Справа № 816/5719/13-а
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2014 року
м. Київ К/800/21738/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Кравцова О.В.; Єрьоміна А.В.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Міського управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Комсомольської
міської ради Полтавської області до
Державної фінансової інспекції в
Полтавській області, треті особи -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Легбудпроект»,
Приватне підприємство «Фірма Лотос»,
фізична особа-підприємець ОСОБА_4,
фізична особа-підприємець ОСОБА_5,
Приватне підприємство «Кремінь Пром
Альп», Приватне підприємство
«Спецтранс», Комунальне підприємство
«СпецЕко» про скасування вимоги, що
переглядається за касаційними
скаргами Комунального підприємства
«СпецЕко» та Приватного підприємства
«Спецтранс» на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від 9
грудня 2013 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 26 березня 2014 року,

у с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року Міське управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Комсомольської
міської ради Полтавської області
(Управління) звернулося до суду з
позовом до Державної фінансової
інспекції в Полтавській області
(Інспекції) про часткове скасування
вимоги.

Зазначали, що проведеною ревізією
встановлені порушення Управлінням
правил фінансової дисципліни, у зв'язку
з чим Інспекцією направлена вимога про
їх усунення.

Посилаючись на те, що висновки акту
ревізії не відповідають дійсним
обставинам, а порушень допущено не
було, просили скасувати вимогу
Інспекції від 20 березня 2013 року № 01-14/815
щодо: стягнення на користь Управління з
КП «Спецеко» 247 767,64 грн, та з ПП
«Спецтранс» - 30 801 грн; відображення в
обліку дебіторської заборгованості
підрядників за невиконані роботи: ТОВ
«Легбудпроект» - 3 400,97 грн, ПП «Фірма
Лотос» - 24 136,74 грн, ФОП
ОСОБА_4 - 4 531,17грн, ФОП ОСОБА_5 - 42 333,11 грн,
ПП «Кремінь Пром Альп» - 20 852,42 грн.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 9 грудня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26 березня
2014 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційних скаргах КП «СпецЕко» та
ПП «Спецтранс», посилаючись на
неправильне застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
просять оскаржувані рішення частково
скасувати та задовольнити позов в
частині скасування вимоги Інспекції
про стягнення на користь Управління з
КП «Спецеко» 247 767,64 грн та з ПП.
«Спецтранс» - 30 801 грн.

Заслухавши доповідача, здійснивши
перевірку оскаржуваних рішень судів та
матеріалів справи в межах доводів
касаційних скарг, колегія суддів
вважає, що скарги задоволенню не
підлягають.

Судами встановлено, що за результатами
проведеної у 2013 році ревізії
Інспекцією направлено Управлінню
вимогу про усунення виявлених порушень
закону, пунктом 1 якої позивача
зобов'язано стягнути з КП «Спецеко» 247
767,64 грн, а з ПП «Спецтранс» - 30 801 грн, та
забезпечити повернення таких коштів до
бюджету м. Комсомольськ.

Відмовивши у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходили з
того, що виявлені під час ревізії
порушення, знайшли своє документальне
підтвердження, тому вимога про їх
усунення є законною.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що доводи касаційних скарг висновків
судів не спростовують.

Відповідно до статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
предметом касаційного перегляду у
справі є правильність висновків судів
в частині скасування пункту 1 вимоги
Інспекції про стягнення на користь
Управління з КП «Спецеко» 247 767,64 грн, та
з ПП «Спецтранс» - 30 801 грн та
забезпечення повернення таких коштів
до бюджету м. Комсомольськ.

Згідно з Положенням про Державну
фінансову інспекцію України,
затвердженого Указом Президента
України від 23 квітня 2011 № 499/2011
(Положення) Державна фінансова
інспекція України (Держфінінспекція
України) є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра фінансів України, входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері державного
фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно
до покладених на неї завдань вживає в
установленому порядку заходів до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства та притягнення
до відповідальність винних осіб, а
саме: вимагає від керівників та інших
підконтрольних установ усунення
виявлених порушень законодавства;
звертається до суду в інтересах
держави, якщо підконтрольною установою
не забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів
(підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення
Держфінінспекція України для
виконання покладених на неї завдань
має право в установленому порядку,
зокрема, пред'являти керівникам та
іншим особам підприємств, установ та
організацій, що контролюються,
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства; при виявленні збитків,
завданих державі чи об'єкту контролю,
визначати їх розмір згідно з методикою,
затвердженою Кабінетом Міністрів
України.

Також Положенням установлено, що у
разі, якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів
Держфінінспекція України має право
звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з
положеннями пункту 7 статті 10 Закону
України від 26 січня 1993 року № 2939-ХІІ
«Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні», згідно з якими державній
контрольно-ревізійній службі надано
право пред'являти керівникам та іншим
службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів, вилучати в судовому порядку
до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, ставити перед відповідними
органами питання про припинення
бюджетного фінансування і
кредитування, якщо отримані
підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що органу державного
фінансового контролю надано
можливість здійснювати контроль за
використанням коштів державного і
місцевого бюджету та у разі виявлення
порушень законодавства пред'являти
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих
державі чи об'єкту контролю, орган
державного фінансового контролю має
право визначати їх розмір згідно з
методикою, затвердженою Кабінетом
Міністрів України, та звернутися до
суду в інтересах держави, якщо
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового
контролю спрямована на корегування
роботи підконтрольної організації та
приведення її у відповідність із
вимогами законодавства і у цій частині
вона є обов'язковою до виконання. Що
стосується відшкодування виявлених
збитків, завданих державі чи об'єкту
контролю то про їх наявність може бути
зазначено у вимозі, але вони не можуть
бути примусово стягнуті шляхом вимоги.
Такі збитки відшкодовуються у
добровільному порядку або шляхом
звернення до суду з відповідним
позовом.

На підставі наведеного колегія суддів
дійшла висновку про наявність у органу
державного фінансового контролю права
заявляти вимогу про усунення порушень,
виявлених у ході перевірки
підконтрольних установ, яка
обов'язкова до виконання лише в частині
усунення допущених порушень
законодавства і за допомогою якої
неможливо примусово стягнути виявлені
в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного
судочинства може бути оскаржене лише
таке рішення, яке породжує
безпосередньо права чи обов'язки для
позивача.

У справі, яка розглядається,
Інспекція пред'явила вимогу про
усунення порушень, виявлених під час
ревізії.

При цьому оскаржувана вимога
Інспекції вказує на виявлені збитки та
їхній розмір.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у
судовому порядку за позовом органу
державного фінансового контролю,
правильність їх обчислення
перевіряється судом, який розглядає
цей позов, а не шляхом заяви
підконтрольною установою позову про
скасування вимоги.

За таких обставин правильними
вбачаються остаточні висновки судів
про відмову в задоволенні позову.

За правилами частини першої
статті 224 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційні скарги Комунального
підприємства «СпецЕко» та Приватного
підприємства «Спецтранс» залишити без
задоволення, а постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від 9
грудня 2013 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 26 березня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді
М.І.Цуркан

О.В.Кравцов

А.В.Єрьомін