Справа № 809/2354/14
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"15" вересня 2014 р.
№ 809/2354/14

15 год. 35 хв.
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - Гундяка В.Д.

при секретарі Волочій Л.І.

за участю: представника позивача
Ковалюк Г.І.

представника відповідача
Стецюк С.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Державної податкової інспекції у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до
приватного підприємства "Партнер-Буд"
про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

15.07.2014 року Державна податкова
інспекція у м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області звернулася
до суду з адміністративним позовом до
приватного підприємства "Партнер-Буд"
про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за
відповідачем рахується податкова
заборгованість перед бюджетом, яка
виникла у зв'язку з несплатою податку
на додану вартість та пені в
загальному розмірі 6 409, 92 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в
повному обсязі з мотивів, викладених в
адміністративному позові. Суду
пояснила, що підставою для подання
даного позову є часткова несплата
відповідачем узгоджених грошових
зобов'язань по податку на додану
вартість за жовтень 2013 року. Оскільки
свій податковий обов'язок щодо сплати
вищезазначеного платежу до Державного
бюджету України приватне підприємство
"Партнер-Буд" виконало неналежно, в
останнього виникла податкова недоїмка
в загальному розмірі 6 409, 92 грн. Вказала,
що на момент виникнення спірних
правовідносин у приватного
підприємства "Партнер-Буд" був наявний
податковий борг по даному платежу за
попередні періоди, тому кошти, які
надійшли від відповідача на сплату
податкових зобов'язань за жовтень 2013
року в розмірі 11 105 грн, у відповідності
до пункту 87.9.статті 87 Податкового
кодексу України частково були
зараховані на погашення
заборгованості з того самого платежу в
порядку календарної черговості за
минулі податкові періоди. При цьому
зазначила, що така черговість
погашення діє незалежно від волі
платника податків та стосується як
зобов'язань, самостійно розрахованих
платником податків, так і тих, які
нараховані контролюючим органом. Таким
чином, сума заборгованості по ПДВ за
жовтень 2013 року у встановлений строк
повністю не погашена, тому залишок
податкового боргу підлягає до
стягнення в судовому порядку. Позов
просила задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнала з підстав,
наведених у письмовому запереченні.
Суду пояснила, що приватне
підприємство "Партнер-Буд" повністю
здійснило сплату самостійно
узгоджених зобов'язань з податку на
додану вартість за жовтень 2013 року, що
підтверджується платіжним дорученням
на суму 11 105 грн, в якому вказано
відповідне призначення платежу.
Вказала, що сплачені позивачем суми ПДВ
за вищевказаний період Державною
податковою інспекцією у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській, на її думку,
безпідставно були зараховані в
рахунок сплати податкового боргу за
попередні періоди, так як
заборгованість за ці періоди вже
стягнена з Підприємства за рішенням
суду. В задоволенні позову просила
відмовити.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, заслухавши
представників позивача та відповідача,
оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд дійшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
до задоволення з наступних мотивів.

Згідно ч.1 ст.67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПКУ податковим
боргом є сума грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), самостійно узгодженого
платником податків або узгодженого в
порядку оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Підпункт 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового
Кодексу України (далі-ПКУ) визначає, що
платник податків зобов'язаний
сплачувати податки та збори в строки та
в розмірах передбачених податковим
законодавством. Виконанням
податкового обов'язку визнається
сплата в повному обсязі платником
відповідних сум податкових зобов'язань
у встановлений податковим
законодавством строк (п.38.1ст.38 ПКУ).

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до Витягу з Єдиного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців відповідач
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності.

Статтею 49 ПКУ визначено порядок та
строки подання платниками податків
податкових декларацій до органу
державної податкової служби

Згідно п.49.1 ст.49 податкова декларація
подається за звітний період в
установлені цим Кодексом строки
органу державної податкової служби, в
якому перебуває на обліку платник
податків. При цьому платник податків
зобов'язаний за кожний встановлений
цим Кодексом звітний період подавати
податкові декларації щодо кожного
окремого податку, платником якого він
є, відповідно до цього Кодексу
незалежно від того, чи провадив такий
платник податку господарську
діяльність у звітному періоді( п.49.2 ст.49
ПКУ).

У відповідності до приписів п. 56.11 ст.56
ПКУ податкове зобов'язання, самостійно
визначене платником податків, не
підлягає оскарженню.

Як вбачається із змісту п.57.1 ст.57 ПКУ
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом десяти
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно п.203.1 ст.203 ПКУ податкова
декларація з податку на додану
вартість подається за базовий звітний
(податковий) період, що дорівнює
календарному місяцю, протягом 20
календарних днів, що настають за
останнім днем звітного (податкового)
місяця.

В судовому засіданні встановлено, що на
підставі вищевказаної норми Кодексу
18.11.2013 року відповідачем подано до
Державної податкової інспекції у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області податкову
декларацію з податку на додану
вартість. Таким чином шляхом подачі
даної декларації приватне
підприємство "Партнер-Буд" самостійно
визначило та узгодило податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість в загальному розмірі 11 105 грн.

Відповідно до п.203.2 ст.203 ПКУ платник
податку зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом десяти
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого п.203.1 цієї статті
для подання декларації.

Судом встановлено, що згідно
платіжного доручення за № 57 від 19.11.2013
року, вбачається що приватним
підприємством "Партнер-Буд" було
сплачено 11 105 грн. по податку на додану
вартість за жовтень 2013 року. Однак як
вбачається з пояснень представника
позивача та дослідженого в якості
письмового доказу по справі витягу з
картку особового рахунку підприємства
частина вищевказаної суми в розмірі 6 763
грн. була зарахована в погашення
податкової заборгованості з ПДВ
минулих періодів.

Суд не приймає до уваги посилання
представника відповідача на
неправомірність дій податкового
органу по зміні призначення платежу з
огляду на нижчевикладене.

За приписами пункту 87.9. статті 87
Податкового кодексу України у разі
наявності у платника податків
податкового боргу органи державної
податкової служби зобов'язані
зарахувати кошти, що сплачує такий
платник податків, в рахунок погашення
податкового боргу згідно з черговістю
його виникнення незалежно від напряму
сплати, визначеного платником
податків. У такому ж порядку
відбувається зарахування коштів, що
надійдуть у рахунок погашення
податкового боргу платника податків
відповідно до статті 95 цього Кодексу
або за рішенням суду у випадках,
передбачених законом.

Як вбачається з системного аналізу
даної норми кошти, які надійшли на
сплату зобов'язань з податку,
спрямовуються на погашення податкових
зобов'язань з того самого платежу у
порядку черговості незалежно від
напряму сплати. Така черговість
погашення діє незалежно від волі
платника податків та стосується як
самостійно розрахованих платником
податків податкових зобов'язань, так і
податкових зобов'язань, розрахованих
контролюючим органом. При цьому,
зарахування коштів, що сплачує платник
податків в рахунок погашення
податкового боргу згідно з черговістю
його виникнення незалежно від напряму
сплати, визначеного платником
податків, є обов'язком органу державної
податкової служби.

Враховуючи вимоги статті 87 Податкового
кодексу України суд приходить до
висновку, що податковий орган
виконував свої повноваження у
відповідності до положення пункту 87.9.
статті 87 Податкового кодексу України
та правомірно з 11 105 грн. грошового
зобов'язання за травень 2013 року
зарахував 6 763 грн. в рахунок погашення
податкового боргу згідно з черговістю
його виникнення.

За таких обставин, враховуючи наведене,
суд погоджується із твердженням
представника позивача щодо
правомірності зміни призначення
платежу за жовтень 2013 року та
спрямування грошових коштів в розмірі
6 763 грн. на погашення податкового
боргу відповідача минулих періодів.

Таким чином, оскільки 6 763 грн.
зараховані податковою інспекцією в
рахунок погашення податкового боргу за
минулий період, у відповідача виникла
недоїмка по вищевказаній сумі за
жовтень 2013 року в розмірі 4 342 грн. ( 11105-6
763= 4 342).

Таким чином у судовому засіданні
встановлено, що в порушення вимог п.203.2
ст.203 ПКУ приватне підприємство
"Партнер-Буд" у встановлений строк суму
податкового зобов'язання повністю не
сплатило.

Відповідно до п.п.129.1.1 п.129.1 ст. 129 ПКУ
після закінчення встановлених цим
Кодексом строків погашення
узгодженого грошового зобов'язання, на
суму податкового боргу при
самостійному нарахуванні суми
грошового зобов'язання платником
податків - від першого робочого дня,
наступного за останнім днем граничного
строку сплати грошового зобов'язання,
визначеного цим Кодексом,
нараховується пеня. У відповідності до
приписів даної норми Кодексу
відповідачу нараховано пеню в розмірі
2 067,92 грн. Дана обставина та розмір пені
підтверджується дослідженими в якості
письмових доказів по справі обліковою
карткою платника податків та
розрахунком суми пені, наявним в
матеріалах справи.

Згідно п.59.1 ст.59 ПКУ у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення рішення.

На підставі вищенаведеного податковим
органом було надіслано відповідачу
податкові вимоги форми Ю за №
1/2113/26537/10/24-150 від 18.10.2010 року та за №
2/2319/29509/1024-1507815 від 22.11.2010 року на суму 161
904,26 грн та 38 439, 47 грн. відповідно, які
отримані останнім, що підтверджується
підписами посадових осіб на корінцях
вказаних вимог.

Однак зазначену в вимогах суму
податкового боргу відповідач повністю
не погасив, що підтверджується
поясненнями представника позивача.

Відповідно до приписів п. 59.5 ст. 59 ПКУ у
разі якщо після направлення (вручення)
податкової вимоги сума податкового
боргу змінилася, але податковий борг не
був погашений в повному обсязі,
податкова вимога додатково не
надсилається (не вручається).

На підставі вищенаведеного податковим
органом інших вимог платнику не
надсилалось.

У разі якщо у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення (п.
59.5 ст. 59 ПКУ).

Таким чином загальна сума
заборгованості приватного
підприємства "Партнер-Буд" складає 6
409, 92 грн (4 343 грн - податку на додану
вартість + 2 067,92 грн - пені = 6 409, 92 грн.)

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані докази, їх достатність та
взаємний зв'язок суд погоджується з
підставністю виникнення та розміром
заборгованості, заявленої до
стягнення. Наявність податкового
боргу відповідача підтверджується
витягами з облікової картки платника
податків, розрахунками сум
заборгованості та іншими письмовими
доказами, наявними в матеріалах справи.

Зокрема судом встановлено, що згідно
наявної в матеріалах справи облікової
картки платника податків, станом 20.06.2014
року у приватного підприємства
"Партнер-Буд" наявний податковий борг
по податку на додану вартість в
загальному розмірі 40 211, 29 грн. Згідно ч.3
ст. 72 Кодексу адміністративного
судочинства України дана обставина
доказуванню не підлягає, як така, що
визнається сторонами і в суду не
виникає сумніву щодо її достовірності
та добровільності визнання.

Як вбачається з наданої представником
відповідача у судовому засіданні копії
постанови Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
30.07.2013 року по справі №809/1830/13-а, даним
судовим рішенням з приватного
підприємства "Партнер-Буд" стягнено в
дохід Державного бюджету України 33 801, 37
грн. податкового боргу.

Отже сума, яка залишається не
сплаченою по даному податку та
відповідно і підлягає до стягнення,
становить 6 409, 92 грн (40 211, 29 грн. - 33 801, 37 =
6 409, 92 грн.). Не заперечила дану
обставину і представник відповідача.

Наявність вищевказаної різниці між
сумою заборгованості платника податку
відповідно до облікової картки та
сумою податкового боргу, стягнутого за
вищезазначеним судовим рішенням,
спростовує твердження представника
позивача щодо відсутності у
підприємства недоїмки по ПДВ,
нестягненої в судовому порядку, тому
таке твердження не може бути взято
судом до уваги.

Підстав для звільнення відповідача від
сплати заборгованості судом не
встановлено.

Наявність податкового боргу та його
розмір відповідач не спростував,
доказів сплати заборгованості суду не
представив, чим фактично не заперечив
суму заборгованості, яка є предметом
спору в даній справі.

Згідно п.95.1 ст.95 ПКУ орган державної
податкової служби здійснює за
платника податків і на користь держави
заходи щодо погашення податкового
боргу такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання такому платнику
податкової вимоги(п.95.2 ст.95 ПКУ).

Відповідно до п.95.3 ст.95 ПКУ стягнення
коштів з рахунків платника податків у
банках, обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Виходячи з викладеного, суд вважає
вимогу позивача про стягнення коштів
підставною, а позов таким, що підлягає
до задоволення.

На підставі ст. 67 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків приватного
підприємства "Партнер-Буд" у банках та
за рахунок належної відповідачу
готівки в дохід Державного бюджету
України 6 409 (шість тисяч чотириста
дев'ять ) грн. 92 коп.

Згідно ст.254 КАС України постанова
набирає законної сили після закінчення
встановлених строків подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу
не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Постанова складена в повному обсязі
19.09.2014 року.

Суддя
Гундяк В.Д.