Справа № 759/12192/13-ц(2а-1023/10)
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
інстанції: Кохановська З.С.
Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
У Х В А Л А

Іменем України

16 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддів при секретарі
за участю: позивача представника
відповідачаБорисюк Л.П., Петрика І.Й.,
Собківа Я.М. Чайка О.С. ОСОБА_5 Іванюка
В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу
Святошинського районного суду м. Києва
від 25 вересня 2013 року у справі за заявою
Пенсійного фонду України до ОСОБА_5 про
стягнення коштів в порядку повороту
виконання рішення, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2010 року ОСОБА_5 звернувся до
Святошинського районного суду м. Києва
із позовом до Пенсійного фонду України
в якому просив визнати відмову у
виплаті матеріальної допомоги
відповідно до ст. 37 Закону України «Про
державну службу» в розмірі 10 посадових
окладів неправомірною та зобов'язати
відповідача виплатити матеріальну
допомогу в розмірі 10 посадових окладів.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що після звільнення з роботи
йому не виплачено передбачену Законом
вихідну допомогу, а тому просив
задовольнити позов.

Постановою Святошинського районного
суду м. Києва від 15 листопада 2010 року
позов задоволено.

Визнано протиправними дії Пенсійного
фонду України в частині невиплати
ОСОБА_5 при звільненні грошової
винагороди в розмірі 10 посадових
окладів та зобов'язано відповідача
виплатити ОСОБА_5 грошову допомогу в
розмірі 10 посадових окладів.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 червня 2011
року залишено без змін постанову
Святошинського районного суду м. Києва
від 15 листопада 2010 року.

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 05 березня 2013 року
скасовано постанову Святошинського
районного суду м. Києва від 15 листопада
2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 22 червня 2011 року та ухвалено нову
постанову, якою в задоволенні позову
ОСОБА_5 відмовлено.

У заяві про перегляд судових рішень
Верховним Судом України ОСОБА_5,
посилаючись на неоднакове
застосування касаційним судом у
подібних правовідносинах статті 37
Закону України «Про державну службу»,
просить скасувати постанову Вищого
адміністративного суду України від 05
березня 2013 року та залишити в силі
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій.

Постановою Верховного Суду України від
11 червня 2013 року в задоволенні заяви
ОСОБА_5 відмовлено.

У зв'язку із скасуванням у касаційному
порядку постанови Святошинського
районного суду м. Києва від 15 листопада
2010 року та ухвали Київського
апеляційного адміністративного суду
від 22 червня 2011 року про задоволення
позову, Пенсійний фонд України
звернувся із заявою про поворот
виконання судового рішення.

Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 25 вересня 2013 року заяву
Пенсійного фонду України задоволено.

В порядку повороту виконання постанови
Святошинського районного суду м. Києва
від 15 листопада 2010 року ухвалено
стягнути з ОСОБА_5 перерахованих
платіжним дорученням від 04.08.2011 № 983
коштів.

ОСОБА_5, не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду, звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу Святошинського районного суду
м. Києва від 25 вересня 2013 року як таку,
що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні заяви Пенсійного фонду
України про поворот виконання судового
рішення відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, які з'явилися в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд
першої інстанції виходив з того, що
виплачена ОСОБА_5 грошова допомога не є
складовою заробітної плати і не
відноситься до іншого грошового
утримання у відносинах публічної
служби, оскільки являється
одноразовою, а не періодичною виплатою,
заявлені вимоги підлягають
задоволенню.

З таким висновком суду колегія суддів
не може погодитися, виходячи з
наступного.

У відповідності з частинами 1-3 статті 265
Кодексу адміністративного судочинства
України, питання про поворот виконання
судового рішення вирішує суд
апеляційної чи касаційної інстанції,
якщо, скасувавши судове рішення, він
закриває провадження у справі, залишає
позовну заяву без розгляду або
відмовляє у задоволенні
адміністративного позову чи
задовольняє позовні вимоги у меншому
розмірі.

У випадках, встановлених частиною
першою цієї статті суд, ухвалюючи нове
судове рішення, повинен зобов'язати
позивача повернути відповідачеві
безпідставно стягнене з нього за
скасованим судовим рішенням або
визначити інший спосіб і порядок
здійснення повороту виконання.

Якщо питання про поворот виконання
судового рішення не було вирішене
судом апеляційної чи касаційної
інстанції, заява відповідача про
поворот виконання розглядається
адміністративним судом, у якому
знаходиться справа. Заяву про поворот
виконання може бути подано протягом
одного року з дня виникнення підстав
для повороту виконання.

За приписами статті 266 цього Кодексу,
поворот виконання постанови про
відшкодування шкоди, завданої
суб'єктом владних повноважень
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю фізичної особи, постанови
про присудження виплати пенсій чи
інших періодичних платежів з
Державного бюджету України або
позабюджетних державних фондів, а
також постанови про присудження
виплати заробітної плати чи іншого
грошового утримання у відносинах
публічної служби допускається, якщо
скасована постанова була обґрунтована
на повідомлених позивачем завідомо
неправдивих відомостях або поданих ним
підроблених документах.

Аналогічна правова позиція міститься і
в положеннях статті 239 Кодексу законів
про працю України щодо обмеження
повороту виконання рішень по трудових
спорах.

Із зазначених положень чинного
законодавства випливає, що інститут
повороту виконання судових рішень
існує задля захисту прав боржника щодо
неправомірності стягнення боргу на
користь стягувача після остаточного
судового рішення у спорі, який виник
між ними.

Як зазначив, в своєму рішенні
Конституційний Суд України від 02
листопада 2011 року № 13-рп/2011, поворот
виконання рішення - це цивільна
процесуальна гарантія захисту
майнових прав особи, яка полягає у
поверненні сторін виконавчого
провадження в попереднє становище
через скасування правової підстави для
виконання рішення та повернення
стягувачем відповідачу (боржнику)
всього одержаного за скасованим
(зміненим) рішенням. Інститут повороту
виконання рішення спрямований на
поновлення прав особи, порушених
виконанням скасованого (зміненого)
рішення, та є способом захисту цих прав
у разі отримання стягувачем за
виконаним та у подальшому скасованим
(зміненим) судовим рішенням
неналежного, безпідставно стягненого
майна (або виконаних дій), оскільки
правова підстава для набуття майна
(виконання дій) відпала.

При цьому, вказаний правовий інститут
містить певні обмеження, зокрема що
випливають із трудових відносин.

Так, згідно частини 1 статті 239 Кодексу
законів про працю України, у разі
скасування виконаних судових рішень
про стягнення заробітної плати чи
інших виплат, що випливають з трудових
правовідносин, поворот виконання
допускається лише тоді, коли скасоване
рішення ґрунтувалося на повідомлених
позивачем неправдивих відомостях або
поданих ним підроблених документах.

Як вбачається з матеріалів справи, спір
сторін за своєю суттю випливає із
трудових відносин, оскільки стосується
виплати грошової допомоги при
звільненні державного службовця.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у
разі припинення трудового договору
вихідна допомога виплачується у
випадках і розмірі, передбачених як
статтею 44 Кодексу законів про працю
України, так і іншими норами закону, у
тому числі Закону України «Про
державну службу». Наприклад, при
звільненні державних службовців за
різних умов (досягнення граничного
віку перебування на службі, за станом
здоров'я, тощо) виплата вихідної
допомоги здійснюється на підставі
різних правових норм.

Так само, віднесення спору, що виник між
сторонам, до трудового кореспондується
зі статтею 2 Закону України «Про оплату
праці».

Встановлено, що постанова
Святошинського районного суду м. Києва
від 15 листопада 2010 року та ухвала
Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 червня 2011
року про поворот виконання яких
йдеться в заяві, не ґрунтується на
повідомлених позивачем завідомо
неправдивих відомостях чи підроблених
документах. При цьому, дані судові
рішення скасовані судом касаційної
інстанції з підстав того, що на момент
звільнення позивача з посади він не
досяг пенсійного віку, а тому не мав
права на отримання спірної грошової
допомоги у розумінні статті 40 Кодексу
Законів про працю України.

Таким чином, виходячи з наведених
положень чинного законодавства, суд
першої інстанції помилково допустив
поворот виконання зазначених судових
рішень, оскільки спірна виплата
здійснена у трудових відносинах, і
судовими рішеннями, якими вона
присуджена не ґрунтуються на
повідомлених позивачем неправдивих
відомостях або поданих ним підроблених
документах.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 17.12.2013 у справі № К/800/45186/13.

Також, колегія суддів наголошує, що не
може бути підставою для повороту
виконання судового рішення неповне
з'ясування судом обставин справи чи
невідповідність його висновків
дійсним обставинам справи.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що допущені
судом першої інстанції порушення норм
матеріального та процесуального права
є такими, що призвели до неправильного
вирішення питання та є підставою для
скасування ухвали суду та
постановлення нової ухвали про відмову
в задоволенні заяви про поворот
виконання судового рішення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 199 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має право
скасувати ухвалу суду і постановити
нову ухвалу.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 199, 202, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу
Святошинського районного суду м. Києва
від 25 вересня 2013 року - задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду
м. Києва від 25 вересня 2013 року
скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в
задоволені заяви Пенсійного фонду
України про стягнення коштів в порядку
повороту виконання рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
суддя суддя Л.П. Борисюк
І.Й. Петрик Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та
підписано - 19.09.2014

Головуючий суддя
Борисюк Л.П.

Судді:
Петрик І.Й.

Собків Я.М.