Справа № 750/9633/14
Суддя: Литвиненко І. В.
Дата ухвалення: 2014-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/9633/14
Провадження № 2-а/750/548/14
19 вересня 2014 року
суддя Деснянського районного суду м.
Чернігова, Литвиненко І.В., розглянувши
матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до
Чернігівської міської ради,
реєстраційної служби Чернігівського
міського управління юстиції про
визнання недійсним акту на право
власності на земельну ділянку та
скасування свідоцтва про право
власності на земельну ділянку,-
третя особа -ОСОБА_3,-
18.09.2014 року позивач звернувся до
суду із позовною заявою до
Чернігівської міської ради,
реєстраційної служби Чернігівського
міського управління юстиції про
визнання недійсним акту на право
власності на земельну ділянку та
скасування свідоцтва про право
власності на земельну ділянку.
Відповідно до змісту
резолютивної частини позовної заяви
позивач просить суд визнати недійсним
державний акт на право власності на
земельну ділянку, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3,
зареєстрований у книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею, а
також просить зобов'язати реєстраційну
службу Чернігівського міського
управління юстиції скасувати
свідоцтво на право власності серії САК
№ 2220003 від 31.07.2014 року.
Позивач звернувся до суду в порядку
адміністративного судочинства.
Відповідно до ч. 2 ст. 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
1) спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
2) спори з приводу прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби;
3) спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень;
4) спори, що виникають з приводу
укладання, виконання, припинення,
скасування чи визнання нечинними
адміністративних договорів;
5) спори за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України;
6) спори щодо правовідносин, пов'язаних
з виборчим процесом чи процесом
референдуму. Відповідно до ч. 1 статті 15
ЦПК України суди розглядають у порядку
цивільного судочинства справи щодо:
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин;
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання юрисдикції
загальних судів та визначення
підсудності цивільних справ» № 3 від 01
березня 2013 року свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, видане
відповідно до закону, належить до
документів, на підставі яких згідно зі
статтею 19 Закону України від 01 липня 2004
року № 1952-IV «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» провадиться реєстрація
права власності, яке вони посвідчують.
У зв'язку із цим суд відповідно до
частини першої статті 21, статті 393 ЦК
визнає незаконним і скасовує такий акт,
виданий владним органом, повністю або
частково, якщо він суперечить актам
цивільного законодавства та порушує
цивільні права або інтереси. Такі спори
за участю фізичних осіб розглядаються
в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання юрисдикції
загальних судів та визначення
підсудності цивільних справ» № 3 від 01
березня 2013 року При вирішенні питань,
пов'язаних із компетенцією судів у
спорах, що виникають із земельних
відносин, судам слід ураховувати
роз'яснення, викладені в пунктах 2 і 3
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ" (із змінами і
доповненнями, внесеними згідно з
постановою Пленуму Верховного Суду
України від 19 березня 2010 року № 2), а
також Рішення Конституційного Суду
України від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у
справі за конституційним поданням
Вищого адміністративного суду України
щодо офіційного тлумачення положень
частини першої статті 143 Конституції
України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12
Земельного кодексу України, пункту 1
частини першої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України. При цьому суди мають виходити
з того, що згідно зі статтями 13 і 14
Конституції України, статтями 177, 181, 324 і
главою 30 ЦК земля та земельні ділянки є
об'єктами цивільних прав, а держава і
територіальні громади через свої
органи беруть участь у земельних
відносинах із метою реалізації
цивільних та інших прав у
приватноправових відносинах, тобто
прав власників земельних ділянок. Отже,
суд має з'ясувати, є спір
приватноправовим або
публічно-правовим; чи виник спір із
відносин, урегульованих нормами
цивільного права, чи пов'язані ці
відносини зі здійсненням сторонами
цивільних або інших майнових прав на
земельні ділянки на засадах рівності;
чи виник спір щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень при реалізації ним
управлінських функцій у сфері
земельних правовідносин.
Відповідно до правової позиції
викладеної у п. 12 постанови пленуму
Вищого адміністративного суду України
«Про окремі питання юрисдикції
адміністративних судів» земельні
спори фізичних чи юридичних осіб з
органом місцевого самоврядування як
суб'єктом владних повноважень,
пов'язані з оскарженням його рішень,
дій чи бездіяльності, належать до
публічно-правових спорів, на які
поширюється юрисдикція
адміністративних судів.
Таким чином, позовні вимоги щодо
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1 на ім'я
ОСОБА_3, зареєстрованого у книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею та
зобов'язання скасувати свідоцтво про
право власності повинна розглядатися у
порядку, передбаченому ЦПК України.
Позивач фактично оскаржує не рішення
органу місцевого самоврядування та не
рішення про державну реєстрацію, а саме
ставить питання про визнання недійсним
та скасування державного акту на право
власності на земельну ділянку,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1 на ім'я
ОСОБА_3, зареєстрованого у книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею та
свідоцтва про право власності серії
САК № 2220003 від 31.07.2014 року, які є
правовстановлюючими документами.

Оскільки між сторонами виник
приватноправовий спір, позовну заяву
ОСОБА_2 до Чернігівської міської ради,
реєстраційної служби Чернігівського
міського управління юстиції про
визнання недійсним акту на право
власності на земельну ділянку та
скасування свідоцтва про право
власності на земельну ділянку не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства

Відповідно до ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 КАС України
суддя відмовляє у відкритті
провадження в адміністративній справі,
якщо заяву не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 18,
ч. 1 ст. 109 КАС України,-

У Х В А Л И В :

відмовити у відкритті провадження по
справі за позовом ОСОБА_2 до
Чернігівської міської ради,
реєстраційної служби Чернігівського
міського управління юстиції про
визнання недійсним акту на право
власності на земельну ділянку та
скасування свідоцтва про право
власності на земельну ділянку.

Ухвала може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали.
Якщо ухвалу було постановлено у
письмовому провадженні або без виклику
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя