Справа № П/811/2623/14
Суддя: Г.П. Нагібіна
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 року
Справа №
П/811/2623/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючої - судді Нагібіної Г.П.
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Олександрійського
міськрайонного центру зайнятості до
ОСОБА_1 про стягнення незаконно
отриманих коштів, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Олександрійський міськрайонний центр
зайнятості (далі - позивач) звернувся до
Кіровоградського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просить суд стягнути з ОСОБА_1
(далі - відповідач, ОСОБА_1) незаконно
отримані кошти в розмірі 4471,68 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що внаслідок приховування
відповідачем набуття статусу фізичної
особи-підприємця ним було незаконно
отримано коштів на загальну суму 4471,68
грн.

Позивач, повідомлений належним чином
про дату, час та місце судового
розгляду справи, у судове засідання не
прибув, надав клопотання про розгляд
справи в порядку письмового
провадження (а.с.33).

Відповідач у судове засідання не
прибув, до суду з адреси, зазначеної у
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців,
повернулось поштове відправлення з
відміткою "за закінченням терміну
зберігання" (а.с. 29).

За приписами частини одинадцятої
статті 35 КАС України розписку про
одержання повістки (повістку у разі
неможливості вручити її адресату чи
відмови адресата її одержати) належить
негайно повернути до
адміністративного суду. У разі
повернення поштового відправлення із
повісткою, яка не вручена адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що така повістка вручена належним
чином.

За приписами частини четвертої статті
128 КАС України у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Згідно з частиною шостою цієї ж статті
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи, що відповідач, належним
чином повідомлений про дату, час та
місце судового розгляду справи, у
судове засідання не з'явився без
повідомлення причин неприбуття, а
позивач надав заяву про розгляд справи
без участі його представника, суд
вирішив справу розглянути у порядку
письмового провадження на підставі
наявних у ній доказів.

Дослідивши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті
17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
спори за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 8 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" від 02.03.2000 р. № 1533-III (далі -
Закон № 1533-III) встановлено, що Фонд
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття (далі - Фонд)
створюється для управління
страхуванням на випадок безробіття,
акумуляції страхових внесків, контролю
за використанням коштів, виплати
забезпечення та надання соціальних
послуг, здійснення інших функцій
згідно із цим Законом і статутом Фонду.

Частиною 1 статті 34 Закону №1533-ІІІ
передбачено, що Фонд має право
стягувати відповідно до закону кошти
Фонду, виплачені особам,
зареєстрованим як безробітні, у
вигляді матеріального забезпечення на
випадок безробіття та витрачені на
надання соціальних послуг безробітним
у разі встановлення факту їх отримання
на підставі недостовірних відомостей,
поданих особою.

Згідно частини 2 статті 12 Закону № 1533-III
функції робочих органів виконавчої
дирекції Фонду покладаються на центр
зайнятості Автономної Республіки Крим,
обласні, Київський і Севастопольський
міські, районні, міськрайонні, міські
та районні у містах центри зайнятості.

Відповідно до пунктів п'ятого та
шостого цієї ж статті виконавча
дирекція Фонду та її робочі органи
контролюють правильність витрат за
страхуванням на випадок безробіття,
проводять розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення в порядку,
встановленому центральними органами
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, державної
податкової політики, Пенсійним фондом
України за погодженням з правлінням
Фонду.

Виконавча дирекція Фонду та її
робочі органи представляють інтереси
Фонду в судових та інших органах.

Матеріалами справи встановлено,
що з метою працевлаштування до центру
зайнятості з відповідною заявою
звернувся ОСОБА_1

Відповідач в заяві 17.09.2009 року
зазначив, що він не зареєстрований як
суб'єкт підприємницької діяльності,
трудовою діяльністю не займається.

На підставі вказаної заяви,
відповідачу надано статус
безробітного відповідно до підпунктів
2,4 статті 22, пункту 2 статті 23 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття", підпунктів 2.7, 2.9
"Порядку надання допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності"
призначено та розпочато виплату
допомоги по безробіттю.

Відповідно до довідки, долученої до
матеріалів справи встановлено, що за
період з 2009-2010 року ОСОБА_1 отримав від
центру зайнятості 4471,68 грн. допомоги по
безробіттю (а.с.15).

В ході звірки баз даних безробітних
громадян з Єдиним державним реєстром
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, позивачем виявлено, що
відповідач у період перебування на
обліку в центрі зайнятості був
зареєстрований як фізична
особа-підприємець, що підтверджується
актом розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення,
відповідно до Закону України «Про
зайнятість населення» №74 від 03.03.2014
року (а.с.14).

Відповідно до витягу з ЄДРПОУ,
встановлено, що відповідач
зареєстрований в якості фізичної особи
- підприємця 05.02.2001 року (а.с.31-32).

Статтею 2 Закону України "Про
зайнятість населення" від 01.03.1991 року
№803-XII (у редакції чинній на момент
вчинення порушень) визначено, що
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

Пунктом 2 статті 22 Закону №1533-ІІІ
встановлено, що застраховані особи,
визнані в установленому порядку
безробітними, які протягом 12 місяців,
що передували реєстрації особи як
безробітної, за даними Державного
реєстру загальнообов'язкового
державного соціального страхування
мають страховий стаж менше шести
місяців або звільнені з останнього
місця роботи з підстав, передбачених
статтею 37, пунктами 3, 4, 7 і 8 статті 40,
статтями 41 і 45 Кодексу законів про
працю України, особи, зазначені у
частині другій статті 6 цього Закону,
мають право на допомогу по безробіттю у
мінімальному розмірі.

Пунктом 4 статті 22 Закону №1533-ІІІ
передбачено, що Загальна тривалість
виплати допомоги по безробіттю не може
перевищувати 360 календарних днів
протягом двох років, а для осіб,
зазначених у частині другій статті 6
цього Закону, - 180 календарних днів.

Пунктом 2 статті 23 Закону встановлено,
що допомога по безробіттю особам,
зазначеним у частині другій статті 22
цього Закону, виплачується у
мінімальному розмірі, який
встановлюється правлінням Фонду.

Слідуючи приписам частини 2 статті 36
Закону №1533-ІІІ застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг. Частиною 3 вказаної статті
передбачено, що сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Пунктом 6.14 Порядку надання допомоги по
безробіттю, в тому числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 20 листопада 2000 року №307,
передбачено, що якщо під час одержання
допомоги по безробіттю безробітний
своєчасно не подав відомості про
обставини, що впливають на умови її
виплати , з безробітного стягується
сума виплаченої допомоги по безробіттю
з моменту виникнення цих обстави, Якщо
безробітний відмовився добровільно
повернути зазначені кошти, то питання
щодо їх повернення вирішується в
судовому порядку.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що особа зареєстрована як
фізична особа-підприємець не може бути
визнана безробітною і не має права на
виплату допомоги по безробіттю, що
підтверджується правовою позицією
Верховного суду України, викладеною в
постанові від 08 липня 2014 року у справі
за позовом Білоцерківського
міськрайонного центру зайнятості -
робочого органу виконавчої дирекції
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття про
стягнення отриманої допомоги по
безробіттю.

Відповідно до вимог ст.244-2 КАС України,
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Виходячи з аналізу зазначених норм суд
приходить до висновку, що факт
перебування у статусі фізичної
особи-підприємця відповідачем під час
перебування на обліку в
Олександрійському міськрайонному
центрі зайнятості відноситься до
обставин, що впливають на умови виплати
йому допомоги по безробіттю.

Згідно пункту 6 Порядку розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення
безробітним, затвердженого
наказом Міністерства праці та
соціальної політики, Державної
податкової адміністрації від 13.02.2009 №
60/62 у разі встановлення центром
зайнятості належності безробітної
особи до категорії зайнятих,
така особа знімається з обліку як
безробітна в установленому
законодавством порядку та повертає
суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг. Протягом двох робочих днів
після прийняття рішення центр
зайнятості надсилає особі чи
роботодавцю рекомендованим листом
повідомлення про необхідність
протягом 15 календарних днів з дня
отримання повідомлення повернути
незаконно виплачені кошти (пункт 7
Порядку розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення
безробітним).

Частиною 3 статті 46 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців" від 15.05.2003
року №755-ІV встановлено, що фізична
особа позбавляється статусу
підприємця з дати внесення до Єдиного
державного реєстру запису про державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця.

Якщо відомості про доходи є
недостовірними з вини особи, центри
зайнятості припиняють відповідні
виплати, а суми здійснених виплат з дня
їх призначення повертаються особою,
якій були виплачені.

У зв'язку з чим, 07.03.2014 р.
Олександрійським міськрайонним
центром зайнятості прийнято наказ №
140307 Р2 про повернення допомоги по
безробіттю виплаченої ОСОБА_1 (а.с.16).

07.03.2014р. на адресу відповідача було
направлено лист вих. № 03-05/1183/03 про
відшкодування коштів (а.с.17).

Станом на день винесення постанови,
докази добровільної сплати допомоги по
безробіттю відповідачем відсутні.

Борг відповідача підтверджується
довідкою про дохід ОСОБА_1 виданої
Олександрійським МРЦЗ, відповідно до
якої загальна сума виплат відповідачу
становить 4471,68 грн. (а.с. 15).

Враховуючи викладене, суд вважає
доведеним факт наявності у відповідача
заборгованості у сумі 4471,68 грн., а тому
вказані кошти підлягають стягненню на
користь позивача.

Згідно частини 4 статті 94 КАС України, у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

Керуючись статтями ст.ст. 86, 94 159-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити
в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (ін.код - НОМЕР_1)
незаконно отримані кошти в розмірі 4471
(чотири тисячі чотириста сімдесят одна)
грн. 68 коп. на користь Державного
бюджету України в особі
Олександрійського міськрайонного
центру зайнятості (код ЄДРПОУ - 23095859).

Постанова суду набирає законної
сили в порядку, передбаченому статтею
254 КАС України.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подачі, протягом десяти днів з
дня проголошення постанови суду,
апеляційної скарги через
Кіровоградській окружний
адміністративний суд, з одночасним
надсиланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
Г.П.
Нагібіна