Справа № 2а-1883/12/1470
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2014-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а-1883/12/1470

——————————————————————

У Х В А Л А

19 вересня 2014 р.

м.Одеса

Справа № 2а-1883/12/1470

Категорія: 10.1

Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів – Романішина В.Л., Єщенка О.В.

розглянув у порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв» на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 травня 2012 року за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Новоодеському районі Миколаївської області до комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв» про стягнення заборгованості та пені,

В С Т А Н О В И В:

Приймаючи означене рішення, суд першої інстанції вказав, що відповідач несвоєчасно сплатив страхові внески на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, що передбачено п.2 ч.9 ст.106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування». УПФУ було прийняте рішення №512 від 15 листопада 2011 року про стягнення штрафних санкцій і пені, яке не оскаржено але, у встановлені Законом строки, не виконано.

В апеляційній скарзі Підприємство, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, повністю відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач послався на Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування» №2464 від 08 липня 2011 року, що набрав чинності з 01 січня 2011 року за яким ч.9 ст. 196 цього Закону втратила чинність. Тому УПФУ не мало повноважень застосовувати штрафні санкції та нараховувати пеню. Відповідно до абз. 6 п.7 розділу 8 «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування» стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов’язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов’язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. На момент застосування відповідачем штрафних санкцій ч.9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» була єдиною правовою підставою застосування штрафу та пені за прострочення сплати внесків. Таким чином, законодавство, що діяло на 15 листопада 2011 року не передбачало права УПФУ застосовувати штрафи та пеню за прострочення сплати внесків.

В письмових запереченнях УПФУ спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить його залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та зважаючи на з’ясовані обставини, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

За період до 1 січня 2011 року відносини, що виникали між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, регулювалися Законом України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування». Зазначеним Законом визначалися платники страхових внесків, порядок їх нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

Позивач включений до ЄДРПОУ і як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування несе обов'язки з нарахування, обчислення, сплати страхових внесків в установлені строки в повному обсязі.

Згідно з оскаржуваними рішеннями Управлінням встановлено, що позивач не сплатив недоїмку зі сплати страхових внесків, що існувала до 1 січня 2011 року і не погашена (разом із фінансовими санкціями і пенею) на час прийняття цих рішень, до нього на підставі положень статті 106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» застосовано штрафні (фінансові) санкції та нарахована пеня за порушення строків сплати страхових внесків.

Оскільки позивачем не заперечується факт наявності непогашеної і не списаної в установленому порядку недоїмки зі сплати страхових внесків за період до 1 січня 2011 року, спір зводиться до встановлення права Фонду та його органів, зокрема Управління після 1 січня 2011 року нараховувати штрафні санкції і пеню за зазначене в позові порушення.

Згідно з частиною першою статті 106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею (пункт 1); суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій (пункт 2); територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату, яка є виконавчим документом; за рахунок сум, що надходять від страхувальника або від державної виконавчої служби в рахунок сплати недоїмки, погашаються суми недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі, коли страхувальник має несплачену недоїмку, пеню та фінансові санкції і здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій (пункт 5).

Водночас, згідно з вимогами Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування» пункти 1-9 частини першої статті 106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» виключено.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що виключення наведених положень статті 106 з тексту Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» не є підставою вважати, що законодавцем скасовано і відповідальність за вчинення відповідних порушень.

У зв'язку з прийняттям Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування» запроваджена принципово нова система сплати внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Нею передбачені єдиний вид страхового внеску, нова процедура його справляння та нові правила щодо відповідальності за порушення правил нарахування та сплати внеску. При цьому, з аналізу наведеного вище Закону, вбачається, що його правила (окрім прикінцевих та перехідних положень) не поширюються на правовідносини зі сплати страхових внесків за чинними раніше видами соціального страхування. Це означає, що відповідальність, встановлена «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування», передбачається за правопорушення з іншим об'єктом і не може застосовуватись до порушень щодо сплати страхових внесків за діючими раніше видами страхування.

Таким чином, законодавцем запропонована така конструкція спірних відносин, згідно з якою з 1 січня 2011 року справляється новий вид страхових внесків, і регулювання їх сплати здійснюється згідно зі спеціальним нормативним актом «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування». В той же час, регулювання відносин щодо несплачених страхових внесків за попередніми видами страхування здійснюється за правилами законодавства, яке діяло до набрання чинності вказаного Закону (з урахуванням окремих уточнень, внесених цим Законом).

Так, відповідно до абзаців п'ятого та шостого пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування» стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій і пені, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється. На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

У спірному випадку йдеться про невиконання позивачем вимог законодавства щодо сплати страхових внесків за період до 1 січня 2011 року, а це означає, що стягнення заборгованості зі сплати цих внесків має відбуватись відповідно до закону, який діяв у відповідний період - тобто частини першої статті 106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування , зокрема її пунктів 1-9, виключених згідно із Законом «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування».

Аналогічна правова позиція щодо застосування абзацу п'ятого пункту Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування» вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 19 лютого 2013 року у справі № 21-432а12.

При розгляді справи судом правильно застосовані норми матеріального і процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки базуються на невірному трактуванні відповідачем фактичних обставин норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись: ст.. ст..185, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв» - залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 травня 2012 року за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Новоодеському районі Миколаївської області до комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв» про стягнення заборгованості та пені – без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України на протязі двадцяти днів з часу отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді: