Справа № 130/1619/14-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 130/1619/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Заярний А.М.
Суддя-доповідач: Совгира Д. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Совгира Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Жмеринці та Жмеринському районі на
постанову Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 04 липня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в м. Жмеринці
та Жмеринському районі про визнання
дій протиправними та зобов'язати
здійснити певні дії , -

В С Т А Н О В И В :

В травні 2014 року позивач звернулася до
Жмеринського міськрайонного суду
Вінницької області з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Жмеринці та Жмеринському районі про
визнання дій протиправними та
зобов'язати здійснити певні дії.

Постановою Жмеринського
міськрайонного суду Вінницької
області від 04 липня 2014 року
адміністративний позов задоволено у
повному обсязі.

Не погоджуючись з даною постановою
суду, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального права просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким у задоволені позовних вимог
відмовити.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі в судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
згідно записів у трудовій книжці
позивачка працювала у ВАТ Жмеринський
завод «Сектор» автоматником з 16.08.1984
року по 07.04.1992 року. Згідно уточнюючої
характер роботи довідки №8 від 23.01.2012
року ОСОБА_2 з 16.08.1984 року по 07.04.1992 року
працювала автоматником
холодно-висадочних автоматів.

Отже, з огляду на досліджені в судовому
засіданні докази в їх сукупності, судом
достовірно встановлено, що ОСОБА_2 з
16.08.1984 року по 07.04.1992 року працювала
автоматником холодно-висадочних
автоматів на підприємстві ВАТ
"Жмеринський завод "Сектор".

Даний характер роботи передбачено
Списком №2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників при обчисленні
стажу роботи, що дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах,
затвердженим постановою КМУ від 26.01.1991
року № 10.

Розглядаючи даний позов суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
відмова управління Пенсійного фонду
України в м. Жмеринці та Жмеринському
районі в призначенні пенсії на
пільгових умовах являється
протиправною та незаконною. Колегія
суддів погоджується з таким висновком
суду першої інстанції виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 22 Конституції України
права і свободи людини і громадянина,
закріплені цією Конституцією, не є
вичерпними; ст. 46 громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом, ст. 64
конституційні права і свободи людини і
громадянина не можуть бути обмежені,
крім випадків, передбачених
Конституцією України.

Відповідно до п. б ч.1 ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи працівники, зайняті повний
робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці - за
Списком №2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
жінки - після досягнення 50 років і при
стажі роботи не менше 20 років, з них не
менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам які мають не менше
половину стажу роботи з шкідливим і
важкими умовам праці на пільгових
умовах призначаються із зменшенням
віку, передбаченого ст. 12 цього Закону,
на 1 рік за 2 рок такої роботи - жінкам.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» встановлено, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка.

Згідно з п.1 «Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній» затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 12.08.1993 року №637, основним
документом, що підтверджує стаж роботи
є трудова книжка; п.20 даного Порядку у
тих випадках, коли в трудовій
книжці відсутні відомості, що
визначають право на пенсії на
пільгових умовах або за вислугу
років, установлені для окремих
категорій працівників, для
підтвердження спеціального
трудового стажу приймаються
уточнюючі довідки підприємств,
установ, організацій або їх
правонаступників.

Виходячи з положень п.3 Порядку
застосування Списків №1 і №2
виробництв, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, затвердженого
Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18.11.2005
№383 застосування Списків до пільгового
стажу зараховується весь період роботи
на відповідних посадах або за
професіями незалежно від дати їх
внесення до Списків за умови
підтвердження документами відповідних
умов праці за час виконання роботи до
01.01.1992 року та за результатами
проведення атестації робочих місць за
умовами праці після 01.01.1992 року.

У відповідності до вимог п.3 Порядку
застосування Списків №1 і №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, затвердженого
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18.11.2005
року N 383, при визначенні права на пенсію
за віком на пільгових умовах
застосовуються Списки, що чинні на
період роботи особи.

Приймаючи до уваги, що станом на день
введення в дію Закону України "Про
пенсійне забезпечення", тобто на 01.01.1992
року позивач з урахуванням вказаних
даних її трудової книжки мала стаж
понад 7 років роботи у шкідливих умовах
праці, тобто визначений законом повний
стаж, на визначених роботах, який
надавав право на пенсію на пільгових
умовах, врахування до вказаного
періоду роботи обов'язкової умови
атестації робочих місць, запровадженої
згодом вказаним Законом та постановою
Кабінету Міністрів України від 01.08.1992
року №442 «Про Порядок проведення
атестації робочих місць за умовами
праці" у відповідності до роз'яснень, що
містить п. 2 мотивувальної частини
рішення Конституційного Суду України
від 09.02.1999 року № 1-рп/99, є неправомірним,
оскільки попередньо діючим
законодавством така обов'язкова умова
не передбачалась, а отже, право на
пенсію на пільгових умовах за вказаний
період роботи позивача обмежувалось
виключно внесенням виконуваної нею
роботи до відповідного списку, у даному
конкретному випадку до вказаного
Списку №2.

Таким чином, апеляційна інстанція
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правомірно задовольнив
позов.

Разом з тим колегія суддів вважає, що
постанова суду першої інстанції
підлягає зміні в частині розподілу
судових витрат.

Так, відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України,
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Не підлягає задоволенню вимоги
позивача щодо стягнення його витратна
правову допомогу, оскільки позивачем
всупереч вимогам постанови Кабінету
Міністрів України "Про граничні
розміри компенсації витрат, пов'язаних
з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх
компенсації за рахунок держави" № 590
від 27 квітня 2006 р., не надано
документально підтверджених доказів
та розрахунків щодо робочого часу,
затраченого особою, яка надавала
позивачу правову допомогу у даній
справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду суд
апеляційної інстанції має право,
зокрема, змінити постанову суду.

За ч. 1 ст. 201 КАС України, підставами для
зміни постанови суду першої інстанції
є правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а постанова суду першої
інстанції зміні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргууправління
Пенсійного фонду України в м. Жмеринці
та Жмеринському районі задовольнити
частково .

Постанову Жмеринського
міськрайонного суду Вінницької
області від 04 липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Жмеринці та Жмеринському районі про
визнання дій протиправними та
зобов'язати здійснити певні дії, -
змінити.

В абзаці четвертому резолютивної
частини постанови виключити слова: "у
розмірі 1100 (одна тисяча сто) грн. 80 коп.
(витрат на правову допомогу)".

В іншій частині постанову залишити без
змін.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному
обсязі 22.09.14 .

Головуючий
Совгира Д. І.

Судді
Білоус О.В.

Курко О. П.