Справа № 813/5700/14
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 вересня 2014 року
№ 813/5700/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого - судді Хоми О.П.,
з участю секретаря судового засідання
з участю представників: позивача
Грунського В.О., відповідача Тістечка
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Фірма
«Техніка монтажу» до Львівської
митниці Міндоходів про скасування
рішення та картки відмови,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фірма «Техніка
монтажу» (далі - ТзОВ «Фірма «Техніка
монтажу») звернулося до суду з позовом
до Львівської митниці Міндоходів (далі
- Львівська митниця), в якому, з
урахуванням заяви про зменшення
позовних вимог, просить скасувати
рішення відповідача про коригування
митної вартості товарів № 209000006/2014/900009/2
від 19.02.2014 року та картку відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №
209120000/2014/00047. В обґрунтування позовних
вимог з посиланням на пункт 9 статті 4,
частини першу та другу статті 51,
частини першу та другу статті 52, статті
53,54,55,57 та 58 Митного кодексу України
стверджує про протиправність
оскаржених рішень відповідача. Вказує
на безпідставність висновку
Львівської митниці про неможливість
визначити митну вартість товарів за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються, у зв'язку з неподанням
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
Митного кодексу України. Вважає, що ним
подано всі документи, відповідно до
статті 53 Митного кодексу України, які
підтверджують митну вартість товарів
та свідчать про правильність обрання
методу визначення митної вартості
товарів. Подані документи чітко
ідентифікували оцінюваний товар та
містили об'єктивні і достовірні дані,
що піддавалися обчисленню,
підтверджували ціну товарів та
задекларовану митну вартість товарів
за ціною договору. Львівська митниця не
повідомила декларанта про те, яка
інформація є необхідною митному органу
для продовження процедури митного
оформлення за документами, наданими
декларантом, про сумніви митного
органу щодо числових даних, які
містяться у поданих документах та про
виявлені у таких документах
розбіжності. Цим відповідач позбавив
позивача можливості надати митному
органу відповідну інформацію та/або
документи для усунення розбіжностей,
спростування сумнівів та митного
оформлення товарів за обраним
декларантом методом. Вважає, що за
вказаних обставин відповідач не мав
правових підстав для застосування
резервного методу коригування митної
вартості товару, тому рішення про
коригування митної вартості товарів
№209000006/2014/900009/2 від 19.02.2014 року та картка
відмови у прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №209120000/2014/00047
є протиправними та підлягають
скасуванню.

Представник позивача Грунський В.О. В
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав з підстав, викладених в
позовній заяві та додаткових письмових
поясненнях. Просив позов задовольнити
повністю.

Представник відповідача Тістечко Ю.Я. в
судовому засіданні позову не визнав з
підстав, наведених в письмовому
запереченні, суть яких полягає у
правомірному визначенні Львівською
митницею митної вартості ввезеного
ТзОВ «Фірма «Техніка монтажу» товару
за резервним методом, який передбачає,
що визначення митної вартості повинно
ґрунтуватись на раніше визнаних
митними органами митних вартостях. При
здійсненні митних формальностей за
даною ВМД посадовою особою митного
поста «Городок» Львівської митниці у
зв'язку із тим, що подані до митного
контролю документи не містили всіх
даних відповідно до обраного
декларантом методу визначення митної
вартості, було скеровано запит до
відділу митних платежів. За
результатами здійснення порівняння
рівня заявленої митної вартості
товарів було виявлено, що
задекларована митна вартість товару
значно відрізнялася від рівня митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, митне оформлення
яких вже здійснено. Під час розгляду
документів були виявлені розбіжності,
а саме: відсутній підпис відправника в
СМR та підписи в рахунку-фактурі,
контракті та доповненні до контракту
відрізняються між собою. Зазначив, що з
декларантом були проведені
консультації, про що свідчить
скерування декларанту в електронному
вигляді повідомлень про надання
наявної інформації. Митна вартість
імпортованих товарів не була визнана
за ціною договору щодо товарів, які
імпортуються, у зв'язку з неподанням
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, визначених у
частинах 2 - 4 статті 53 Митного кодексу
України. Вважає, що посадові особи
Львівської митниці при здійсненні
контролю митної вартості
імпортованого позивачем товару діяли в
межах повноважень та відповідно до
вимог чинного законодавства України,
тому оскаржене рішення про коригування
митної вартості товарів № 209000006/2014/900009/2
від 19.02.2014 року та картка відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 209120000/2014/00047
є законними. Просив відмовити у
задоволенні позовних вимог повністю.

Суд, заслухавши доводи представника
позивача, заперечення представника
відповідача, дослідивши подані
сторонами документи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтуються вимоги та
заперечення сторін, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, дійшов
висновку, що позов підлягає до
задоволення, мотивуючи це наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Судом встановлено, що 11 квітня 2012 року
між компанією Sp. z о.о. «KLIMAS WKRET-MET» та
ТзОВ «Фірма «Техніка Монтажу» було
укладено контракт № 02/12 (далі -
Контракт).

Відповідно до п. 1.1. Контракту Продавець
- компанія Sp. z о.о. «KLIMAS WKRET-MET» виробляє
та продає, а Покупець ТзОВ «Фірма
«Техніка Монтажу» купує вироби, що
іменуються як «Товар», інформація про
кількість та асортимент яких вказана в
замовленні-специфікації.

Відповідно до п. 2.1. Контракту загальна
сума контракту складає 2000000 USD.

Пункт 2.2 Контракту вказує, що ціни на
товар встановлюються в USD, на умовах
вказаних в доповненні до контракту.

Відповідно до пункту 3.1 Контракту
відвантаження товару здійснюється
силами, засобами і за рахунок Продавця
на адресу Покупця. Продавець оформляє
необхідні документи (ліцензії,
сертифікати країни походження),
оплачує експортні мита за свій рахунок.
Доставка товару здійснюється
автомобільним транспортом на умовах DDU
Львів (пункт 3.3 Контракту).

Згідно з п.4.2. Контракту сума кожної
поставки вказується в доповненні до
контракту.

Відповідно до Додатку №22 від 17.02.2014
року до Контракту сторони погодили
поставку визначеного у додатку товару
на загальну суму 54790,15 доларів США.

Відповідно до платіжного доручення в
іноземній валюті №741 від 14.04.2014 року
ТзОВ «Фірма «Техніка Монтажу» було
сплачено на користь компанії Sp. z о.о.
«KLIMAS WKRET- MET» 54790,15 доларів США в якості
оплати за товар згідно Контракту.

ТзОВ «Фірма «Техніка Монтажу» було
подано до митного оформлення
електронну митну декларацію та
документи на вантаж згідно Контракту
№02/12 від 11.04.2012 року.

На підтвердження заявленої митної
вартості до митної декларації були
подані наступні документи:

- Уніфіковану митну квитанцію МД-1 №0203124
від 18.02.2014 р.;

- Картку обліку особи, яка здійснює
операції з товарами №209/2012/0000968 від
28.11.2012 р.;

- Міжнародну автомобільну накладну від
17.02.2014 р.;

- Рахунок-фактуру (інвойс) №РС від
17.02.2014 р.;

- Контракт №02/12 від 11.04.2012 р.;

- Доповнення до контракту №22 від 17.02.2014
р.;

- Інформацію про позитивні результати
здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару № 2730 від 17.02.2014 р.;

- Інформацію про позитивні результати
здійснення радіологічного контролю
товару (для товарів і транспортних
засобів, що не підлягають екологічному
контролю) №2730 від 17.02.2014 р.;

- Сертифікат про походження товару
загальної форми №РL/МF/АК 0257485 від 17/02/2014
p.;

- Копію митної декларації країни
відправлення №14РL333010Е0019443 від 17.02.2014р.;

- Митну декларацію №209120000.2014.804818 від
18.02.2014 р.

Львівська митниця, отримавши вказані
документи, з посиланням на вимоги
статті 53 Митного кодексу України
надіслала на адресу ТзОВ «Фірма
«Техніка Монтажу» електронне
повідомлення про необхідність надання
додаткових документів для
підтвердження митної вартості товарів.

В переліку документів значаться
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прас-листи) виробника товару; виписки з
бухгалтерської документації; висновки
про якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та інформація біржових
організацій про вартість товару або
сировини; за наявності - інші платіжні
та,або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

У відповідь на вказану вимогу ТзОВ
«Фірма «Техніка Монтажу» попросило
надати пояснення причин вимоги
додаткових документів. При цьому
декларант надав прас-лист
виробника/відправника; інформацію з
Інтернет сторінки біржі
країни-виробника/відправника з
зазначенням вартості сировини та копії
податкових накладних з продажу
ідентичного товару на території
України, а також повідомив митний
орган, про те, що згідно ст. 53 та п.7 ст. 54
Митного кодексу України наданих
документів достатньо для проведення
митного оформлення за 1-м (основним)
методом.

19.02.2014 року Львівською митницею було
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів №
209000006/2014/900009/2, в якому зазначено, що
митна вартість імпортованих товарів не
може бути визнана за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються, у
зв'язку із неподанням декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 МК України.

На підставі зазначеного рішення було
видано картку відмови у прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 209120000/2014/00047.

На підставі рішення відповідача про
коригування митної вартості товарів
№ 209000006/2014/900009/2
ТзОВ «Фірма «Техніка Монтажу» подало
нову уточнену електронну митну
декларацію, зазначивши у ній митну
вартість імпортованого товару,
визначену Львівською митницею, та
додатково сплатило мито в розмірі 5243,23
грн та ПДВ в розмірі 22021,50 грн,які були
зараховані до Державного бюджету
України.

При вирішенні спору, який виник щодо
визначення митним органом заявленої
митної вартості товару за резервним
методом, суд виходив з наступного.

Спірні правовідносини регулюються
Митним кодексом України від 13.03.2012 року
№ 4495-VI (далі - МК України).

Згідно статті 49 МК України митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

У відповідності до положень частини
першої та другої статті 51 МК України,
митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу. Митна
вартість товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Обов'язки декларанта або уповноваженої
ним особи, які заявляють митну вартість
товару, визначені частиною другою
статті 52 МК України, згідно якої вони
зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з митним
органом;

2) подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати,
пов'язані з коригуванням митної
вартості або наданням митному органу
додаткової інформації.

Статтею 53 МК України передбачено, що
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Як вже було зазначено вище, Львівська
митниця в оскарженому рішенні про
коригування митної вартості товарів
№209000006/2014/900009/2 від 19.02.2014 року
зазначила, що митна вартість
імпортованих товарів не може бути
визнана за ціною договору щодо товарів,
які імпортуються, у зв'язку з
неподанням декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах 2-4 статтею 53
МК України.

Судом встановлено та підтверджено
наявними у справі письмовими доказами,
що ТзОВ «Фірма «Техніка Монтажу»
надано Львівській митниці для митного
оформлення товару документи,
передбачені частиною другою статті 53
МК України.

Подані документи на підтвердження
митної вартості товару, що
імпортується на митну територію
України згідно додатку № 10/1 від 11.04.2012
року до контракту № 02/12 від 11.04.2012 року в
повному обсязі відповідають вимогам,
передбаченим статті 53 МК України та
містять документально підтверджені
відомості щодо числових значень
складових митної вартості товарів та
відомості щодо ціни, що була фактично
сплачена за ці товари, та які
підтверджують митну вартість товару,
визначену декларантом за основним
методом - за ціною договору.

Водночас, Львівською митницею не
доведено, що подані позивачем
документи в своїй сукупності не дають
можливість здійснити митне оформлене
товару за визначеним декларантом
основним методом - за ціною договору.

Відповідач пояснив, що при здійснені
порівняння заявленої митної вартості
товарів було виявлено, що
задекларована митна вартість товару
відрізнялась від рівня митної вартості
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, митне оформлення яких вже було
здійснене. Під час розгляду
підтверджуючих документів були
виявлені розбіжності, а саме: відсутній
підпис відправника в CMR, а підписи в
рахунку-фактурі, контракті та
доповненні до контракту відрізняються
між собою.

У зв'язку з цим на електронну скриньку
декларанта було надіслано вимогу про
надання додаткових документів
відповідно до статті 53 МК України.

Частиною третьою статті 53 МК України
передбачено, що у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) додаткові
документи.

Такими документами є:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Встановлені судом фактичні обставини
свідчать, що на виконання положень
частини третьої статті 53 МК України
ТзОВ «Фірма «Техніка Монтажу» вчинило
певні дії на підтвердження ціни товару
згідно контракту шляхом надання
відповідачу прас-листа
виробника/відправника; інформації з
Інтернетсторінки біржі
країни-виробника/відправника з
зазначенням вартості сировини та копії
податкових накладних з продажу
ідентичного товару на території
України.

Згідно частини першої статті 54 МК
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього Кодексу
(частина друга статті 54 МК України).

Відповідно до частини першої статті 55
МК України рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною 6
статтею 54 МК України, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товару, в
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Частиною шостою статті 54 МК України
передбачено вичерпний перелік
обставин, які в сукупності із
обґрунтованими підставами вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів
можуть бути підставами для прийняття
митним органом у відповідності до
частини 1 статті 55 МК України рішення
про коригування заявленої митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України.

Такими обставинами є:

1) невірно проведений декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунок
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і
зборів документально підтвердженої
офіційної інформації органів доходів і
зборів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Не зважаючи на те, що позивач надав
Львівській митниці для митного
оформлення товару документи,
передбачені частиною другою статті 53
МК України, а також ряд документів на
виконання вимог частини третьої статті
53 МК України, відповідач дійшов в
висновку, що декларантом не були
усунуті розбіжності, встановлені при
вивченні документів на підтвердження
заявленої митної вартості, зокрема:
щодо відсутності підпису відправника в
СМR та відмінностей підписів в
рахунку-фактурі, контракті та
доповненні до контракту; в експортній
декларації країни відправлення
вказаний документ про транспортні
витрати, якого в імпортній декларації
зазначено не було; надання комерційної
пропозиції, а не прайс-листа, які не є
тотожними документами, що не дає
можливості зробити висновки щодо
об'єктивних умов визначення ціни при
здійсненні зовнішньоекономічної
операції. Все це відображено в рішенні
про коригування митної вартості
товарів №209000006/2014/900009/2 від 19.02.2014 року.

Однак суд звертає увагу на те, що
вказані Львівською митницею в
оскаржуваному рішенні про коригування
митної вартості обставини на містяться
у передбаченому частиною шостою статті
54 МК України переліку підстав, які
зумовлюють прийняття митним органом
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України, а отже не
ґрунтуються на нормах матеріального
права та не впливають на розрахунок
митної вартості товару, не свідчать про
відсутність у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, рівно як і не
свідчать про невідповідність обраного
декларантом методу визначення митної
вартості товару.

Твердження Львівської митниці про
відсутність підпису відправника в СМR
не відповідають дійсності, оскільки у
вказаному документів наявний як
підпис, так і штамп відправника.

Розбіжності у підписах в
рахунку-фактурі, контракті та
доповненні до контракту не можуть бути
підставою для винесення рішення про
коригування митної вартості та зміною
обраного декларантом методу
визначення митної вартості товару з
огляду на таке.

Контракт №02/12 від 11.04.2012 року не містить
жодних обмежені щодо кола осіб, які
можуть діяти від імені Продавця в ході
його виконання.

Контракт укладено між ТзОВ «Фірма
«Техніка Монтажу» та іноземною
юридичною особою, яка діє на підставі
законодавства Республіки Польща, про
що є застереження у самому контракті.

Питання підписання даною юридичною
особою документів, що стосуються
певної господарської операції,
стосується виключно діяльності
вказаної компанії та не впливає і не
може жодним чином впливати на
формування митної вартості товарів або
можливості її визначення з відомостей,
що містяться у поданих документах.

Як на правомірність прийняття рішенні
про коригування митної вартості
товарів №209000006/2014/900009/2 від 19.02.2014 року
відповідач посилається на те, що з
декларантом проведено консультації
згідно статті 57 МК України.

Відповідач стверджує, що про
проведення консультацій свідчить
скерування декларанту в електронному
вигляді повідомлення-вимоги, в той час
як ТзОВ «Фірма «Техніка Монтажу»
заперечує факт проведення будь-яких
консультацій.

Відповідно до статті 57 МК України,
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

Таким чином, передумовою проведення
консультацій є неможливість
визначення митної вартості товарів за
основним методом, що повинно бути
належним з'ясовано в процедурі
контролю митної вартості товарів, яка
Львівською митницею Міндоходів була
порушена. За відсутності таких
передумов, митний орган не має жодних
правових підстав для переходу до
процедури консультацій з декларантом.

Доводи відповідача про те, що
консультації проводились у вигляді
надіслання декларанту в електронному
вигляді повідомлення-вимоги про
надання додаткових документів, є
необґрунтованими.

Право вимоги додаткових документів
передбачено частиною третьою статті 53
МК України і не може вважатися частиною
процедури консультацій, передбачених
частиною четвертою статті 57 МК України.

Тому вимога Львівської митниці про
надання ТзОВ «Фірма «Техніка Монтажу»
додаткових документів з посилання на
статтю 53 МК України не є проведенням
процедури консультацій при митному
оформленні товарів, оскільки вони
врегульовані різними нормами Митного
кодексу України, які передбачають
вчинення сторонами різного роду дій:
надання документів в одному випадку та
обмін інформацією в іншому.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 МК України за основу для її
визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи. У разі якщо неможливо
застосувати жоден із зазначених
методів, митна вартість визначається
за резервним методом відповідно до
вимог, встановлених статтею 64 цього
Кодексу. Приймаючи самостійне рішення
про визначення митної вартості
імпортованого товару за шостим
(резервним) методом, відповідач
покликається на неможливість
застосування попередніх методів.

Львівська митниця, приймаючи рішення
про коригування митної вартості
товарів №209000006/2014/900009/2 від 19.02.2014 року,
зазначила в ньому про те, що неможливо
застосувати наступні методи
визначення митної вартості, а саме:
метод 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б
(ст. 60 МК України) з причини відсутності
у митного органу та декларанта
інформації про ідентичні та подібні
(аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МК
України) та методу 2г (ст. 63 МК України) з
причини відсутності вартісної основи
для розрахунку митної вартості в
митного органу та декларанта.
Застосовано метод 2 ґ (ст. 64 МК України).
Коригування митної вартості
ґрунтується на раніше визначених
митними органами вартостях МД
№100260001/2013/117365 від 11.12.2013 року, МД
№204060000/2013/6490 від 24.12.2013 року.

Посилання відповідача на результати
порівнянь рівня заявленої митної
вартості товарів та наявність певної
різниці між заявленою декларантом
вартістю та рівнем митної вартості
аналогічних або подібних товарів,
митне оформлення яких вже здійснено,
також не входить до переліку підстав
для відмови митного органу у митному
оформленні товарів, які визначені
частиною шостою статті 54 МК України,
тому судом до уваги не береться.

Перевіряючи правомірність
застосування методів визначення
митної вартості, суд керується статтею
58 МК України, за якою перший метод
визначення митної вартості може бути
використаний лише за умови, якщо дані,
заявлені декларантом, підтверджені
документально та є достовірними,
підтверджені документально або
визначені кількісно і достовірні
та/або наявна хоча б одна із складових
митної вартості, яка є обов'язковою при
її обчисленні.

Оскільки декларант подав документи,
які чітко ідентифікували оцінюваний
товар та містили об'єктивні і
достовірні дані, що піддавалися
обчисленню, які підтверджували ціну
товарів, що підлягала сплаті позивачем
на користь продавця, тобто
підтверджували митну вартість товарів
за ціною договору, а відповідачем не
доведено, що подані позивачем
документи в своїй сукупності не дають
можливість здійснити митне оформлене
товару за визначеним декларантом
основним методом - за ціною договору,
суд дійшов висновку, що відповідач не
мав правових підстав для застосування
резервного методу.

Відповідно до наказу Міністерства
фінансів України «Про затвердження
форми рішення про коригування митної
вартості товарів, Правил заповнення
рішення про коригування митної
вартості товарів та Переліку
додаткових складових до ціни договору»
від 24.05.2012 № 598 в графі 33 рішення про
коригування митної вартості товарів
«Обставини прийняття Рішення та
джерела інформації, що
використовувалися митним органом для
визначення митної вартості»
зазначаються причини, через які митна
вартість імпортованих товарів не може
бути визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), у
тому числі: неподання основних
документів, які підтверджують
відомості про заявлену митну вартість
товарів (згідно з переліком та
відповідно до умов, наведених у статті
53 Кодексу); невірно проведений
розрахунок митної вартості;
невідповідність обраного декларантом
або уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ
Кодексу; надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості. Крім цього, зазначається
послідовність застосування методів
визначення митної вартості та причин,
через які не був застосований кожний з
методів, що передує методу, обраному
митним органом. У графі також
вказується про проведення процедури
консультацій між митним органом та
декларантом з метою обґрунтованого
вибору методів визначення митної
вартості товарів відповідно до вимог
статей 59-61 Кодексу. Результати
проведеної консультації, а також
причини, через які не можуть бути
застосовані методи визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо ідентичних, подібних (аналогічних)
товарів (наприклад, відсутня
інформація щодо вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів),
фіксуються у графі. Посилання на
використання цінової бази Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
Держмитслужби у Рішенні допускається
тільки при визначенні митної вартості
відповідно до положень статей 59, 60 та 64
Кодексу з обов'язковим зазначенням
номера та дати митної декларації, яка
була взята за основу для визначення
митної вартості оцінюваних товарів, з
поясненнями щодо зроблених коригувань
на обсяг партії ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, умов
поставки, комерційних умов тощо. У
випадку визначення митної вартості
оцінюваних товарів із застосуванням
резервного методу (стаття 64 Кодексу)
зазначаються докладна інформація та
джерела, які використовувалися митним
органом при її визначенні.

Однак, в оскаржуваному рішенні
Львівської митниці про коригування
митної вартості товарів №209000006/2014/900009/2
від 19.02.2014 року відсутні будь-які
пояснення щодо зроблених коригувань на
обсяг партії ідентичних або побідних
(аналогічних) товарів, умов поставки,
комерційних умов тощо, також відсутня
докладна інформація та джерела, які
використовувались митним органом при
її визначенні.

Натомість, в цьому рішенні лише
зазначено, що коригування митної
вартості ґрунтується на раніше
визначених митними органами митних
вартостях МД №100260001/2013/117365 від 11.12.2013
року та МД №204060000/2013/6490 від 24.12.2013 року.

Відповідно до вимог частини другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС
України), в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не доведено
правомірності прийняття рішення про
коригування митної вартості товарів
№209000006/2014/900009/2 від 19.02.2014 року за
резервним методом та неможливості
визначення митної вартості товару за
ціною договору та похідної від цього
рішення.

Відповідно до частини третьої статті 2
КАС України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті ( вчинені
) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з
метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Перевіривши оскаржуване позивачем
рішення про коригування митної
вартості товарів №209000006/2014/900009/2 від
19.02.2014 року, суд дійшов переконання, що
воно прийняте відповідачем без
урахування вимог Митного кодексу
України та з порушенням передбачених
статтею 2 КАС України принципів, а
відтак є протиправним, тому його слід
скасувати.

Оскільки картка відмови у прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№209120000/2014/00047 є похідною від рішення про
коригування митної вартості товарів
№209000006/2014/900009/2 від 19.02.2014 року, яке
визнано протиправним, тому вона
підлягає скасуванню також.

Відповідно до частини першої статті 94
КАС України підлягають відшкодуванню з
Державного бюджету України понесені
позивачем судові витрати у вигляді
судового збору в розмірі 328 грн 86 к.,
сплаченого за платіжним дорученням № 1
від 12 серпня 2014 року.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167
Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити повністю.

Скасувати рішення Львівської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів №209000006/2014/900009/2 від
19.02.2014 року.

Скасувати картку відмови у прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№209120000/2014/00047, оформлену Львівською
митницею Міндоходів.

Стягнути з державного бюджету України
в користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма «Техніка
монтажу» 328 (триста двадцять вісім)
гривень 86 копійок судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови
відповідно до частини другої статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Хома О.П.

Повний текст постанови виготовлений 23
вересня 2014 року.