Справа № 2-а-15564/11 (6а/334/10/14)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2014-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 серпня 2014 рокусправа № 2-а-15564/11
(6а/334/10/14)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чепурнова Д.В.

суддів: Сафронової С.В.
Поплавського В.Ю.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Запорізької міської ради

на ухвалу Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 07 лютого 2014 року у справі
за заявою ОСОБА_1 від 23 січня 2014 року за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління та соціального захисту
населення Запорізької міської ради по
Ленінському району про визнання дій
неправомірними,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ленінського районного суду
м. Запоріжжя від 11 січня 2012 року
адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено. Визнано дії Управління
праці та соціального захисту населення
Запорізької міської ради по
Ленінському району щодо не нарахування
ОСОБА_1 одноразової допомоги до 5-го
травня за 2011 рік у розмірі 5 мінімальних
пенсій за віком, передбаченому ст. 12
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» - протиправними. Зобов'язано
Управління праці та соціального
захисту населення Запорізької міської
ради по Ленінському району здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1 суми
щорічної одноразової допомоги до 5-го
травня відповідно до ст. 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» у
розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, у
відповідності до ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» за 2011
рік з урахуванням різниці уже
виплаченої суми.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 07 лютого 2014 року заяву
ОСОБА_1 задоволено. Змінено спосіб і
порядок подальшого виконання
постанови Ленінського районного суду
м. Запоріжжя від 11.01.2012 року із
зобов'язання здійснити виплату на
стягнення з Управління праці та
соціального захисту населення
Запорізької міської ради по
Ленінському району за рахунок коштів
Державного бюджету України суми
щорічної одноразової допомоги до 5-го
травня за 2011 рік, у розмірі 5
мінімальних пенсій за віком,
передбаченому ст. 12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» з урахуванням
різниці уже виплаченої суми на користь
ОСОБА_1 у розмірі 4888, 00 грн.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції, Управління праці та
соціального захисту населення
Запорізької міської ради по
Ленінському району подало апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин справи,
просить скасувати ухвалу та прийняти
нову ухвалу, якою відмовити у
задоволенні подання.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість ухвали
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Ленінського районного суду
м. Запоріжжя від 11 січня 2012 року
адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено. Визнано дії Управління
праці та соціального захисту населення
Запорізької міської ради по
Ленінському району щодо не нарахування
ОСОБА_1 одноразової допомоги до 5-го
травня за 2011 рік у розмірі 5 мінімальних
пенсій за віком, передбаченому ст. 12
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» - протиправними. Зобов'язано
Управління праці та соціального
захисту населення Запорізької міської
ради по Ленінському району здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1 суми
щорічної одноразової допомоги до 5-го
травня відповідно до ст. 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» у
розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, у
відповідності до ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» за 2011
рік з урахуванням різниці уже
виплаченої суми.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 11 січня 2012 року та
наведених процесуальних норм дають
підстави зробити висновок про те, що
зобов'язання, покладені на відповідача
цим судом, є позовними вимогами як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин позивач просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови.

Відтак суд першої інстанції,
задовольняючи заяву про зміну способу
виконання рішення, не звернув увагу та
не врахував відмінності між позовною
вимогою як обраним судом видом захисту
порушених прав позивача від способу
виконання судового рішення як одного з
його заходів, чим змінив постанову суду
по суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Крім того, частиною першою статті 263 КАС
України встановлено, що за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

З урахуванням того, що фактичні
обставини справи судом першої
інстанції встановлено повно та
правильно, але неправильно застосовано
норми процесуального права, що
призвело до ухвалення незаконного
судового рішення, колегія суддів
вважає за необхідне судове рішення
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні заяви про зміну
способу і порядку виконання рішення
суду.

Керуючись ст.ст. 196, 199, 204, 205,206 КАС
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Хортицькому
районі м. Запоріжжя - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 07 лютого 2014 року -
скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів

Головуючий:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський