Справа № 2а-3839/10/1670
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року м.ПолтаваСправа №
2а-3839/10/1670

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Удовіченка С.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Христич
О.С.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача та третьої
особи - Чемериса В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
юстиції у Полтавській області, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору: Міністерство юстиції
України про скасування наказів,
поновлення на роботі та стягнення
середньомісячного заробітку, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Головного
управління юстиції у Полтавській
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору:
Міністерство юстиції України про:

- скасування наказу Головного
управління юстиції у Полтавській
області від 03 червня 2010 року №275/11 про
оголошення догани, як протиправного,

- скасування наказу Головного
управління юстиції у Полтавській
області від 13 липня 2010 року №404/7 про
припинення державної служби та
звільнення з посади, як протиправного,

- поновлення позивача на посаді
головного спеціаліста відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області,

- стягнення середньомісячного
заробітку за час вимушеного прогулу.

В обгрунтування позовних вимог позивач
вказував на безпідставність та
протиправність наказів про оголошення
догани та звільнення його з посади,
оскільки видаючи 13 березня 2010 року акт
про проведення аукціону з реалізації
арештованого рухомого майна, він
виконував ухвалу Київського районного
суду м. Полтави від 25 лютого 2010 року у
справі №4с-24/10, яка набрала законної
сили 03 березня 2010 року та мала силу
виконавчого документа. Вказував на те,
що під час оголошення догани не
враховано ступінь тяжкості проступку і
заподіяння шкоди, обставини за яких
вчинено проступок, невеликий термін
перебування на посаді головного
спеціаліста ВДВС ГУЮ у Полтавській
області. Зазначав, що твердження
відповідача, про те, що йому було відомо
про існування рішення Господарського
суду м. Києва від 05 листопада 2009 року,
яким аукціон з продажу арештованого
рухомого майна визнано недійсним, та
яке надійшло до ППВР ВДВС ГУЮ у
Полтавській області 08 грудня 2009 року,
безпідставним, оскільки вказане
рішення позивачу за актом
приймання-передавання не передавалося.
Також зазначав, що посадовою
інструкцією головного спеціаліста
ВДВС ГУЮ у Полтавській області не
передбачено у головного спеціаліста
обов'язку надавати інформацію сектору
представництва інтересів держави у
судах та представляти інтереси ВДВС
ГУЮ у Полтавській області у судах. А
тому вважає позовні вимоги таки, що
підлягають задоволенню.

Відповідач проти позову заперечував,
вказуючи на правомірність прийнятих
наказів від 03 червня 2010 року №275/11 про
оголошення догани та від 13 липня 2010
року №404/7 про припинення державної
служби та звільнення з посади, оскільки
позивачем не повідомлено начальника
Управління (сектору представництва
інтересів держави у судах) про
надходження до ППВР ВДВС ухвали
Київського районного суду м. Полтави
від 25 лютого 2010 року у справі №4с-24/10 та
не вжито заходів щодо її апеляційного
оскарження при наявності
беззаперечних підстав для скасування
цієї ухвали, яка порушує права та
інтереси Управління та інших державних
органів. Вказував, що державні
службовці є особливими суб'єктами
права, їх діяльність регулюється поряд
із загальним і спеціальним
законодавством, до останніх
пред'являються підвищені правові
вимоги в зв'язку з їх професійною
діяльністю, а також поширюються
обмеження, пов'язані з прийняттям на
службу та її проходження. Стверджував,
що Головним управлінням юстиції у
Полтавській області встановлено, факт
порушення позивачем Присяги
державного службовця, що полягало у
незаконному виданні та затвердженні
Акту про проведення аукціону з
реалізації арештованого майна.

Ухвалою Полтавського окружного
адміністративного суду від 28 серпня 2014
року залучено до справи в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору:
Міністерство юстиції України.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача та третьої
особи вивчивши та дослідивши матеріали
справи, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до наступних
висновків

Судом встановлено, що 21 травня 2001 року
ОСОБА_1 прийняв Присягу державного
службовця (т.1 а.с. 49) та перебував на
різних посадах, а саме:

- з 21 травня 2001 року по 31 серпня 2002 року -
старший державний виконавець відділу
Державної виконавчої служби
Диканського районного управління
юстиції;

- з 01 вересня 2002 року по 29 грудня 2005 року
- начальник Диканського районного
управління юстиції;

- з 30 грудня 2005 року по 27 лютого 2007 року -
начальник Державної виконавчої служби
у Диканському районі Полтавської
області;

- з 28 лютого 2007 по 29 грудня 2009 року -
начальник відділу Державної
виконавчої служби Диканського
районного управління юстиції (т.1 а.с. 91).

Наказом ГУЮ у Полтавській області "Про
переведення ОСОБА_1" від 22 грудня 2009
року № 640/7 з 30.12.2009 ОСОБА_1 з посади
заступника начальника Диканського
районного управління юстиції -
начальника відділу державної
виконавчої служби Диканського
районного управління юстиції
переведений на посаду головного
спеціаліста відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області (т.1 а.с. 90).

12 березня 2010 року Наказом ГУЮ у
Полтавській області "Про покладення
обов'язків начальника підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби" № 155/11 на
головного спеціаліста відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області ОСОБА_1 з 12 березня 2010 року
покладено виконання обов'язків
начальника підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби ГУЮ у Полтавській
області, які він виконував до 12 травня
2010 року (т.1 а.с. 94, 96).

Наказом ГУЮ у Полтавській області "Про
забезпечення належного представництва
інтересів держави в суді працівниками
ППВР ВДВС ГУЮ" від 03 червня 2010 року №
275/11 за неналежне виконання службових
обов'язків щодо представництва
інтересів відділу ДВС в судах
головному спеціалісту ВДВС ГУЮ у
Полтавській області ОСОБА_1 оголошено
догану. Наказ прийнято за наслідками
службового розслідування, проведеного
за фактом відкликання заяви про
апеляційне оскарження та апеляційної
скарги на ухвалу Київського районного
суду м. Полтави від 25 лютого 2010 року у
справі № 4с-24/10 (т.3 а.с. 21-28).

Наказом начальника ГУЮ у Полтавській
області Колотілової Т.М. "Про
звільнення ОСОБА_1" від 13 липня 2010 року
№ 404/7 припинено державну службу
головного спеціаліста відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області ОСОБА_1 та звільнено його з
посади на підставі пункту 6 частини 1
статті 30 Закону України "Про державну
службу" за порушення Присяги
державного службовця, з яким позивач
ознайомлений 23 липня 2010 року, що
підтверджується його підписом у наказі
(т.1 а.с. 99-101).

Позивач не погодився із наказом про
оголошення догани від 03 червня 2010 року
№ 275/11 і наказом про припинення
державної служби від 13 липня 2010 року №
404/7 та оскаржив їх до суду.

Оцінюючи обґрунтованість позовних
вимог, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Завданням адміністративного
судочинства, згідно частини першої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, є захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб, прав
та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно - правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно із пунктом 2 частини другої
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України компетенція
адміністративних судів поширюються на
спори з приводу прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 15 частини першої
статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України публічна служба -
діяльність на державних політичних
посадах, професійна діяльність суддів,
прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна
служба, служба в органах влади
Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування.

Законом який регулює суспільні
відносини, які охоплюють діяльність
держави щодо створення правових,
організаційних, економічних та
соціальних умов реалізації
громадянами України права на державну
службу та визначає загальні засади
діяльності, а також статус державних
службовців, які працюють в державних
органах та їх апараті є Закон України
"Про Державну службу" від 16 грудня 1993
року № 3723-XII (далі по тексту - Закон
України № 3723-XII)

За визначенням статті 1 Закону України
№ 3723-XII державна служба в Україні - це
професійна діяльність осіб, які
займають посади в державних органах та
їх апараті щодо практичного виконання
завдань і функцій держави та одержують
заробітну плату за рахунок державних
коштів. Ці особи є державними
службовцями і мають відповідні
службові повноваження.

Законом, який визначає основи
організації та діяльності державної
виконавчої служби, її завдання,
правовий статус працівників органів
державної виконавчої служби та їх
соціальний захист Закон України "Про
державну виконавчу службу" від 24
березня 1998 року № 202/98-ВР (далі по тексту
- Закон України № 202/98-ВР ).

Статтею 1 Закону України "Про державну
виконавчу службу" визначено, що
державна виконавча служба входить до
системи органів Міністерства юстиції
України і здійснює виконання рішень
судів, третейських судів та інших
органів, а також посадових осіб
відповідно до законів України та що
завданням державної виконавчої служби
є своєчасне, повне і неупереджене
примусове виконання рішень,
передбачених законом.

Відповідно до статті 6 цього Закону
України № 202/98-ВР (в редакції, що діяла
на момент виникнення спірних
правовідносин) працівники органів
державної виконавчої служби (державні
виконавці, керівні працівники і
спеціалісти Департаменту державної
виконавчої служби Міністерства
юстиції України, відділів державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, обласних, Київського
та Севастопольського міських
управлінь юстиції, районних, міських
(міст обласного значення), районних у
містах відділів державної виконавчої
служби відповідних управлінь юстиції)
є державними службовцями.

У статті 10 Закону України № 3723-XII
визначено основні обов'язки державних
службовців, серед яких: додержання
Конституції України та інших актів
законодавства України; забезпечення
ефективної роботи та виконання завдань
державних органів відповідно до їх
компетенції; безпосереднє виконання
покладених на них службових обов'язків,
своєчасне і точне виконання рішень
державних органів чи посадових осіб,
розпоряджень і вказівок своїх
керівників; постійне вдосконалення
організації своєї роботи і підвищення
професійної кваліфікації; сумлінне
виконання своїх службових обов'язків,
ініціатива і творчість в роботі.
Державний службовець повинен діяти в
межах своїх повноважень. У разі
одержання доручення, яке суперечить
чинному законодавству, державний
службовець зобов'язаний невідкладно в
письмовій формі доповісти про це
посадовій особі, яка дала доручення, а у
разі наполягання на його виконанні -
повідомити вищу за посадою особу.

Статтею 14 Закону України № 3723-XII
визначено, що дисциплінарні стягнення
застосовуються до державного
службовця за невиконання чи
неналежне виконання службових
обов'язків, перевищення своїх
повноважень, порушення обмежень,
пов'язаних з проходженням державної
служби, а також за вчинок, який
порочить його як державного
службовця або дискредитує державний
орган, в якому він працює. До
службовців, крім дисциплінарних
стягнень, передбачених чинним
законодавством про працю України,
можуть застосовуватися такі заходи
дисциплінарного впливу: попередження
про неповну службову відповідність;
затримка до одного року у присвоєнні
чергового рангу або у призначенні на
вищу посаду.

Відповідно до пункту 1 Порядку
проведення службового розслідування
стосовно осіб, уповноважених на
виконання функцій держави або
місцевого самоврядування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 13 червня 2000 року
№950, (в редакції, що діяла на момент
виникнення спірних правовідносин)
відповідно до цього Порядку стосовно
осіб, уповноважених на виконання
функцій держави або органів місцевого
самоврядування, може бути проведено
службове розслідування: у разі
невиконання або неналежного виконання
ними службових обов'язків, перевищення
своїх повноважень, що призвело до
людських жертв або заподіяло значну
матеріальну чи моральну шкоду
громадянинові, державі, підприємству,
установі, організації чи об'єднанню
громадян; у разі недодержання ними
законодавства про державну службу,
службу в органах місцевого
самоврядування, антикорупційного
законодавства, порушення етики
поведінки; на вимогу особи,
уповноваженої на виконання функцій
держави або органів місцевого
самоврядування, з метою зняття
безпідставних, на його думку,
звинувачень або підозри.

Згідно пункту 2 Порядку №950 (в редакції,
що діяла на момент виникнення спірних
правовідносин) рішення щодо проведення
службового розслідування приймається
вищими посадовими особами України,
Першим віце-прем'єр-міністром України,
Урядовим уповноваженим з питань
антикорупційної політики, керівником
державного органу (посадовою особою),
що призначив на посаду особу,
уповноважену на виконання функцій
держави або органів місцевого
самоврядування, стосовно якої
планується проводитися службове
розслідування, керівником органу, в
якому працює зазначена особа,
керівником підрозділу з питань
запобігання та протидії корупції
відповідного органу

Відповідно до пункту 3 Порядку №950
рішенням щодо проведення службового
розслідування визначається голова
комісії з проведення службового
розслідування, інші члени комісії, мета
і дата початку та закінчення
службового розслідування. Термін
службового розслідування не може
перевищувати двох місяців. До участі у
проведенні службового розслідування
не повинні залучатися посадові особи
органу державної влади, якщо обставини
свідчать про їх особисту
заінтересованість у результатах
розслідування.

Судом встановлено, що комісією у
складі працівників Головного
управління юстиції у Полтавській
області, на виконання наказу від 20
травня №257/11 (т.1 а.с. 164), проведено
службове розслідування дотримання
посадовими особами підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби локальних
актів Головного управління юстиції,
які регламентують порядок
представництва інтересів держави в
суді, причини та підстави відкликання
заяви про апеляційне оскарження та
апеляційної скарги, встановлення
винних осіб.

Відповідно до пункту 8 Порядку (в
редакції, що діяла на момент виникнення
спірних правовідносин) за результатами
службового розслідування члени
комісії складають акт, у якому
зазначаються: факти і суть звинувачень
або підозри, які стали підставою для
проведення службового розслідування,
посада, прізвище, ім'я та по батькові,
рік народження, освіта, термін служби у
органі державної влади і перебування
на займаній посаді особи,
уповноваженої на виконання функцій
держави або органів місцевого
самоврядування, стосовно якого
проведено службове розслідування,
результати щорічної оцінки виконання
особою, уповноваженою на виконання
функцій держави або органів місцевого
самоврядування, покладених на нього
завдань та обов'язків, види заохочення
та дисциплінарного стягнення, а також
ступінь участі у виконанні окремих
доручень (завдань); заяви, клопотання,
пояснення та зауваження особи,
уповноваженої на виконання функцій
держави або органів місцевого
самоврядування, стосовно якого
проведено службове розслідування,
обґрунтована інформація про їх
відхилення чи задоволення; висновки
службового розслідування, обставини,
що пом'якшують або обтяжують
відповідальність, причини та умови, що
призвели до порушення, вжиті або
запропоновані заходи для їх усунення
чи обставини, що знімають з особи,
уповноваженої на виконання функцій
держави або органів місцевого
самоврядування, безпідставні
звинувачення або підозру. обґрунтовані
пропозиції щодо усунення виявлених
порушень та притягнення у разі
необхідності винних осіб до
відповідальності згідно із
законодавством.

За результатами службового
розслідування 28 травня 2010 року
начальником ГУЮ у Полтавській області
затверджено Акт службового
розслідування за фактом відкликання
заяви про апеляційне оскарження та
апеляційної скарги на ухвалу
Київського районного суду м. Полтави
від 25 лютого 2010 року по справі №4с-24/10
(т.3. а.с. 22-28), в якому встановлено, що
посадовими особами підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області грубо порушено вимоги
Інструкції про порядок ведення
претензійної та позовної роботи в
Головному управлінні юстиції у
Полтавській області від 05 червня 2007
року №141/5 та рішення апаратної наради
ГУЮ №68 від 23 листопада 2009 року, зокрема,
в.о. начальника ППВР ОСОБА_1 не
повідомив в установленому порядку про
надходження ухвали Київського
районного суду м. Полтави, якою
порушено права та інтереси управління
юстиції та взагалі не вжив заходів щодо
її апеляційного оскарження, не
забезпечив належний контроль за
представництвом інтересів ППВР в
судах. Причин та підстави відкликання
заяви про апеляційне оскарження та
апеляційної скарги на ухвалу
Київського районного суду м. Полтави
від 25 лютого 2010 року, в межах
повноважень, встановити неможливо.

Відповідно до підпункту 2 та 3 пункту 8
Порядку (у редакції, що діяла на момент
виникнення спірних правовідносин) у
разі прийняття рішення щодо
притягнення особи, уповноваженої на
виконання функцій держави або органів
місцевого самоврядування, до
відповідальності комісія пропонує вид
дисциплінарного стягнення -
попередження про неповну службову
відповідність, затримка до одного року
у присвоєнні чергового рангу або у
призначенні на вищу посаду, догана,
звільнення. Під час визначення виду
дисциплінарного стягнення члени
комісії повинні враховувати ступінь
тяжкості вчиненого проступку і
заподіяну ним шкоду, обставини, за яких
вчинено проступок, і попередню роботу
працівника.

При цьому, як встановлено судом
комісією запропоновано вирішити
питання про застосування до головного
спеціаліста відділу ДВС ОСОБА_1 заходів
дисциплінарної відповідальності не
зазначивши вид дисциплінарного
стягнення.

Згідно з підпунктом 2 пункту 10 Порядку
(в редакції, що діяла на момент
виникнення спірних правовідносин) за
результатами розгляду керівник органу
державної влади (посадова особа), який
прийняв рішення щодо проведення
службового розслідування, приймає в
десятиденний термін з дати надходження
акта службового розслідування
відповідне рішення, з яким
ознайомлюється особа, стосовно якої
проводилося службове розслідування.

03 червня 2010 року Наказом Головного
управління юстиції у Полтавській
області "Про забезпечення належного
представництва інтересів держави в
суді працівниками ППВР ВДВС Головного
управління юстиції" №275/11 за неналежне
виконання службових обов'язків щодо
представництва інтересів відділу ДВС в
судах головному спеціалісту
виконавчої служби Головного
управління юстиції ОСОБА_1 оголошено
догану.

Суд не погоджується з таким рішенням
відповідача, оскільки як встановлено
судом рішенням Київського
міжобласного апеляційного суду від 09
січня 2009 року по справі №22/222, яке є
чинним та не скасовано, (т.1 а.с. 238-242)
рішення господарського суду
Полтавської області від 30 жовтня 2008
року (т.1 а.с. 243-245), яким визнано
недійсними прилюдні торги (аукціон),
які організовані відділом Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Полтавській
області, проведених 15 вересня 2008 року
ПФ ТОВ "Мультисервіс" в кількості 38
лотів по реалізації арештованого
майна, що належить ДП НАК "Надра
України" "Полтаванафтогазгеологія", м.
Полтава, вул. Маршала Бірюзова, 7,
оформлені Протоколами проведення
прилюдних торгів №8251072-1, №8251073-2,
№8251074-3, №8251075-4, №8251076-5, №8251077-6, №8251077-6,
№8251078-7, №8251079-8, №8251080-9, №8251081-10, №8251082-11,
№8251083-12, №8251084-13, №8251085-14, №8251086-15,
№8251087-16, №8251088-17, №8251089-18, №8251090-19,
№8251091-20, №8251092-21, №8251093-22, №8251094-23,
№8251095-24, №8251096-2, №8251097-26, №8251098-27,
№8251099-28, №8251100-29, №8251101-30, №8251102-31,
№8251103-32, №8251104-33, №8251105-34, №8251106-35,
№8251107-36, №8251108-37, №8251109-38 від 15 вересня
2008 року, скасовано повністю, та
прийнято нове, яким відмовлено в позові
ДП "Сателіт" ЗАТ СУ-405
"Полтаваелектромонтаж" м. Полтава
повністю та на підставі якого, на
виконання ухвали Київського районного
суду м. Полтави від 25 лютого 2010 року, яка
набрала законної сили 03 березня 2010 року
(т.1 а.с. 134-135) виданий акт проведення
аукціону.

Також, як встановлено судом у березні
2010 року на ухвалу Київського районного
суду м. Полтава від 20 лютого 2010 року по
справі №4с-24/10 було подано апеляційну
скаргу (т.1 а.с. 227-230), яку відкликано 12
березня 2010 року за заявою в.о.
начальника ППВР ВДВС ГУЮ у Полтавській
області С.В.Кругового (т.1 а.с. 231).

Крім того, при виборі виду
дисциплінарного стягнення, відповідач,
вибираючи між більш м'якими, як то
попередження про неповну службову
відповідність, затримка до одного року
у присвоєнні чергового рангу або у
призначенні на вищу посаду вибрав
більш тяжке - догана.

З огляду на викладене, суд доходить
висновку про наявність законних
підстав для задоволення
адміністративного позову щодо
визнання протиправним та скасування
наказу Головного управління юстиції у
Полтавській області від 03 червня 2010
року №275/11 про оголошення догани.

Щодо позовних вимог про визнання
протиправним та скасування наказу
Головного управління юстиції у
Полтавській області від 13 липня 2010 року
№404/7 про припинення державної служби
та звільнення з посади суд приходить до
наступних висновків.

Відповідно до статті 17 Закону України
Закону України № 3723-XII громадяни
України, які вперше зараховуються на
державну службу, приймають Присягу
такого змісту: "Повністю усвідомлюючи
свою високу відповідальність, урочисто
присягаю, що буду вірно служити
народові України, суворо дотримувати
Конституції та законів України,
сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати
їх авторитет, охороняти права, свободи
і законні інтереси громадян, з гідністю
нести високе звання державного
службовця, сумлінно виконувати свої
обов'язки".

Аналізуючи текст Присяги, можна дійти
висновку, що в основі поведінки
державного службовця закладені етичні,
правові та службово-дисциплінарні
норми поведінки, недодержання яких
утворює факт порушення Присяги. Тому,
складаючи Присягу, державний
службовець покладає на себе не тільки
певні службові зобов'язання, але й
моральну відповідальність за їх
виконання. У зв'язку з цим як порушення
Присяги слід розуміти скоєння
державним службовцем проступку
(вчинку) проти інтересів служби, який
суперечить покладеним на нього
обов'язків, підриває довіру до нього як
носія влади, що призводить до
приниження авторитету державного
органу та унеможливлює подальше
виконання ним обов'язків.

Тобто, як порушення Присяги, так і
дисциплінарне правопорушення можуть
бути наслідком недотримання, порушення
державним службовцем як правових, так і
етичних (моральних) норм, а
дисциплінарне правопорушення
пов'язується лише з порушенням
правових вимог щодо проходження
публічної служби.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті
30 Закону України № 3723-XII крім загальних
підстав, передбачених передбачених
Кодексом законів про працю України,
державна служба припиняється у разі,
зокрема, відмови державного службовця
від прийняття або порушення Присяги,
передбаченої статтею 17 цього Закону.

Цією нормою визначено не окремий вид
відповідальності державних службовців
за порушення Присяги, а спеціальну
підставу для припинення державної
служби. Саме ж припинення державної
служби відбувається у формі
звільнення.

Отже, як порушення Присяги, так і
дисциплінарне правопорушення може
бути наслідком недотримання, порушення
державним службовцем як правових, так і
етичних (моральних) засад проходження
публічної служби. Таким чином,
припинення державної служби у зв'язку з
порушенням Присяги та дисциплінарна
відповідальність державних службовців
можуть бути наслідком існування схожих
фактичних підстав у разі вчинення
державним службовцем достатньо
близьких за характером одне одного
дисциплінарного або іншого
правопорушення.

При цьому необхідно враховувати, що у
разі вчинення дисциплінарного
правопорушення, наслідком якого може
бути припинення державної служби за
порушення Присяги або звільнення є
санкціями різних рівнів
відповідальності, які не можуть
застосовуватись як альтернативні.

Припинення державної служби за
порушення Присяги є найсуворішою
санкцією відповідальності державного
службовця, який вчинив діяння,
несумісне з посадою. Тому рівень
юридичних гарантій захисту прав
зазначеної особи в процедурах
вирішення питань застосування такої
відповідальності має бути не меншим,
ніж під час звільнення за вчинення
дисциплінарного правопорушення, з
дотриманням строків притягнення до
дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
оскільки припинення державної служби
на підставі пункту 6 частини першої
статті 30 Закону України № 3723-XII є
крайнім заходом відповідальності
державного службовця за порушення
службової дисципліни, який виходить за
межі дисциплінарної відповідальності,
тому неможливість застосування до
державного службовця дисциплінарних
стягнень, в тому числі і звільнення, має
бути мотивовано.

Таким чином, звільненню державного
службовця за вчинення дисциплінарного
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності, з
підстав припинення державної служби за
порушення Присяги, має передувати
службове розслідування, яке
регулюється Порядком проведення
службового розслідування стосовно
осіб, уповноважених на виконання
функцій держави або місцевого
самоврядування, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 13 червня 2000 року №950 і висновки
якого є передумовою звільнення.

Як встановлено судом в наказі
Головного управління юстиції у
Полтавській області від 13 липня 2010 року
№404/7 не вказано в чому полягає
порушення ОСОБА_1 Присяги державного
службовця та не наведено відповідних
мотивів.

З огляду на викладене, суд доходить
висновку про наявність законних
підстав для задоволення
адміністративного позову щодо
визнання протиправним та скасування
наказу Головного управління юстиції у
Полтавській області від 13 липня 2010 року
"404/7 про звільнення ОСОБА_1

Таким чином, враховуючи встановлені
судом обставини, висновок суду щодо
протиправності прийнятих відповідачем
наказів про притягнення до
дисциплінарної відповідальності та
звільнення позивача, суд вважає за
необхідне задовольнити позовні вимоги
ОСОБА_1 про поновлення його на посаді та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Пунктами 2 та 3 частини першої статті 256
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що негайно
виконуються постанови суду про
присудження виплати заробітної плати,
іншого грошового утримання у
відносинах публічної служби - у межах
суми стягнення за один місяць та
поновлення на посаді у відносинах
публічної служби.

У частині поновлення позивача на
посаді та виплати заробітної плати у
межах суми стягнення за один місяць суд
вважає за необхідне постанову
допустити до негайного виконання.

Відповідно до частини першої статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Частиною другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, обов'язок доведення обставин, які
стали підставою для прийняття спірних
наказів покладено на Головне
управління юстиції у Полтавській
області.

У даному випадку відповідач не довів
правомірність прийнятих наказів від 03
червня 2010 року №275/11 про оголошення
догани та від 13 липня 2010 року №404/7 про
припинення державної служби та
звільнення з посади.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В
И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Головного управління юстиції у
Полтавській області, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору: Міністерство юстиції
України про скасування наказів,
поновлення на роботі та стягнення
середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Головного управління юстиції у
Полтавській області від 03 червня 2010
року №275/11.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Головного управління юстиції у
Полтавській області від 13 липня 2010 року
№404/7.

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного
спеціаліста відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області з 14 липня 2010 року.

Зобов'язати Головне управління юстиції
у Полтавській області нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за
час з 14 липня 2010 року по день фактичного
поновлення на посаді.

Постанова в частині поновлення ОСОБА_1
на посаді та виплати заробітної плати у
межах суми стягнення за один місяць
підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови з одночасним поданням
її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 15
вересня 2014 року.

Суддя
С.О. Удовіченко