Справа № 804/10306/13-а
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2014 рокусправа № 804/10306/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чабаненко С.В.

суддів: Іванова
С.М. Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Лащенко Р.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Відділу
Державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Криворізького міського управління
юстиції Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 04
грудня 2013 р. у справі № 804/10306/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Реєстраційної служби Криворізького
міського управління юстиції
Дніпропетровської області в особі
Відділу державного реєстратора прав на
нерухоме майно Хіхловської Інни
Володимирівни

про визнання протиправним рішення,
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

31 липня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Реєстраційної служби Криворізького
міського управління юстиції
Дніпропетровської області в особі
Відділу державного реєстратора прав на
нерухоме майно Хіхловської Інни
Володимирівни в якому просив:

- визнати рішення відповідача про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень №3857251 від 11 липня 2013 року
протиправним;

- зобов'язати відповідача
зареєструвати ОСОБА_1 право приватної
власності на Ѕ частину квартири
АДРЕСА_1 на підставі дубліката
свідоцтва про право власності на житло,
який був виданий згідно з
розпорядженням управління благоустрою
та житлової політики виконкому міської
ради №427 від 12.06.2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовані
протиправністю та безпідставністю
відмови відповідача у проведенні
державної реєстрації права власності,
оскільки для цього позивачем надано
всі необхідні документи.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 04
грудня 2013 р. у справі № 804/10306/13-а
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Реєстраційної служби Криворізького
міського управління юстиції
Дніпропетровської області в особі
Відділу державного реєстратора прав на
нерухоме майно Хіхловської Інни
Володимирівни про визнання
протиправним рішення, зобов'язання
вчинити певні дії - задоволено
частково.

Визнано рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Криворізького
міського управління юстиції
Дніпропетровської області Хахловської
Інни Володимирівни про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень №3857251 від 11 липня 2013 року
протиправним. Зобов'язано Реєстраційну
службу Криворізького міського
управління юстиції Дніпропетровської
області переглянути питання щодо
реєстрації права власності за ОСОБА_1
прав приватної власності на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1 на підставі дубліката
свідоцтва про право власності на житло,
який був виданий згідно з
розпорядженням управління благоустрою
та житлової політики виконкому міської
ради №427 від 12.06.2013 року. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Постанову суду в частині задоволення
позовних вимог мотивовано
правомірністю дій позивача при
зверненні до державного реєстратора.
Судом зазначено, що останнім дотримано
необхідних вимог законодавства щодо
звернення з заявою про здійснення
реєстраційних дій, надано необхідний
пакет документів.

Відмова у зобов'язанні відповідача
здійснити реєстрацію права власності
обумовлена дискреційним характером
повноважень Державної реєстраційної
служби щодо проведення реєстраційних
дій.

Не погодившись з постановою суду,
Відділом Державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Криворізького міського
управління юстиції Дніпропетровської
області подано апеляційну скаргу,
згідно якої просить скасувати
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 04
грудня 2013 р. у справі № 804/10306/13-а як таку,
що винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Вважає, що суд не врахував, що надані
позивачем документи не містять чіткого
визначення виду власності на частину
квартири, яку позивач намагався
зареєструвати, а тому відмова
державного реєстратора є
обґрунтованою та правомірною.

Сторони, про час і місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином, що підтверджується
повідомленнями про вручення поштового
відправлення, в судове засідання не
з'явились.

Згідно ч. 4 ст. 196 КАС України,
нез'явлення в судове засідання
представників сторін апеляційної
скарги не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази наявні в матеріалах
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вбачає підстави для
задоволення апеляційної скарги,
внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи,
25.10.2003 р. померла ОСОБА_4, яка за життя
була співвласником квартири АДРЕСА_1,
іншим співвласником зазначеної
квартири був позивач. Свідоцтво про
право власності на зазначену квартиру
було видано позивачу та його матері на
підставі розпорядження УЖКГ від 29.06.1994
року, №Ц-1250.

Першочергове свідоцтво було втрачено,
в результаті чого було видано дублікат,
який в подальшому зареєстрований в КП
ДОР "КБТІ", що підтверджується
свідоцтвом про право власності на
житло та витягом про реєстрацію права
власності на нерухоме майно №2763366 від
06.02.2004 року.

Після смерті ОСОБА_4 частини вказаної
квартири перейшла на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 22.05.2012 року, яке було видане
Першою КДНК, за реєстровим №2-627, ОСОБА_5,
що підтверджується відміткою на
зворотному боці дубліката свідоцтва
про право власності та довідкою КП ДОР
"КБТІ" №224088 від 14.12.2012 року.

На підставі розпорядження №427 від
12.06.2013 року позивачем було отримано
дублікат свідоцтва про право власності
на квартиру АДРЕСА_1, на зворотному боці
якого стоїть відмітка про те, що право
власності на Ѕ частку квартири, яка
належала на підставі даного свідоцтва
ОСОБА_4, перейшла ОСОБА_5 і зазначена
підстава такого переходу.

02.07.2013 року позивач звернувся до
Реєстраційної служби Криворізького
міського управління юстиції у
Дніпропетровській області з заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень (щодо права власності).

Разом з зазначеною заявою було подано:
дублікат свідоцтва про право власності
на житло б/н від 29.07.1994 р., видавник:
Управління житлово-комунального
господарства міськвиконкому, видане
згідно з розпорядженням органу
приватизації УЖКГ від 29.06.1994 р. №Ц-1250,
серія та номер: б/н, виданий 21.06.2013,
видавник: Управління благоустрою та
житлової політики виконкому міськради
м.Кривого Рогу, виданий згідно з
розпорядженням УБЖП виконкому
міськради від 12.06.2013 р. №427 технічний
паспорт, серія та номер: б/н, виданий
20.12.2012, видавник: КП ДОР "Криворізьке
БТІ", про що зазначено картці прийому
заяви №3577219, копія якої міститься в
матеріалах справи.

Рішенням державного реєстратора №3857251
від 11.07.2013 року позивачу було
відмовлено у державній реєстрації
права власності форма власності.
Підставою для відмови визначено, що
подані не відповідають вимогам, або не
дають змоги встановити відповідність
прав документам, що їх посвідчують.

Не погодившись з рішенням державного
реєстратора, позивач звернувся до суду.

Дослідивши обставини по справі,
колегія суддів доходить наступних
висновків.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» в
редакції, яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин, державна
реєстрація прав є обов'язковою.
Інформація про права на нерухоме
майно та їх обтяження підлягає
внесенню до Державного реєстру прав.
Держава гарантує достовірність
зареєстрованих прав на нерухоме
майно.

Відповідно до ст..8 вказаного Закону
орган державної реєстрації прав
проводить державну реєстрацію прав
та їх обтяжень або відмовляє у їх
реєстрації.

За правилами ст.ст.15, 16 наведеного
Закону державна реєстрація прав
здійснюється на підставі заяви про
державну реєстрацію прав, яка
подається до органу державної
реєстрації прав, на території якого
розміщений об'єкт нерухомого майна або
більша за площею його частина.

Разом із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
подаються документи, що
підтверджують виникнення, перехід,
припинення відповідних прав, та
документ, що підтверджує оплату послуг
з державної реєстрації прав та їх
обтяжень.

Згідно частини 1 статті 19 Закону № 1952-IV,
державна реєстрація прав проводиться
на підставі:

1) договорів, укладених у порядку,
встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих
органами приватизації наймачам
житлових приміщень у державному та
комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності
або постійного користування на
земельну ділянку у випадках,
встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної
сили;

6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

З наведених вище норм вбачається, що
реєстраційний орган повинен
перевіряти наявність, відсутність
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень та
при наявності таких підстав приймає
рішення про зупинення державної
реєстрації прав або відмовляє в такій
реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, в
заяві про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень, в графі відомості про
право власності, вид спільної
власності визначено, як «спільна
часткова». В той же час відповідно до
дубліката свідоцтва про право
власності на житло від 29.07.1994 року
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 належала дана
квартира на праві спільної сумісної
власності, тобто даним документом вид
права власності визначено як спільна
сумісна власність.

Документ, який би підтверджував факт
виділу часток із спільної сумісної
власності у спільну часткову власність
позивачем не надавався.

Частиною 1 статті 368 Цивільного кодексу
України визначено, що спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною
власністю.

Колегія суддів зазначає, що правом
визначати частки у спільному майні
подружжя державний реєстратор прав
власності на нерухоме майно законом не
наділений.

Згідно із пунктом 12 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 703 від 22
червня 2011 року, під час розгляду заяви
про державну реєстрацію і документів,
що додаються до неї, державний
реєстратор встановлює відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства, а також
відсутність суперечностей між
заявленими та зареєстрованими
речовими правами на нерухоме майно, їх
обтяженнями.

Відповідно до статті 24 Закону № 1952-IV у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо, зокрема подані документи не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Оскільки наданими документами не
можливо встановити яке сама частка
квартири належить позивачу, то у
відповідача не було правових підстав
для прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень.

За таких обставин, колегія суддів
вважає що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку щодо
протиправності дій державного
реєстратора під час відмови у
здійсненні державної реєстрації права
власності.

За ч.1 ст.202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Судом першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови було неповно
з`ясовано обставини справи та порушено
норми матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи та
відповідно є підставою для скасування
судового рішення та винесення нового
про відмову у задоволенні позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 202, 205, 207 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу Державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Криворізького міського управління
юстиції Дніпропетровської області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
04 грудня 2013 р. у справі № 804/10306/13-а -
задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
04 грудня 2013 р. у справі № 804/10306/13-а -
скасувати.

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Реєстраційної служби Криворізького
міського управління юстиції
Дніпропетровської області в особі
Відділу державного реєстратора прав на
нерухоме майно Хіхловської Інни
Володимирівни про визнання
протиправним рішення, зобов'язання
вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду набирає законної
сили відповідно до ст. 254 КАС України та
може бути оскаржена відповідно до ст. 212
КАС України.

Головуючий:
С.В. Чабаненко

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
А.В. Шлай

Згідно з оригіналом
І.О. Гуртова

помічник судді