Справа № 473/4197/14-а
Суддя: Вуїв О. В.
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/4197/14-а
ПОСТАНОВА

іменем України

"22" вересня 2014 р. Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області в складі: головуючого - судді
Вуїва О.В.,

при секретарі - Заблоцькій М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Вознесенську
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до начальника відділу Державної
автомобільної інспекції з
обслуговування міста Вознесенська та
Вознесенського району Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Миколаївській області Домущея Олега
Володимировича про скасування
постанови про накладення
адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся в
порядку адміністративного судочинства
до суду з позовною заявою до
начальника Вознесенського ВДАЇ УМВС
України в Миколаївській області
Домущея О.В. про скасування постанови
про накладення адміністративного
стягнення.

В обґрунтування позову зазначав, що 05
та 06 серпня 2014 року інспектор
Вознесенського ВДАЇ УМВС України в
Миколаївській області Петров О.А. склав
відносно нього два протоколи про
адміністративні правопорушення.

Згідно протоколів позивач, будучи
відповідальною особою - керівником
філії «Вознесенський райавтодор» -
порушив вимоги правил, норм і
стандартів при утриманні
автомобільних доріг Р-06, Р-55, Т-1511,
С-11, що виразилося у наявності
пошкоджень проїзної частини,
пошкоджень або відсутності дорожних
знаків, крім цього 05 серпня 2014 року на
автодорозі О-150705 не погодив з органами
ДАЇ проведення дорожніх робіт, чим
порушив вимоги п.п. 1.5, 3.1.1, 3.1.7, 3.1.8, 4.1.1,
4.1.2, 32.1 ПДР України.

На підставі протоколів 29 серпня 2014 року
відповідачем було винесено постанову,
якою ОСОБА_1 було визнано винним у
скоєнні адміністративних
правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.
140 КУпАП та на нього накладено
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1
020 грн.

Позивач вважав, що постанова є
незаконною, оскільки він не є суб'єктом
адміністративних правопорушень,
передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 140 КУпАП, не
отримував від власника автодороги
відповідного завдання на усунення
порушень та фінансування, а тому просив
про її скасування.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явився, проте надав суду письмову
заяву про розгляд справи без його
участі, свої вимоги підтримує в повному
обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, направивши на адресу суду
заяву про розгляд справи без його
участі, а також заперечення проти
позову в якому вказував на
правомірність оскаржуваної постанови
та відсутність підстав для її
скасування.

Суд вважав можливим провести розгляд
справи без участі сторін, оскільки
матеріали містять достатні відомості,
необхідні для прийняття рішення.

Дослідивши матеріали справи та
матеріали отриманої від відповідача
адміністративної справи, суд прийшов
до наступного.

Відповідно до протоколів за 05 та 06
серпня 2014 року та постанови серії ПС1 №
634669 позивач, будучи відповідальною
особою - керівником філії
«Вознесенський райавтодор» - порушив
вимоги правил, норм і стандартів при
утриманні автомобільних доріг Р-06, Р-55,
Т-1511, С-11, що виразилося у
наявності пошкоджень проїзної частини,
пошкоджень або відсутності дорожних
знаків, крім цього 05 серпня 2014 року на
автодорозі О-150705 не погодив з органами
ДАЇ проведення дорожніх робіт, чим
порушив вимоги п.п. 1.5, 3.1.1, 3.1.7, 3.1.8, 4.1.1,
4.1.2, 32.1 ПДР України.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1
було визнано винним у скоєнні
адміністративних правопорушень,
передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 140 КУпАП та на
нього накладено стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 1 020 грн.

З протоколів про адміністративні
правопорушення вбачається, що під час
вирішення питання про притягнення його
до відповідальності ОСОБА_1 проти цього
заперечував та зазначав, що очолювана
ним підрядна організація перебуває в
договірних відносинах з службою
автомобільних доріг в Миколаївській
області, у віданні якої перебувають
вказані в протоколі дороги і всі роботи
по їх утриманню виконуються лише на
підставі погоджених з ДАЇ щомісячних
планів-завдань з поточного та
експлуатаційного утримання, які
власником доріг доводяться для
виконання та в межах бюджетного
фінансування.

Однак суб'єкт владних повноважень
вказаних заперечень не прийняв до
уваги та не перевірив.

При цьому останнім не прийнято до
уваги, що відповідно до ст. 10 Закону
України від «Про автомобільні дороги»
автомобільні дороги загального
користування знаходяться у віданні
Служби автомобільних доріг та її
регіональних підрозділів.

До компетенції служби (як органу
управління автодорогами) входить їх
утримання та облаштування,
забезпечення безпечних умов руху
транспортних засобів, забезпечення
технічного нагляду за станом
автомобільних доріг, організація
ремонту та реконструкції за
встановленими для них державними
стандартами і нормами, виявлення
аварійно-небезпечних місць (ділянок) і
здійснення заходів щодо їх ліквідації
(ст. 11 Закону України «Про автомобільні
дороги»).

Згідно ст. 9 Закону України «Про
дорожній рух» до компетенції власників
автомобільних доріг або уповноважених
ними органів у сфері дорожнього руху
належить розробка програм та
здійснення заходів щодо розвитку,
вдосконалення, ремонту та утримання у
безпечному для дорожнього руху стану
доріг, вулиць, забезпечення безпечних
умов дорожнього руху, передача права на
експлуатаційне утримання доріг іншим
юридичним особам, виділення необхідних
коштів на ремонт та утримання
автомобільних доріг, термінове
усунення ушкоджень на автомобільних
дорогах.

Відповідно до статті 40 Закону України
«Про автомобільні дороги»
фінансування будівництва,
реконструкції, ремонту та утримання
автомобільних доріг загального
користування визначаються згідно з
законами України про Державний бюджет
на відповідний рік та іншими
нормативно-правовими актами.

Власники автомобільних доріг, винні у
порушенні цього Закону, несуть
відповідальність згідно із законом (ст.
49 Закону України «Про автомобільні
дороги»).

Власники доріг, вулиць та
залізничних переїздів або
уповноважені ними органи несуть
відповідальність за створення
безпечних умов руху на дорогах, вулицях
та залізничних переїздах, що
знаходяться у їх віданні (ст. 24 Закону
України «Про дорожній рух»).

Зокрема, орган державного управління
автомобільними дорогами загального
користування відповідає за стан
автомобільних доріг загального
користування відповідно до діючих норм
та фінансування, якість робіт з
проектування, будівництва,
реконструкції, ремонту та утримання
автомобільних доріг загального
користування, цільове використання
бюджетних коштів на будівництво,
реконструкцію, ремонт та утримання
автомобільних доріг загального
користування тощо (ст. 13 Закону України
«Про автомобільні дороги).

Філія «Вознесенський райавтодор» не є
власником автодоріг Миколаївської
області (органом управління
автодорогами), а є підрядною
організацією і працює згідно завдань
Служби автодоріг в Миколаївській
області та в межах виділених бюджетних
коштів.

Посадовими особами при складанні
протоколів про адміністративні
правопорушення та при винесенні
постанови не було проведено
розмежування повноважень та
відповідальності між власником
дорожнього об'єкта або уповноваженого
ним органу та дорожньо-експлуатаційною
організацією, не з'ясовувалося чи на
час виявлення правопорушення
державною службою автомобільних доріг
в Миколаївській області давалося
завдання підряднику щодо усунення
порушень та чи виділялися на ці цілі
кошти філії «Вознесенський
райавтодор», що має суттєве значення
для вирішення справи, а тому останні
прийшли до передчасного висновку про
винність відповідача у скоєнні
адміністративних правопорушень.

Таким чином суб'єкт владних
повноважень мав би, використовуючи
свої повноваження, зібрати докази, які
б підтверджували наявність складу
правопорушень, винність ОСОБА_1 та
спростовували свідчення позивача, але
таких доказів до протоколу та
постанови долучено не було.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного
Суду від 23 грудня 2005 року № 14 «Про
практику застосування судами України
законодавства у справах про деякі
злочини проти безпеки руху та
експлуатації транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на
транспорті» встановлено, що зміст
постанови має відповідати вимогам,
передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній,
зокрема, необхідно навести докази, на
яких ґрунтується висновок про вчинення
особою адміністративного
правопорушення та зазначити мотиви
відхилення інших доказів, на які
посилався правопорушник, чи
висловлених останнім доводів.

У відповідності до ст. 288 КУпАП
встановлено, що постанову в справі про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржено в суд, у порядку,
визначеному Кодексом
адміністративного судочинства
України, з особливостями,
встановленими цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 162 КАС України надано
адміністративному суду повноваження
на прийняття іншої постанови (не
передбаченої переліком частини 2) , яка
б гарантувала дотримання і захист прав,
свобод людини і громадянина у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

За змістом ст. 293 КУпАП під час розгляду
позову перевіряється законність і
обґрунтованість винесеної постанови і
приймається одне з таких рішень:
залишення постанови без зміни;
скасування постанови і надсилання
справи на новий розгляд; скасування
постанови і закриття справи; зміна
заходу стягнення в межах, передбачених
нормативним актом про
відповідальність за адміністративне
правопорушення, з тим, однак, щоб
стягнення не було посилено.

За такого, враховуючи необхідність
з'ясування додаткових обставин з метою
винесення відповідачем законного та
обґрунтованого рішення, постанова про
адміністративне правопорушення
підлягає скасуванню, а справа -
направленню на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 158-163, 167, 171-2 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову серії ПС1 №634669 від 29 серпня
2014 року про адміністративні
правопорушення, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.
140 КУпАП відносно ОСОБА_1 скасувати, а
справу направити на новий розгляд.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Суддя:
О.В. Вуїв