Справа № 816/2159/14
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/2159/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Шевченко І.В.,

представників позивача - ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

представника відповідача - Луговська
С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 до Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області про визнання
протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

04 червня 2014 року Фізична особа -
підприємець ОСОБА_4 звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про визнання протиправною та
скасування вимоги від 21.05.2014 №Ф-000800701/4127
про сплату боргу (недоїмки) в сумі 22 761,05
грн.

Мотивуючи свої вимоги, позивач
посилався на необґрунтованість та
протиправність висновків акту
перевірки №1413/16-03-17-01-10/НОМЕР_1 від 21.05.2014
року щодо порушення ФОП ОСОБА_4 ст..177,198
Податкового кодексу України, ст..ст.7,8,2
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування", в
результаті чого занижено податкові
зобов'язання по податку на доходи
фізичних осіб на 22 043,02 грн. та занижено
податкові зобов'язання з ПДВ на суму 28
550 грн., а також донараховано позивачу
суму єдиного соціального внеску в
розмірі 22 761,05 грн. Наголошував на
тому, що оскаржувана вимога
відповідачем винесена безпідставно та
протиправно, суперечить чинному
законодавству та підлягає скасуванню.
Стверджував, що документи первинного
бухгалтерського обліку, якими
оформлено господарські операції, за
рахунок яких сформовано спірні суми
податкових зобов'язань, оформлені
належним чином та свідчать про
реальність таких операцій. Всі
відповідні документи первинного
бухгалтерського обліку були надані
податковому органу для перевірки. Як
позивач, так і його контрагенти, в
охопленому перевіркою періоді були
зареєстрованими суб'єктами
господарювання, платниками ПДВ,
перебуваючи на відповідному обліку в
податкових органах. З боку позивача
виконані всі вимоги бухгалтерського та
податкового законодавства, суму
валових витрат та, відповідно, суму
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у 2013
році сформовано за рахунок операцій,
які мають реальний характер,
господарські операції оформлені
належними податковими накладними.
Відтак, оскільки в діях ФОП ОСОБА_4
відсутні порушення податкового
законодавства, про які стверджує
відповідач, оскаржувана вимога
Кременчуцької ОДПІ є необґрунтованою,
протиправною та підлягає скасуванню.

Представники позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали
та просили їх задовольнити у повному
обсязі.

Представник відповідача в останнє
судове засідання не з'явився, причини
неявки суду не повідомив, клопотань про
відкладення чи розгляд справи за його
відсутності суду не надав. У ході
розгляду справи проти позову
заперечував, просив суд відмовити у
його задоволенні, посилаючись на
законність, обґрунтованість та
правомірність оскаржуваної вимоги.
Свої твердження мотивував тим, що
перевіркою правильності визначення
валових витрат за 2013 рік на порушення
ст..177 Податкового кодексу України
встановлено завищення позивачем
валових витрат на 142 750 грн., у зв'язку з
відсутністю повного документального
підтвердження придбаних послуг
підряду з монтажу металопластикових
виробів та комплектуючих, інших видів
супутніх робіт. Згідно даних
податкової декларації про майновий
стан та доходи ФОП ОСОБА_4, валові
витрати складають 578 244,92 грн., а згідно
даних перевірки, валові витрати
складають 435 494,92 грн., що
підтверджуються первинними
бухгалтерськими документами, книгою
обліку доходів та витрат, банківськими
виписками. При перевірці
задекларованих валових витрат
додатково досліджено статтю "Інші" в
структурі валових витрат та
встановлено те, що ФОП ОСОБА_4 на
підтвердження витрат на оплату послуг
з демонтажу існуючих конструкцій і
подальшого монтажу металопластикових
виробів та комплектуючих, а також з
інших видів супутніх робіт, наданих ТОВ
«Астер Груп» на суму 142 750,00 грн., на
перевірку надано лише договір підряду
№ 03-06/01 від 03.06.2013р., акти виконаних
робіт, акти приймання -передачі
металопластикових виробів та інших
матеріалів.

До перевірки не було надано довідок про
вартість виконаних будівельних робіт /
та витрат; Актів приймання виконаних
будівельних робіт, в яких зазначено
кошторис на монтаж металопластикових
конструкцій, прямі витрати,
загальновиробничі витрати,
адміністративні витрати, підсумкових
відомостей ресурсів (витрати - по
факту), в яких зазначено витрати праці
(людиногодин розряд), будівельні
матеріали, вироби і конструкції, які
було задіяно / використано при наданні
послуг з демонтажу існуючих
конструкцій та монтажу
металопластикових конструкцій,
розрахунків загально виробничих
витрат до актів на будівельні роботи /
та витрати, в яких зазначено
нормативно-розрахункова кошторисна
трудомісткість робіт, що передбачені в
прямих витратах (людиногодин),
трудомісткість в загально виробничих
витратах (людиногодин), заробітна плата
в загальновиробничих витратах.

Внаслідок вказаного, як на думку
відповідача, позивачем порушено: п. 2
ст.7, п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9 розділ III Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» № 2464-УІ від 8
липня 2010 року, в результаті чого за 2013
рік ФОП ОСОБА_4 правомірно
донараховано суму єдиного соціального
внеску в розмірі 22 761,05 грн., а відтак,
оскаржувана вимога скасуванню не
підлягає.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
встановив наступне.

ОСОБА_4 (ідентифікаційним податковий
номер НОМЕР_1) зареєстрований як
фізична особа - підприємець у
встановленому законом порядку 19 травня
1998 року, перебуває на податковому
обліку в Кременчуцькій ОДПІ та є
платником податку на додану вартість з
29 грудня 2003 року, що підтверджується
Свідоцтвом №100058667.

Відповідачем проведено планову виїзну
документальну перевірку ФОП ОСОБА_4 з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства,
законодавства про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за
період з 01.01.2011 по 31.12.2013.

Правомірність підстав та процедури
проведення перевірки позивачем не
оспорювалися.

За результатами даної перевірки
Кременчуцькою ОДПІ складений акт
(надалі - Акт перевірки)
№1413/16-03-17-01-10/НОМЕР_1 від 21.05.2014, у
висновках якого зафіксовано порушення
ФОП ОСОБА_4:

- п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу
України від 02.12.2010р. № 2755-VI (із змінами
га доповненнями), в результаті чого
занижено податкові зобов'язання по
податку на доходи фізичних осіб на суму
22 043,02 грн.;

- п. 2 ст.7 , п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9 розділ III
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» № 2464-VI
від 8 липня 1010р., в результаті чого за 2013
рік донараховано суму єдиного
соціального внеску на суму 22 761,05 грн.;

- п. 198.1, п. 198.4 ст.198. Податкового кодексу
України від 02.12.2010р. № 2755-УІ (із мінами
та доповненнями), в результаті чого у 2013
році занижено податкові зобов'язання з
ПДВ на суму 23 550 грн.;

- п. 44.1 ст. 44 та п. 176.1 а) ст. 176, п.п. 177.10, ст.
177 Податкового кодексу України

д 02.12.2010р. № 2755-УІ (зі змінами та
доповненнями) - не належне ведення
книги обліку ходів та витрат за
перевіряємий період.

Кременчуцькою ОДПІ 21 травня 2014 року
винесено вимогу № про сплату
боргу (недоїмки), якою ФОП ОСОБА_4
донараховано збір на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 22 761,05 грн.

Не погоджуючись із вказаною вимогою
Кременчуцької ОДПІ, позивач звернувся
до суду із позовом про визнання її
протиправною та скасування.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Надаючи правову оцінку оскаржуваній
вимозі та перевіряючи її на предмет
відповідності вищезазначеним
критеріям, суд приходить до висновку
про її законність та обґрунтованість,
виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржувану вимогу,
відповідач посилався як на правову
підставу її винесення встановлені ним
у Акті перевірки порушення позивачем
п.177.4 ст.177, п.п.198.1, 198.4 ст.198 Податкового
кодексу України, в результаті чого ФОП
ОСОБА_4 у 2013 році занижено податок
доходи фізичних осіб в сумі в сумі 22 043,02
грн. та податок на додану вартість в
сумі 23 550 грн., п. 2 ст.7, п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9
розділ III Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», в результаті
чого за 2013 рік донараховано ФОП ОСОБА_4
суму єдиного соціального внеску в
розмірі 22 761,05 грн.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1
Податкового кодексу України, кодекс
регулює відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Згідно п.177.4 ст.177 Податкового кодексу
України, до переліку витрат,
безпосередньо пов'язаних з отриманням
доходів, належать документально
підтверджені витрати, що включаються
до витрат операційної діяльності
згідно з розділом III цього Кодексу.

Пунктом 1 статті 198 Податкового кодексу
України встановлено, що право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг;
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України;
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.4 ст.198 Податкового
кодексу України, якщо платник податку
придбає (виготовляє) товари/послуги та
необоротні активи, які призначаються
для їх використання в операціях, що не є
об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування, то
суми податку, сплачені (нараховані) у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не відносяться до
податкового кредиту зазначеного
платника.

Відповідно до ст.. 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», платниками
єдиного внеску, з - поміж іншого, є
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності; особи, які
забезпечують себе роботою самостійно -
займаються незалежною професійною
діяльністю, а саме науковою,
літературною, артистичною, художньою,
освітньою або викладацькою, а також
медичною, юридичною практикою, в тому
числі адвокатською, нотаріальною
діяльністю, або особи, які провадять
релігійну (місіонерську) діяльність,
іншу подібну діяльність та отримують
дохід безпосередньо від цієї
діяльності, за умови, що такі особи не є
найманими працівниками чи
підприємцями.

Згідно п.2 ст.7 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», для
платників, зазначених у пункті 4 (крім
фізичних осіб - підприємців, які обрали
спрощену систему оподаткування) та 5
частини першої статті 4 цього Закону, -
на суму доходу (прибутку), отриманого
від їх діяльності, що підлягає
обкладенню податком на доходи фізичних
осіб, та на суму доходу, що
розподіляється між членами сім'ї
фізичних осіб - підприємців, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності. При цьому
сума єдиного внеску не може бути меншою
за розмір мінімального страхового
внеску за кожну особу за місяць, у якому
отримано дохід (прибуток).

Пунктом 11 статті 8 вказаного Закону,
єдиний внесок для платників,
зазначених у пунктах 4 та 5 частини
першої статті 4 цього Закону,
встановлюється у розмірі 34,7 відсотка
визначеної пунктами 2 та 3 частини
першої статті 7 цього Закону бази
нарахування єдиного внеску.

Згідно пункту 2 ст.9 Закону, обчислення
єдиного внеску здійснюється на
підставі бухгалтерських та інших
документів, відповідно до яких
провадиться нарахування (обчислення)
або які підтверджують нарахування
(обчислення) виплат (доходу), на які
відповідно до цього Закону
нараховується єдиний внесок.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи - це письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення. Такі
первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Посилаючись на порушення позивачем
вказаних вище норм чинного
законодавства, Кременчуцька ОДПІ за
результатами проведення відповідної
перевірки дійшла висновку, що ФОП
ОСОБА_4 не було підтверджено належними
первинними документами
бухгалтерського обліку реальність
господарських операцій, за рахунок
яких платником частково сформовано у
2013 році валові витрати та, відповідно,
задекларовано податок на доходи
фізичних осіб, податок на додану
вартість та єдиний соціальний внесок.
Зокрема, відповідач наголошував на
тому, що позивачем завищено валові
витрати на 142 750 грн. у зв'язку з
відсутністю повного документального
підтвердження придбаних від ТОВ «Астер
Груп» послуг підряду з монтажу
металопластикових виробів та
комплектуючих, інших видів сукупних
робіт.

Суд погоджується з такими висновками
податкового органу, з огляду на
наступне.

У ході розгляду справи судом було
встановлено та підтверджено її
матеріалами, що між ФОП ОСОБА_4
(Замовник) та ТОВ «Астер Груп»
(Підрядник) було укладено договір
підряду №03-06/01 від 03.06.2013 року, за
умовами якого Підрядник зобов'язується
за завданням Замовника власними
силами, використовуючи власні розхідні
матеріали, на свій ризик якісно
виконати на об'єктах роботи з монтажу
металопластикових виробів та
комплектуючих, встановлення відливів
металевих, оцинкованих, пофарбованих
білою порошковою емаллю за кількістю
віконної групи, встановлення кутиків
оцинкованих, пофарбованих білою
порошковою емаллю, встановлення
козирків оцинкованих, пофарбованих
білою порошковою емаллю, встановлення
металевих нащільників, заповнення
каркасів мінераловатними плитами, інші
види супутніх робіт.

Крім того, між тими ж самими сторонами
було укладено додаткові угоди №1-06 від
07.06.2013 , №2-06 від 24.06.2013, №1-09 від 01.09.2013.

На підтвердження реальності вказаного
договору та надання відповідних послуг
по монтажу металопластикових вікон
суду було надано податкові накладні,
акти виконаних робіт, акти приймання -
передачі металопластикових виробів та
інших матеріалів, а також банківські
виписки щодо оплати послуг.

Як пояснювали представники позивача та
вбачається з матеріалів справи, ФОП
ОСОБА_4 придбавав відповідні
субпідрядні роботи з монтажу
металопластикових виробів та
комплектуючих у ТОВ «Астер Груп» з
метою виконання своїх договірних
зобов'язань перед Замовниками.

Зокрема, матеріалами справи
підтверджується, що між ФОП ОСОБА_4
(Підрядник) та ТОВ фірма «Астарта-Київ»
(Замовник) був укладений договір
підряду №4/0713/77 від 26.07.2013 на виконання
робіт по заміні склоблоків та
непридатних віконних та двірних
блоків.

Крім того, між ФОП ОСОБА_4 (Продавець) та
ТОВ «Агрофірма ім.Довженка» (Покупець)
був укладений договір №29/05/13 від 29.05.2013
на виготовлення, поставку та монтаж
метало пластикових виробів.

Також між ФОП ОСОБА_5 (Підрядник) та
Нафтогазовидобувне управління
«Полтаванафтогаз» (Замовник) був
укладений договір підряду №277/13 р від
04.03.2013 на виготовлення, поставку та
монтаж металопластикових вікон.

На підтвердження реальності вказаних
операцій суду було надано акти форми
КБ-2в, довідки про вартість виконаних
робіт форми КБ-3, банківські виписки
щодо оплати наданих послуг, накладні,
акти виконаних робіт.

Факт придбання позивачем
металопластикових конструкцій, монтаж
яких виконувало на замовлення ФОП
ОСОБА_4 ТОВ «Астер Груп», було
підтверджено договором поставки №99
від 03.02.2012, укладеним між позивачем
(Замовник) та ТОВ «Виробнича компанія
«МАРК» (Виробник), видатковими та
податковими накладними, рахунками -
фактурами , які також оформлені за
участі продавця ТОВ «ВТК «Інтер-
Пласт».

У ході розгляду справи було досліджено
надані позивачем докази, проте суд
вважає, що вищевказані первинні
документи бухгалтерського обліку не
підтверджують реальності
оподаткованих господарських операцій
та не можуть свідчити, про те що послуги
по монтажу металопластикових вікон в
дійсності були придбані позивачем від
ТОВ «Астер Груп». Суд не може вважати
доведеним факт надання таких послуг
ФОП ОСОБА_4, оскільки позивачем не було
надано докази проведення працівникам
ТОВ «Астер Груп» ввідного інструктажу
та видачі їм спецзасобів, не було
надано також докази перебування
працівників ТОВ «Астер Груп» на
територіях здійснення господарської
діяльності ФОП ОСОБА_4, їх допуску на
такі території та поіменний список
осіб які виконували відповідні роботи
затверджений печаткою ТОВ «Астер Груп»
/підпункт 4.3.4 пункту 4.3 договору підряду
№ 03-06-01/.

Крім того, позивачем не було суду
надано доказів наявності у ТОВ «Астер
Груп» можливості виконання підрядних
робіт, а саме: наявності основних
фондів та трудових ресурсів.

Наказом Міністерства регіонального
розвитку та будівництва України від
04.12.2009 №554 затверджено примірні форми
первинних документів з обліку в
будівництві, а саме: акт приймання
виконаних робіт форми №КБ-2в та довідка
про вартість виконаних будівельних
робіт (та витрати) форми №КБ-3.

Разом з тим, позивачем до суду не надано
акти форми №КБ-2в та №КБ-3.

Надані позивачем до суду акти
виконаних робіт не є належними
доказами, оскільки вони не
відповідають вимогам, яким мають
відповідати акти форми №КБ-2в та №КБ-3,
а саме з їх змісту не можливо
встановити фактичну вартість окремо
виконаних робіт, а також вартість і
кількість окремо використаних
будівельних матеріалів при виконанні
робіт, трудомісткість робіт (витрат
труда, людино/години) на виконання
робіт.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що позивачем було дійсно
безпідставно завищено валові витрати у
2013 році на суму 142 750 грн., оскільки не
підтверджено належними доказами факт
отримання від ТОВ «Астер Груп»
відповідних послуг по монтажу
металопластикових вікон. В результаті,
суд погоджується з висновками
податкового органу, що ФОП ОСОБА_4 у 2013
році було занижено податок на доходи
фізичних осіб, податок на додану
вартість та єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Згідно "Інструкції про порядок
нарахування і сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", затвердженої
Наказом Міністерства доходів і зборів
України 09.09.2013 за №455 (Зареєстровано в
Міністерстві юстиції України І 9
вересня 2013 року за N 1622/24154), а саме п.6.2
розділу VI: Сума єдиного внеску,
своєчасно не нарахована та/або не
сплачена платниками у строки,
визначені відповідно до Закону
підпунктом 6 пункту 4.3, абзацом другим
підпункту підпунктом 3 пункту 4.5 та
підпунктом 2 пункту 4.6 розділу IV цієї
Інструкції, обчислена органами доходів
і зборів у випадках, передбачених
Законом, є недоїмкою.

Органи доходів і зборів надсилають
платникам вимогу про сплату недоїмки в
таких випадках: якщо доні
документальних перевірок результатів
діяльності платника про суми доходу
(прибутку) фізичних осіб - підприємців
чи осіб, які забезпечують себе роботою
самостійно, свідчать про донарахування
сум єдиного внеску органами доходів і
зборів у повідомленнях-розрахунках, де
визначено суми єдиного внеску, які
підлягають доплаті; якщо платник має на
кінець календарного місяця недоїмку зі
сплати єдиного внеску; якщо платник має
на кінець календарного місяця борги зі
сплати фінансових

санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом
другим цього пункту, вимога
надсилається одночасно з актом
документальної перевірки платника
єдиного внеску або актом про суми
розбіжностей щодо сум доходу
(прибутку), заявлених у звітності до
органу доходів і зборів та
задекларованих у річній податковій
декларації фізичними особами -
підприємцями чи особами, які
забезпечують себе роботою самостійно,
або повідомленням-розрахунком на всю
суму донарахованого єдиного внеску.

Вимога про сплату боргу формується на
підставі актів документальних
перевірок, звітів платника про
нарахування єдиного внеску та
облікових даних з карток особових
рахунків платників за формою згідно з
додатком 4 до цієї Інструкції (для
платника - юридичної особи) або за
формою згідно з додатком 5 до цієї
Інструкції (для платника - фізичної
особи).

Згідно з ч. 4 ст. 25 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", орган доходів і
зборів у порядку, за формою та у строки,
встановлені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Отже, законодавство не містить
обмежень щодо формування вимоги в
залежності від тих чи інших обставин, а
чітко визначає підстави та порядок її
формування.

Як було зазначено вище, Кременчуцькою
ОДПІ 21 травня 2014 року винесено вимогу
№ Ф-/4124 про сплату боргу
(недоїмки), якою ФОП ОСОБА_4
донараховано збір на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 22 761,05 грн.

Таким чином, оскільки за актом
перевірки до картки особового рахунку
платника податків внесена недоїмка із
плати єдиного внеску, штрафів та пені
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, то у
встановленому законом порядку
платнику сформовано та надіслано
засобами поштового зв'язку податкову
вимогу, яка є законною та такою, що
ґрунтується на нормах діючого
законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку відповідач довів, що
він діяв на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
чинним законодавством України, та
прийняте ним рішення є правомірним, у
свою чергу позивач належних доказів на
підтвердження правомірності своїх
позовних вимог суду не надав.

З огляду на вищевикладене, суд
перевіривши матеріали справи, оцінивши
надані докази, дійшов висновку, що
позовні вимоги є не обґрунтованими та
задоволенню не підлягають.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про
судовий збір" від 08.07.2011, № 3674-VI
закріплено, що під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Згідно частини 2 статті 4 Закону України
"Про судовий збір" ставка судового
збору за подання адміністративного
позову майнового характеру дорівнює
1720,50 грн.

Приймаючи до уваги, що суд відмовив у
задоволенні позову, суд вважає
необхідним стягнути з ФОМ ОСОБА_4 на
користь Держаного бюджету України
судовий збір в сумі 1 644,30 грн.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 (індивідуальний податковий
номер НОМЕР_1) на користь Державного
бюджету України судовий збір в сумі
1644,30 грн. (одна тисяча шістсот сорок
чотири гривні тридцять копійок).

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 01
вересня 2014 року.

Суддя
С.С. Бойко