Справа № 872/17366/13
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 липня 2014 рокусправа № 808/7212/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чабаненко С.В.

суддів: Іванова
С.М. Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Ректора
Запорізького національного технічного
університету Бєлікова Сергія
Борисовича на постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 01
жовтня 2013 року по справі № 808/7212/13-а за
позовом Всеукраїнської громадської
організації "Комітет
конституційно-правового контролю
України" до Ректора Запорізького
національного технічного університету
Бєлікова Сергія Борисовича про
визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

Всеукраїнська громадська організація
"Комітет конституційно-правового
контролю України" звернулася до
Запорізького окружного
адміністративного суду із позовом до
Ректора Запорізького національного
технічного університету Бєлікова С.Б.,
згідно якого просила визнати
протиправними дії ректора, голови
приймальної комісії Запорізького
національного технічного університету
Бєлікова С.Б., що полягають у наданні
неповної інформації на запит позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що на направлений до
Запорізького національного технічного
університету запит про надання
публічної інформації з проханням
надати належним чином засвідчені копії
документів відповідачем безпідставно
відмовлено в наданні документів.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 01 жовтня 2013
р. адміністративний позов задоволено. В
мотивування постанови зазначено, що
при наданні відповіді на запит
позивача про надання публічної
інформації відповідач діяв
необґрунтовано та відмовив у наданні
інформації за відсутності на це
передбачених законом підстав.

На постанову суду першої інстанції
відповідачем подано апеляційну скаргу,
згідно якої відповідач просить
скасувати постанову та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову в повному обсязі. В
обґрунтування доводів апеляційної
скарги відповідач послався на те, що
судом неповно з'ясовані обставини, що
мають значення для справи, зокрема не
враховано, що запит на інформацію був
поданий особою, яка не належить до
запитувачів публічної інформації
згідно п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про
доступ до публічної інформації». Зміст
запиту не повною мірою відповідає
змісту та вимогам, що пред'являються до
запитів на інформацію в порядку ст. 19
Закону України «Про доступ до
публічної інформації», та на думку
апелянта більше схожий на офіційне
звернення громадської організації, що
здійснює спостереження за роботою
приймальної комісії, проте доказів, які
б свідчили про наявність у позивача
відповідного права на здійснення
відповідного спостереження не надано.
Також суд не звернув уваги на те, що
запитувана позивачем інформація,
зокрема щодо даних про членів
приймальної комісії, є інформацією з
обмеженим доступом та не підлягає
розголошенню, а також, що відповідач не
є розпорядником інформації відповідно
до вказаного закону, та, відповідно, не
є суб'єктом владних повноважень у
розумінні п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України. Таким
чином суд прийняв рішення не з'язувавши
всіх обставин, а тому висновки суду, на
думку апеллянта, суперечать вимогам
діючого законодавства.

В судове засідання представник
апелянта не прибув та надав заяву щодо
розгляду скарги без його участі.
Відповідно до положення ч. 4 ст. 196 КАС
України зазначена обставина не
перешкоджає судовому розгляду справи.

Позивачем подані письмові заперечення
на апеляційну скаргу. В судовому
засіданні представник позивача
підтримав викладені у запереченнях на
скаргу доводи, та просив у задоволенні
апеляційної скарги відмовити, а
постанову суду першої інстанції
залишити без змін.

Заслухавши пояснення представника
позивача, перевіривши правильність
судового рішення в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, з урахуванням
наступного.

06.03.2013р. позивачем направлено
відповідачу запит на інформацію з
проханням надати належним чином
засвідчені копії наступних документів:
статуту ВНЗ; Свідоцтва про реєстрацію
ВНЗ; довідки про включення ВНЗ до
Державного реєстру ВНЗ України з
додатками; ліцензії ВНЗ та додатки до
неї; довідки з ЄДРПОУ; правил прийому до
ВНЗ у 2013 р.; Положення про приймальну
комісію ВНЗ; Наказу про затвердження
складу приймальної комісії ВНЗ; плану
роботи та графіку засідань приймальної
комісії ВНЗ; дислокації приміщень, які
задіяні для підготовки та проведення
прийому абітурієнтів до ВНЗ;
встановлених квот прийому до ВНЗ
різних категорій осіб.

15.03.2013 р. відповідачем надано відповідь
на запит, яким позивачу надіслано
документи, а саме: Правила прийому до
ЗНТУ у 2013 році (зі змінами); Положення
про приймальну комісію ЗНТУ; ліцензію
ЗНТУ; графік планових засідань
приймальної комісії ЗНТУ. Стосовно
інших документів, зокрема перепусток
до ЗНТУ повідомлено, що згідно п. 23.2
Умов прийому до ВНЗ Україниу 2013 році
(Наказ Міністерства освіти і науки,
молоді та спорту України від 05
листопада 2012 року № 1244,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 13 листопада 2012 року за
№1902/22214) відповідні документи можуть
бути надані за умови надання
Міністерством освіти і науки України
права представникам Всеукраїнської
громадської організації "Комітет
конституційно-правового контролю
України" вести спостереження за
роботою приймальних комісій та бути
присутніми на їх засіданнях.

Щодо копій інших документів, що містять
публічну інформацію, які запитувалися
позивачем - статуту ВНЗ, Свідоцтва про
реєстрацію ВНЗ, Довідки про включення
ВНЗ до Державного реєстру ВНЗ України з
додатками, довідки з ЄДРПОУ, наказу про
затвердження складу приймальної
комісії ВНЗ, дислокації приміщень, які
задіяні для підготовки та проведення
прийому абітурієнтів до ВНЗ,
встановлених квот прийому до ВНЗ
різних категорій осіб, - відповідачем
взагалі відповіді не надано.

З урахуванням встановлених обставин та
відповідних доказів суд першої
інстанції дійшов висновку про
відсутність у відповідача
передбачених законом підстав для
відмови у задоволенні запиту на
інформацію, а тому відповідачем
неправомірно відмовлено в наданні
позивачу інформації, через що позовні
вимоги про визнання дій Ректора
Запорізького національного технічного
університету Бєлікова С.Б., що
полягають у наданні неповної
інформації на запит Всеукраїнської
громадської організації "Комітет
конституційно-правового контролю
України" підлягають задоволенню.

Правильність висновків суду першої
інстанції та відповідність їх приписам
матеріального та процесуального права
підтверджується наступним.

Стаття 19 Конституції України
передбачає, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Наведене у ст. 1 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
поняття публічної інформації
вживається в такому значенні - це
відображена та задокументована
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях інформація, що була отримана або
створена в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством, або яка знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, визначених цим
Законом.

Згідно ч. 3 ст. 13 вказаного Закону,
розпорядниками інформації для цілей
цього Закону визнаються, зокрема,
особи, якщо вони виконують делеговані
повноваження суб'єктів владних
повноважень згідно із законом чи
договором, включаючи надання освітніх,
оздоровчих, соціальних або інших
державних послуг, - стосовно
інформації, пов'язаної з виконанням
їхніх обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
рішення, дії чи бездіяльність
розпорядників інформації можуть бути
оскаржені до керівника розпорядника,
вищого органу або суду. Частиною 3 ст. 23
Закону України "Про доступ до публічної
інформації" передбачено, що оскарження
рішень, дій чи бездіяльності
розпорядників інформації до суду
здійснюється відповідно до Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Стаття 3 КАС України визначає, що
суб'єктом владних повноважень
визнається суб'єкт, що здійснює владні
управлінські функції відповідно до
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про
вищу освіту" вищий навчальний заклад
державної форми власності визначено як
вищий навчальний заклад, заснований
державою, що фінансується з державного
бюджету і підпорядковується
відповідному центральному органу
виконавчої влади.

Запорізький національний технічний
університет є вищим навчальним
закладом державної форми власності.

Відповідно до ч.2 ст.21 Закону України
"Про вищу освіту" власник (власники)
здійснює (здійснюють) права,
передбачені частиною першою цієї
статті, щодо управління вищим
навчальним закладом безпосередньо або
через уповноважений ним орган (особу).
Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України "Про вищу
освіту" безпосереднє управління
діяльністю вищого навчального закладу
здійснює його керівник - ректор
(президент), начальник, директор тощо.

Отже, в розумінні ст. 13 Закону України
"Про доступ до публічної інформації",
відповідач визначається розпорядником
інформації, зокрема, стосовно
використання бюджетних коштів та
інформації, пов'язаної з наданням
освітніх послуг з приводу здобуття
вищої освіти.

Наведене спростовує твердження
апелянта стосовно того, що ректор ЗНТУ
не є суб'єктом владних повноважень в
розумінні ст. 3 КАС України, та
відповідно висновки суду стосовно
того, що дана справа повинна
розглядатися в порядку
адміністративного судочинства
відповідають як фактичним обставинам,
так і приписам матеріального й
процесуального законів, якими
врегульовані спірні питання.

Не є обґрунтованими твердження
апелянта з приводу того, що запит на
інформацію Управління контролю
державних органів та закладів сфери
освіти і науки ВГО «Комітет
конституційно-правового контролю» від
06.03.2013 № 255/1-13 був поданий особою, яка не
належить до запитувачів публічної
інформації відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12
Закону України «Про доступ до
публічної інформації».

З цього приводу колегія суддів
зазначає, що відповідно до ст.12 Закону
України "Про доступ до публічної
інформації" суб'єктами відносин у сфері
доступу до публічної інформації є
запитувачі інформації - фізичні,
юридичні особи, об'єднання громадян без
статусу юридичної особи, крім суб'єктів
владних повноважень.

Згідно положень ст.1 Закону України "Про
громадські об'єднання" громадське
об'єднання - це добровільне об'єднання
фізичних осіб та/або юридичних осіб
приватного права для здійснення та
захисту прав і свобод, задоволення
суспільних, зокрема економічних,
соціальних, культурних, екологічних, та
інших інтересів.

Статтею 13 Закону України "Про
громадські об'єднання" встановлено, що
громадське об'єднання зі статусом
юридичної особи може мати відокремлені
підрозділи, які утворюються за
рішенням відповідного керівного
органу громадського об'єднання згідно
із статутом.

Змістом пункту 1.1 Положення про
Управління ВГО передбачено, що
Управління є консультативно-дорадчим
структурним підрозділом ВГО і
створюється з метою здійснення
громадського контролю, моніторингу,
взаємодії та налагодження співпраці з
державними органами та закладами сфери
освіти і науки.

Пунктом 4.3 наведеного Положення
встановлено, що Управління має право
надсилати запити на інформацію та
отримувати інформацію від державних
органів та закладів сфери освіти і
науки, їх посадових та службових осіб.

Одже, з наведеного вбачається, що
Управління володіє всіма ознаками,
притаманними запитувачам інформації, а
також наділено ВГО відповідними
повноваженнями для подання запиту на
інформацію та отримання відповідей, а
тому твердження апелянта щодо
відсутності правосуб'єктності у
Управління є необґрунтованим та таким,
що не відповідає фактичним обставинам.

Крім викладеного, щодо встановлених
судом обставин протиправності дій
відповідача при наданні неповної
інформації на зазначений вище запит
позивача, колегія суддів також звертає
увагу на наступне.

Закон України "Про доступ до публічної
інформації" покликаний гарантувати
кожній особі її право у відкритості,
доступності інформації, що знаходиться
у володінні суб'єктів владних
повноважень, шляхом вільного її
отримання (зокрема, через запит на
інформацію) для забезпечення своїх
потреб і законних інтересів.

Відповідно пункту 1 ч. 1 ст. 3 зазначеного
Закону, право на доступ до публічної
інформації гарантується обов'язком
розпорядників інформації надавати та
оприлюднювати інформацію.

Положеннями ст.5 Закону встановлено, що
доступ до інформації забезпечується
шляхом надання інформації за запитами
на інформацію.

Крім того, ч.1 ст.14 Закону передбачено
обов'язок розпорядників інформації
надавати достовірну, точну та повну
інформацію, а також у разі потреби
перевіряти правильність та
об'єктивність наданої інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України
"Про доступ до публічної інформації",
розпорядник інформації має надати
відповідь на запит на інформацію не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України
"Про доступ до публічної інформації"
розпорядник інформації має право
відмовити в задоволенні запиту в таких
випадках: 1) розпорядник інформації не
володіє і не зобов'язаний відповідно до
його компетенції, передбаченої
законодавством, володіти інформацією,
щодо якої зроблено запит; 2) інформація,
що запитується, належить до категорії
інформації з обмеженим доступом
відповідно до частини другої статті 6
цього Закону; 3) особа, яка подала запит
на інформацію, не оплатила передбачені
статтею 21 цього Закону фактичні
витрати, пов'язані з копіюванням або
друком; 4) не дотримано вимог до запиту
на інформацію, передбачених частиною
п'ятою статті 19 цього Закону.

З матеріалів справи встановлено, що з
переліку копій документів, що містять
публічну інформацію, відповідачем
надано позивачу відповідь по суті щодо
окремих з них - Правил прийому до ЗНТУ у
2013 році (зі змінами); Положення про
приймальну комісію ЗНТУ; ліцензії ЗНТУ;
графіку планових засідань приймальної
комісії ЗНТУ. Стосовно інших
документів було відмовлено із
посиланнями на Наказ Міністерства
освіти і науки, молоді та спорту
України від 05 листопада 2012 року №1244.

Проте відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону
України "Про доступ до публічної
інформації" відповідь розпорядника
інформації про те, що інформація може
бути одержана запитувачем із
загальнодоступних джерел, або
відповідь не по суті запиту вважається
неправомірною відмовою в наданні
інформації.

Щодо копій інших документів, що містять
публічну інформацію, які запитувалися
позивачем - статуту ВНЗ, Свідоцтва про
реєстрацію ВНЗ, Довідки про включення
ВНЗ до Державного реєстру ВНЗ України з
додатками, довідки з ЄДРПОУ, наказу про
затвердження складу приймальної
комісії ВНЗ, дислокації приміщень, які
задіяні для підготовки та проведення
прийому абітурієнтів до ВНЗ,
встановлених квот прийому до ВНЗ
різних категорій осіб, як вірно
зазначив суд першої інстанції, -
відповідачем взагалі відповіді не
надано, що також є порушенням ст. 22
Закону України "Про доступ до публічної
інформації".

Не узгоджується з приписами Закону
України "Про доступ до публічної
інформації" й твердження апелянта
стосовно конфіденційності запитуваної
інформації, оскільки запит позивача
стосувався інформації, пов'язаної з
наданням освітніх послуг, а отже така
інформація не є конфіденційною з
урахуванням положень ст.ст. 7, 13
вищевказаного Закону.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо протиправності
відмови Всеукраїнській громадській
організації "Комітет
конституційно-правового контролю
України" у доступі до публічної
інформації.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції вірно дана правова оцінка
обставинам у справі; судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права;
доводи апеляційної скарги не
спростовують правового обґрунтування,
покладеного в основу судового рішення,
а тому згідно ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
апеляційна скарга має бути залишена
без задоволення, а постанова суду
першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 160, 195-196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Ректора
Запорізького національного технічного
університету Бєлікова Сергія
Борисовича на постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 01
жовтня 2013 року по справі № 808/7212/13-а -
залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 01 жовтня 2013
року по справі № 808/7212/13-а - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її постановлення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
С.В. Чабаненко

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
А.В. Шлай

Згідно з оригіналом.

Помічник судді
І.О. Гуртова