Справа № 2а-14556/11/2670
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/30035/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
(доповідач)СуддівМороз Л.Л. Шведа Е.Ю.
провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи за позовом
заступника прокурора Подільського
району м. Києва - Твердохліба М.Г. в
інтересах держави в особі Київського
міського відділення Фонду соціального
захисту інвалідів (далі - Київське
МВФСЗІ) до Комунального підприємства
"Київпастранс" про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
за касаційною скаргою Комунального
підприємства (далі - КП) "Київпастранс"
на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 04 квітня 2012
року

в с т а н о в и л а :

У серпні 2007 року заступник прокурора
Подільського району м. Києва -
Твердохліб М.Г. в інтересах держави в
особі Київського МВФСЗІ пред'явив
позов до КП "Київпастранс" про
стягнення
адміністративно-господарських
санкцій.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що КП "Київпастранс" у 2006 році
не виконано встановленого чинним
законодавством нормативу створення
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, внаслідок чого йому були
нараховані
адміністративно-господарські санкції
за не створення робочих місць для
забезпечення працевлаштування
інваліда у 2006 році у сумі 1
222 553 грн. В добровільному порядку сума
штрафних санкцій відповідачем
сплачена не була.

Просив стягнути з відповідача
адміністративно-господарські санкції
за невиконання нормативу створення
робочих місць, призначених для
працевлаштування інвалідів у 2006 році в
сумі 1 222 553 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 19
грудня 2011 року у задоволенні позовних
вимог позивача відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 04 квітня 2012
року апеляційні скарги Київського
МВФСЗІ, заступника прокурора
Подільського району м. Києва на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 19 грудня 2011 року
задоволено.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 19 грудня 2011 року
скасовано та постановлено нову, якою
задоволено позовні вимоги позивача.

Стягнуто з КП "Київпастранс"
адміністративно-господарські санкції
за невиконання нормативу робочих
місць, призначених для
працевлаштування інвалідів за 2006 рік у
розмірі 1 222 553,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням
апеляційного суду, КП "Київпастранс"
подало касаційну скаргу. Посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
рішення суду скасувати та залишити в
силі постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 19
грудня 2011 року.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга КП
"Київпастранс" не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що відповідач належним чином не
повідомляв Київське МВФСЗІ про
наявність вакансій для інвалідів, чим
порушило норми Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні".

Крім того, Київським міським
відділенням всупереч пункту 5
Положення про робоче місце інваліда і
про порядок працевлаштування інваліда,
не було поінформовано про створення
робочих місць для інвалідів. Докази
щодо розроблення заходів із створення
робочих місць для інвалідів, включення
їх до колективного договору,
визначення видів виробництв, цехів та
дільниць, де доцільно використовувати
працю інвалідів, розроблення і
затвердження інструкції про робоче
місце інваліда відсутні.

Колегія суддів вважає, що така правова
позиція суду апеляційної інстанції є
правильною з огляду на таке.

Згідно із статтею 18 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" (у редакції до 18
березня 2006 року) працевлаштування
інвалідів здійснюється центральним
органом виконавчої влади з питань
праці та соціальної політики, органами
місцевого самоврядування,
громадськими організаціями інвалідів.
Законом України від 23 лютого 2006 року №
3483-ІV зазначену статтю було викладено в
іншій редакції, а Закон України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" доповнено статтею
18-1, за змістом якої пошук підходящої
роботи для інваліда здійснює державна
служба зайнятості.

Відповідно до статті 19 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" для підприємств,
установ і організацій, незалежно від
форми власності і господарювання
встановлюється норматив робочих місць
для забезпечення працевлаштування
інвалідів у розмірі 4-ох відсотків від
загальної чисельності працюючих, а
якщо працює від 8 до 25 чоловік - у
кількості 1 робочого місця.

Частинами першою - третьою статті 20
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
передбачено, що підприємства
(об'єднання), установи і організації,
крім тих, що повністю утримуються за
рахунок коштів державного або
місцевого бюджетів, незалежно від
форми власності і господарювання, де
кількість працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим частиною першою статті 19
цього Закону, щороку сплачують
відповідним відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів
штрафні санкції, сума яких
визначається у розмірі середньої
річної заробітної плати на
відповідному підприємстві (в
об'єднані), в установі, організації за
кожне робоче місце, незайняте
інвалідом.

Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється, виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

Адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 цього Закону. При цьому
до правовідносин із стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених цим Законом, не
застосовуються строки, визначені
статтею 250 Господарського кодексу
України.

Відповідно до частини першої статті 218
Господарського кодексу України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

У частині другій статті 218 цього ж
Кодексу передбачено, що учасник
господарських відносин відповідає,
зокрема за порушення правил
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

Отже, до обов'язків роботодавців
стосовно забезпечення прав інвалідів
на працевлаштування, крім створення
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, відноситься також надання
державній службі зайнятості
інформації, необхідної для організації
працевлаштування інвалідів.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що КП "Київпастранс"
протягом 2006 року надавало до центрів
зайнятості звіти за формою

№ 3-ПН як з відміткою про необхідність у
працевлаштуванні інвалідів, так і
звіти без відміток про необхідність у
працевлаштуванні інвалідів. У всіх цих
звітах наводилася лише інформація про
вакантні посади, характер роботи, умови
праці, розмір заробітної плати, графік
роботи та наявність чи відсутність
шкідливих, небезпечних та важких умов
праці.

Водночас у справі відсутні докази про
вчинення підприємством реально дій
щодо створення робочих місць для
працевлаштування інвалідів у
встановленому чинним законодавством
розмірі. Надання до Київського
міського центру зайнятості звітів за
формою3-ПН не є свідченням таких дій.

У зв'язку з наявністю складу
правопорушення на КП "Київпастранс"
правильно покладена відповідальність
за не вжиття необхідних заходів для
працевлаштування інвалідів.

Оскаржуване судове рішення суду
апеляційної інстанції є законним і
обґрунтованим, підстав для його
скасування або зміни немає.

Доводи касаційної скарги не містять у
собі посилань на наявність порушень
чинного законодавства, які є
підставами для висновку про те, що
апеляційним судом неправильно
застосовані норми матеріального чи
процесуального права і що призвело або
могло призвести до ухвалення
незаконного та необґрунтованого
судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
зміни, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Комунального
підприємства "Київпастранс" залишити
без задоволення, а оскаржувану
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 04 квітня 2012
року в адміністративній справі за
позовом заступника прокурора
Подільського району м. Києва -
Твердохліб М.Г. в інтересах держави в
особі Київського міського відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
Комунального підприємства
"Київпастранс" про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
- без зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.