Справа № 826/5823/14
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/5823/14
інстанції: Кротюк О.В.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

18 вересня 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Межевича М.В., Старової Н.Е.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м.Києві на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29 травня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м.Києві до Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м.Києві про
скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
м.Києві, звернулась до суду з позовом до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м.Києві (далі - відповідач) про
скасування постанови про накладення
штрафу в розмірі 680,00 грн. ВП № 42357248 від
16.04.2014 року, винесену головним
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м.Києві Магдою С.Г.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29 травня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою
представник Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м.Києві подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі. В своїй
апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
рішення суду, неповне з'ясування всіх
обставин, що мають значення для
вирішення справи, порушення судом норм
процесуального права, що є підставою
для скасування судового рішення

В судове засідання 18 вересня 2014 року
сторони не з'явились, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлені
завчасно та належним чином, в зв'язку
колегія суддів вирішила справу
розглянути в порядку письмового
провадження відповідно до ч.1 ст.197 КАС
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
залишенню без змін, з наступних
підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини справи, наданим
доказам дав правильну правову оцінку і
прийшов до обґрунтованого висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
11.03.2014 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м.Києві Магдою С.Г.
за заявою стягувача відкрито виконавче
провадження №42357248 з виконання
виконавчого листа №826/14375/13-а, виданого
Київським апеляційним
адміністративним судом 14.02.2014 року про
скасування рішення Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві КВ №? 20 від
20.08.2013 року про відмову в реєстрації
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації та зобов'язання Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві вчинити відповідні
дії щодо реєстрації декларації про
готовність об'єкта до експлуатації.

Боржник - Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві, стягувач - ОСОБА_3

Постанова про відкриття виконавчого
провадження містить вимогу: скасувати
рішення Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві КВ №? 20 від 20.08.2013 року про
відмову в реєстрації декларації про
готовність об'єкта до експлуатації та
зобов'язати Інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві вчинити відповідні дії щодо
реєстрації декларації про готовність
об'єкта до експлуатації, а також
боржнику добровільно її виконати в
семиденний строк з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження.

Постанова про відкриття виконавчого
провадження отримана інспекцією 19
березня 2014 року (а.с.5), тобто
добровільно виконати рішення суду
боржник мав до 26 березня 2014 року.

02.04.2014 року до відповідача надійшла
заява позивача від 26.03.2014 року
№7/26-75/2603/05 про закінчення виконавчого
провадження, мотивована тим, що
Інспекція розглянула декларацію
ОСОБА_3 про готовність об'єкта до
експлуатації з урахуванням висновків
суду та, на їх думку, вчинила відповідні
дії щодо її реєстрації, а саме
звернулась до Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України листом з проханням розглянути
питання щодо внесення до Єдиного
реєстру відомостей про готовність
об'єкта до експлуатації.

16.04.2014 року державним виконавцем
винесено постанову ВП №42357248, якою на
Інспекцію за невиконання рішення суду
накладено штраф у розмірі 680,00 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою
державного виконавця позивач
звернувся до суду з зазначеним позовом,
посилаючись на ту обставину, що ним
вчинені всі передбачені законом дії по
постанові про відкриття виконавчого
провадження.

Суд першої інстанції відмовляючи в
задоволенні позовних вимог прийшов до
висновку, що оскаржувана постанова
державного виконавця про стягнення
штрафу прийнята у межах прав та
обов'язків державного виконавця,
передбачених законом, оскільки до
заяви Інспекції про закінчення
виконавчого провадження не було додано
доказів виконання рішення суду зокрема
в частині зобов'язання вчинити
відповідні дії щодо реєстрації
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації. Адже результатом
вчинення всіх дій повинен бути факт
відповідної реєстрації. Натомість
додано лише копію листа до Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України з проханням розглянути питання
щодо внесення до Єдиного реєстру
відомостей про готовність об'єкта до
експлуатації, а тому відсутні підстави
для її скасування.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
оскільки вони знайшли своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи виходячи з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
регулюється Законом України «Про
виконавче провадження» від 21.04.1999 №
606-XIV.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про
виконавче провадження" вимоги
державного виконавця щодо виконання
рішень обов'язкові для всіх органів,
організацій, посадових осіб, фізичних і
юридичних осіб на території України.
Державному виконавцю повинні бути
безоплатно надані у встановлений ним
строк інформація, документи або їх
копії, необхідні для здійснення його
повноважень. Невиконання законних
вимог державного виконавця тягне за
собою відповідальність згідно із
законом.

Ст. 7 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права у
точній відповідності із законом і не
допускати в своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів громадян та
юридичних осіб.

Відповідно до частини 1 ст. 11 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно з
пунктом 1 частини 2 ст. 11 Закону
державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
Законом. Відповідно до пунктів 1,2,13
частини 3 ст. 11 Закону державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право:
проводити перевірку виконання
боржниками рішень, що підлягають
виконанню відповідно до цього Закону;
здійснювати перевірку виконання
юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами,
фізичними особами - підприємцями
рішень стосовно працюючих у них
боржників; накладати стягнення у
вигляді штрафу на фізичних, юридичних
та посадових осіб у випадках,
передбачених законом.

Частиною 5, 7 ст. 12 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
сторони зобов'язані протягом трьох
робочих днів письмово повідомити
державного виконавця про повне чи
часткове самостійне виконання рішення
боржником, а також письмово
повідомляти державного виконавця про
виникнення обставин, що зумовлюють
обов'язкове зупинення виконавчого
провадження, про встановлення
відстрочки або розстрочки виконання,
зміну способу і порядку виконання
рішення, зміну місця проживання чи
перебування (у тому числі про зміну їх
реєстрації) або місцезнаходження, а
боржник - фізична особа - про зміну
місця роботи. Особи, які беруть участь у
виконавчому провадженні, зобов'язані
сумлінно користуватися усіма наданими
їм правами з метою забезпечення
своєчасного та в повному обсязі
вчинення виконавчих дій.

Так, зокрема, з матеріалів справи
вбачається, що боржником було отримано
постанову про відкриття виконавчого
провадження від 19.03.2014 року, що
підтверджується матеріалами справи
(а.с.5).

Згідно ч. 1 ст. 89 ЗУ «Про виконавче
провадження» у разі невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії,
та рішення про поновлення на роботі
державний виконавець виносить
постанову про накладення штрафу на
боржника - фізичну особу від десяти до
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян; на посадових осіб -
від двадцяти до сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на боржника - юридичну особу -
від сорока до шістдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян та встановлює новий строк
виконання.

Як вбачається з постанови про
накладення штрафу ВП № 42357248 від 16.04.2014
року, станом на 16.04.2014 року рішення суду
не виконано, реєстрації не було
проведено, у зв'язку з чим на позивача
накладено штраф у сумі 680 грн.

Разом з тим, колегія суддів не приймає
до уваги доводи апелянта, що позивач
надав копію листа до Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України з проханням розглянути питання
щодо внесення до Єдиного реєстру
відомостей про готовність об'єкта до
експлуатації, так як рішенням суду
зобов'язано позивача вчинити всі
відповідні дії щодо реєстрації
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, а тому результатом
вчинення всіх дій повинен бути факт
прийняття відповідного рішення.

Надана позивачем копія зареєстрованої
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, колегія суддів не
приймає до уваги, так як з неї
вбачається, що декларація
зареєстрована 23 травня 2014 року, однак
оскаржувана постанова винесена
державним виконавцем 16 квітня 2014 року,
тобто становм на дату її винесення
рішення суду було не виконано, в зв'язку
з чим, відповідач правомірно виніс
постанову про накладення штрафу за
невиконання рішення суду.

Також, колегія суддів звертає увагу на
ту обставину, що позивач не надав суду
доказів, що він звертався до державного
виконавця з заявою про встановлення
відстрочки або розстрочки виконання, у
відповідності до ст. 12 Закону.

Стаття 6 Конвенції "Про захист прав та
свобод людини", яка ратифікована
Законом України "Про ратифікацію
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод" від 17.07.1997 року
гарантує неухильність виконання
рішення суду громадянами, юридичними
особами та всіма органами влади
України, до яких відносяться також і
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у місті Чернігові ради.

Таким чином, рішення суду, яке набрало
законної сили повинно бути виконане, а
інші обставини щодо його невиконання
суперечать основним принципам права.

Виходячи з системного аналізу вказаних
норм права, колегія суддів прийшла до
висновку, що оскаржена постанова
державного виконавця про стягнення
штрафу прийнята у межах прав та
обов'язків державного виконавця,
передбачених законом, а тому відсутні
підстави для її скасування.

Надана до суду апеляційної інстанції
копія заяви про роз'яснення судового
рішення, колегія суддів не приймає до
уваги, так як з вказаних документів
вбачається, що позивач звернувся до
суду 30 квітня 2014 року, тобто вже після
винесення постанови ВП №42357248 від 16
квітня 2014 року про накладення штрафу за
невиконання рішення суду.

Таким чином, суд першої інстанції дав
належну оцінку всім обставинам справи
та вірно застосував законодавство, що
регулює ці правовідносини.

Надані докази були оцінені судом
першої інстанції, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Крім того, було оцінено
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, що відповідає
вимогам ст. 86 КАС України.

З огляду на зазначене та беручи до
уваги достатній і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності колегія суддів
дійшла висновку, що викладені у
позовній заяві доводи позивача є
необґрунтованими та, відповідно, його
вимоги такими, що не підлягають
задоволенню.

При цьому апеляційна скарга не містить
посилання на обставини, передбачені
статтями 202 - 204 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за яких рішення суду підлягає
скасуванню.

Доводи, викладені заявником в
апеляційній скарзі були предметом
дослідження суду першої інстанції і не
знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційній скарзі
процесуальні порушення не призвели до
неправильного вирішення справи і не є
підставою для скасування судового
рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційна скарга залишається без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 160, 197, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м.Києві - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 29 травня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі (ч. 5 статті 254 КАС
України). Касаційна скарга на судові
рішення подається безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів після набрання законної
сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
М.В. Межевич

Н.Е. Старова

Головуючий суддя
Земляна Г.В.

Судді:
Межевич М.В.

Старова Н.Е.