Справа № 872/11739/13
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 липня 2014 рокусправа № 811/1414/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І.
Щербака А.А.

за участю секретаря судового
засідання: Сонник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Маловисківської
міжрайонної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби на
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 04 червня 2013
року у справі №811/1414/13-а за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Маловисківської міжрайонної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом до Маловисківської
міжрайонної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби (далі
відповідач) (правонаступником є
Маловисківська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№002/1700 від 03.04.2013 року про збільшення
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість у розмірі 184
001,01 грн..

Постановою Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 04
червня 2013 року у справі №811/1414/13-а
адміністративний позов було
задоволено, визнано протиправним та
скасовано оскаржене податкове
повідомлення рішення відповідача.

Не погодившись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 04
червня 2013 року, в задоволенні позовних
вимог відмовити повністю.

Вимоги апеляційної скарги
відповідач обґрунтовує неповним
з'ясуванням судом обставин справи та
невірним застосуванням норм
матеріального права до спірних
правовідносин. Зазначає, що проведеною
перевіркою встановлено, що
господарські операції позивача з
контрагентом не мали реального
характеру, укладені правочини є
нікчемними.

В судове засідання апеляційної
інстанції представники сторін не
з'явились, про час та місце слухання
справи повідомлялися належним чином, а
тому, відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС
України, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається,
що у період з 07.03.2013р. по 14.03.2013р.
посадовою особою Новоархангельського
відділення Маловисківської МДПІ
Кіровоградської області ДПС проведено
позапланову невиїзну документальну
перевірку фінансово-господарської
діяльності фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 з питань дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинах з ТОВ «Компанія
«Скрап-Продакшин» за період з червня по
липень 2012 року, за результатами якої
складено акт №2/17-10/НОМЕР_1 від 20.03.2013 р..

За висновками перевірки
встановлено, порушення позивачем вимог
п.198.1., п.198.2, п.198.3, п.198.6. ст.198, п.201.6 ст.201
Податкового кодексу України, в
результаті чого завищено
задекларовану суму податкового
кредиту на загальну суму 122 666,67 грн., у
тому числі за червень 2012 року на суму 20
880,00 грн. та за липень 2012 року на суму 101
786,67 грн. (а.с.13-18).

На підставі акту перевірки
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення №002/1700 від
03.04.2013р., яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 184 001,01 грн., у
тому числі 122 666,67 грн. основного платежу
та 61 334,34 грн. штрафних (фінансових)
санкцій (штрафів).

Як встановив суд, 18.07.2012р.
позивачем до податкового органу подано
податкову декларацію з податку на
додану вартість за червень 2012 року, в
якій задекларовано податковий кредит у
розмірі 26 501,00 грн., до складу якого
включено, зокрема, ПДВ у сумі 18
280,00 грн. за взаємовідносинами з ТОВ
«Компанія «Скрап-Продакшин», у тому
числі 6 960,00 грн. за податковою накладною
№99 від 23.06.2012 р., 6 960,00 грн. за податковою
накладною №100 від 23.06.2012 р. та 4 360,00 грн.
за податковою накладною №101 від 23.06.2012
р. (а.с.20-22, 38-39, 40-41).

17.08.2012 р. позивачем подано до
податкового органу податкову
декларацію з податку на додану
вартість за липень 2012 р., в якій
задекларовано податковий кредит у
розмірі 130 728,00 грн., до складу якого
включено, зокрема, ПДВ у сумі 104 386,67 грн.
за взаємовідносинами з ТОВ «Компанія
«Скрап-Продакшин», у тому числі 101 786,67
грн. за податковою накладною №4 від
04.07.2012 р. та 2 600,00 грн. за податковою
накладною №101 від 23.06.2012 р. (а.с.22, 26, 42-43,
44-46).

На думку податкового органу,
вказані податкові накладні, видані ТОВ
«Компанія «Скрап-Продакшин» за
господарськими операціями, які не мали
реального характеру. Так, в акті
перевірки відображено обставини, що
свідчать про відсутність у контрагента
позивача
адміністративно-господарських
можливостей на виконання
господарських зобов'язань по укладеним
угодам та відсутність фактичних дій,
спрямованих на виконання цих
зобов'язань.

З матеріалів справи встановлено,
що податкові накладні №99, 100, 101
від 23.06.2012р. та №4 від 04.07.2012р.,
отримані позивачем від ТОВ «Компанія
«Скрап-Продакшин» за господарськими
операціями щодо придбання бітуму
згідно договору поставки №32 від 02.06.2012
року.

ТОВ «Компанія «Скрап-Продакшин»
поставило позивачу бітум на загальну
суму 736 000,00 грн., у тому числі ПДВ 122 666,67
грн. (а.с.23, 27, 104, 105). Оплату вартості
придбаного товару позивачем здійснено
в готівковому порядку, що
підтверджується квитанціями до
прибуткового касового ордера (а.с.28, 47).
Транспортування товару, придбаного
позивачем, здійснювалося фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 за
договором про надання послуг від 01.03.2012
р. (а.с.71-72, 73).

Позивач здійснює господарську
діяльність у будівництві, пов'язану із
створенням об'єктів архітектури:
будівництво транспортних споруд -
доріг автомобільних, мостів,
шляхопроводів, переходів, місцевого
транспорту (а.с.74-75). Як встановив суд,
бітум, придбаний позивачем у ТОВ
«Компанія «Скрап-Продакшин» в
подальшому використовувався для
виконання підрядних робіт із ремонту
автомобільних доріг відповідно до умов
договорів підряду, укладених із
Сівко-Калуською сільською радою (а.с.84),
Кам'янецькою сільською радою (а.с.88),
Рожнятівською селищною радою (а.с.92),
Пійлівською сільською радою (а.с.96, 100).

Згідно з п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Податковим органом в акті
перевірки вказано про те, що договори,
укладені позивачем із ТОВ «Компанія
«Скрап-Продакшин» є нікчемними,
оскільки здійснені без мети настання
реальних наслідків. Позивачем
сплачувалися кошти з метою заниження
об'єкту оподаткування, несплати
податків, діяльність останнього
спрямована на здійснення операцій,
пов'язаних з отриманням податкової
вигоди з контрагентом-постачальником,
який не виконував своїх податкових
зобов'язань.

Колегія суддів з цього приводу
зазначає, що господарською операцію є
дія або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Будь-які документи мають силу
первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції, а визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Позивачем були наданні первинні
документи, що підтверджують факт
здійснення реальних господарських
операцій. За вказаними вище договорами
було придбано товари, послуги, що
використовувалися позивачем
відповідно до основної діяльності
підприємства.

Відповідачем же, в свою чергу, не
було спростовано достовірності
відомостей, що містять первинні та
розрахункові документи, надані
платником податків на підтвердження
факту реальності здійснення
господарських операцій, не подано
доказів відсутності руху активів у
процесі здійснення господарської
операції, доказів відсутності зміни
стану та структури активів, зобов'язань
чи власного капіталу сторін спірних
правочинів. Податковим органом не
доведено належними та допустимими
доказами того факту, що укладення
договорів не відповідало дійсним
намірам сторін щодо набуття цивільних
прав і обов'язків, та що договори
укладено без мети настання реальних
наслідків. Судових рішень щодо
визнання угод недійсними суду надано
також не було. Висновки ж акту
перевірки по ланцюгу постачання не є
належним доказом укладання позивачем
не реальних угод, а тому можливо
стверджувати що доводи відповідача
ґрунтуються лише на припущеннях, що є
неприпустимим.

З урахуванням викладеного,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
не доведеності відповідачем
правомірності прийнятого податкового
повідомлення-рішення, а тому заявлені
позивачем вимоги підлягали
задоволенню.

Мотивація та докази, наведені у
апеляційній скарзі відповідача, не
дають колегії суддів підстав для
постановлення висновків, які б
спростовували правову позицію суду
першої інстанції в частині вирішених
позовних вимог.

В той же час, вирішуючи питання
щодо розподілу судових витрат, суд
першої інстанції, з посиланням на п.п.3
п.9 розділу VI Прикінцевих та перехідних
положень Бюджетного кодексу України,
зобов'язав Державну казначейську
службу у Кіровоградській області, яка
не була стороною у справі, стягнути на
користь позивача судові витрати в сумі
1 840,00 грн. із Державного бюджету України
шляхом їх безспірного списання із
рахунка Маловисківської міжрайонної
державної податкової інспекції
Кіровоградської області Державної
податкової служби.

Колегія суддів вважає помилковим
застосуванням судом в цій частині норм
процесуального права, що є підставою
для скасування постанови в цій частині.

Так, відповідно до ч.1 ст. 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Тобто, при задоволенні позовних
вимог позивача, який не є суб'єктом
владних повноважень, суду належало
стягнути на користь останнього
документально підтверджені понесені
витрати саме з Державного бюджету
України.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ст.ст. 202, 205,
207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу
Маловисківської міжрайонної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби -
задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 04
червня 2013 року у справі № 811/1414/13-а
- скасувати в частині зобов'язання
Державної казначейської служби у
Кіровоградській області стягнути на
користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1 840,00 грн.
із Державного бюджету України шляхом
їх безспірного списання із рахунка
Маловисківської міжрайонної
державної податкової інспекції
Кіровоградської області Державної
податкової служби та прийняти нову
постанову в цій частині.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, ід. номер
НОМЕР_1 (АДРЕСА_1) судові витрати в сумі 1
840,00 грн. (одна тисяча вісімсот сорок
грн. 00 коп.).

В решті постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 04 червня 2013
року у справі № 811/1414/13-а - залишити без
змін.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак