17 жовтня 2012 року №17/10-159,
згідно яких постачальник продає, а
покупець купує електролічильники
Дельта, НІК, руберойд РКК-350Б 10М,
кабельні муфти, апаратуру електричну,
щити освітлювальні та шафи розподільчи
(т. 1 а.с.244-245, 252-253, 256-257, 262-263, 268-269).

Письмового договору між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 (покупець) та
товариством з обмеженою
відповідальністю фірмою «Валісей»
(постачальник) на поставку товарів
позивачем не надано. Відповідно до
копій податкових та видаткових
накладних (грудень 2010 року) підприємцю
поставлявся наступний товар: муфти,
світильники, проводи, кабелі-канали,
контакторів, плоскогубці, знаки по
електробезпеці, прибори ЛК-220,
рукавички діелектричні, лампи,
стартери, лічильник, колодки,
автоматичні вимикачі, пускачі,
наконечники, перемикачі, тен, датчики
температур, дроти, розетки, муфти,
оргскло, трансформатори току, шафи (т. 1
а.с. 131-142).

Письмового договору між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 (покупець) та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Будгарантсервіс»
(постачальник) на поставку товару
позивачем не надано. Відповідно до
копій податкових та видаткових
накладних (квітень 2011 року) підприємцю
поставлявся наступний товар:
синтофлекс, стрічки кіперні, шнури,
плівка, лак, лакотканина, трубки,
кабельна муфта, трансформатори струму
(т. 1 а.с. 146-150).

Судом досліджені копії накладних,
податкових накладних, платіжних
доручень, складених на виконання
вказаних відносин.

Також, матеріали містять копії:
договорів поставки товару від 06
березня 2012 року № 157-12-т, № 166-12-т, №
165-12-т, № 164-12-т, № 156-12-т, № 158-12-т, № 161-12-т,
№ 165-12-т, № 250-12-т, № 162-12-т, № 159-12-т
договору про закупівлю товарів за
державні кошти № 253-12-т від 23 травня 2012
року, договорів поставки № 333-12-т від
08.08.2012 року, укладених між позивачем
(постачальник) та міським комунальним
підприємством «Дніпропетровські
міські теплові мережі» (покупець),
накладних, податкових накладних,
довіреностей міського комунального
підприємства «Дніпропетровські міські
теплові мережі» на отримання товару
від фізичної особи-підприємця ОСОБА_3.

Завданням адміністративного суду є
перевірка правомірності (легальності)
дій, рішень суб'єкта владних
повноважень з огляду на чіткі критерії,
які зазначені у частині 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України з урахуванням закріпленого
статтею 9 Кодексу адміністративного
судочинства України принципу
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Виходячи з вищезазначених норм при
розгляді справ пов'язаних із
встановлення реальності характеру
вчинених правочинів колегія суддів
зазначає, що дослідженню підлягають
усі первинні документи, які належить
складати залежно від певного виду
господарської операції, - договори,
акти виконаних робіт, документи про
перевезення, зберігання товарів тощо, а
також судом перевіряються фізичні,
технічні та технологічні можливості
певної особи до вчинення тих чи інших
дій, що становлять зміст господарської
операції, як-от: наявність
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, у тому числі транспортних
засобів для перевезення або
виробництва, приміщень для зберігання
товарів тощо, якщо такі умови необхідні
для здійснення певної операції;
можливість здійснення операцій з
відповідною кількістю певного товару у
відповідні строки з урахуванням
терміну його придатності, доступності
на ринку тощо; наявність відповідних
ліцензій та інших дозвільних
документів, що необхідні для ведення
певного виду господарської діяльності.

За наявними у матеріалах справи
копіями договорів (купівлі-продажу,
поставки товару) між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 та
контрагентами, саме контрагенти
обтяжені умовою здійснення поставок
товарів.

Документально не підтверджується факт
передачі товарів від продавців покупцю
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3.

У судовому засіданні представник
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3,
пояснив, що поставка товарів -
транспортування здійснювалося
безпосередньо від товариств з
обмеженою відповідальністю «Ник 7»,
«Спецагроресурс», фірма «Валісей»,
«Будгарантсервіс», ПВКФ «РОЗС» до
складу міського комунального
підприємства «Дніпропетровські міські
теплові мережі». Роль фізичної
особи-підприємця у постачанні товарів
пояснити не зміг.

Тобто, фактично, реальні господарські
операції відбувалися між товариствами
з обмеженою відповідальністю «Ник 7»,
«Спецагроресурс», фірмою «Валісей»,
«Будгарантсервіс», ПВКФ «РОЗС» та
міським комунальним підприємством
«Дніпропетровські міські теплові
мережі», хоча первинні документи
складалися про участь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 у ланцюзі
постачання товарів, з метою
безпідставного отримання останнім
позитивної різниці між ціною продажу
та ціною покупки.

Установлені судом обставини справи,
свідчать про відсутність реальності
господарських операцій з
купівлі-продажу товарів, поставок
товарів між позивачем та товариствами
з обмеженою відповідальністю «Ник 7»,
«Спецагроресурс», фірмою «Валісей»,
«Будгарантсервіс», ПВКФ «РОЗС»,
оскільки відносини, що склалися між
ними не мають встановлених ознак таких
операцій, та не відповідають меті
позивача, як суб'єкта підприємницької
діяльності, щодо одержання прибутку на
підставі та у порядку встановленому
чинним законодавством України.

З урахуванням викладеного, суд
апеляційної інстанції погоджується з
позицією податкового органу щодо
недоведеності позивачем реальності
виконання операцій з купівлі продажу
товарів, поставок товарів з
товариствами з обмеженою
відповідальністю «Ник 7»,
«Спецагроресурс», фірмою «Валісей»,
«Будгарантсервіс», ПВКФ «РОЗС», що
виключає правомірність відображення
цих операцій у податковому обліку.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про те, що судом першої
інстанції ухвалено рішення при
неповному з'ясуванні обставин справи,
що призвело до неправильного вирішення
справи, з порушенням норм
матеріального права, що є підставою для
скасування постанови суду з прийняттям
нової постанови про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 207, 212
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області -
задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
червня 2013 року - скасувати.

Відмовити у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим