Справа № 818/2028/14
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 р. 16:30
Справа №818/2028/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Кравченка Є.Д.,

за участю секретаря судового засідання
- Шевченко В.М.,

представника позивача - Гордієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу за позовом
Сумського виробничого підприємства
"Стиль" Українського товариства глухих
до Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області про скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Сумське виробниче підприємство "Стиль"
Українського товариства глухих
звернулося до Сумського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Державної податкової
інспекції у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області, у якій, з урахуванням
доповнення до позовних вимог, просить
суд визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення: від 15
липня 2014 року № /37679 щодо
зменшення розміру залишку від'ємного
значення суми податку на додану
вартість у розмірі 85094,00 грн.; від 15
липня 2014 року № /37677 щодо
зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за березень 2014 року на суму 1667
грн. та штрафних (фінансових) санкцій на
суму 833,50 грн. та від 04 серпня 2014 року
№ /40681 щодо зменшення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за квітень 2014 року на
суму 56371,00 грн. та штрафних санкцій 28185, 50
грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
Державною податковою інспекцією у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області було проведено
позапланову виїзну перевірку
Сумського виробничого підприємства
«Стиль» УТОГ результати якої викладено
в акті №2341/18- 19-15-02/03972761 від 24 червня 2014
року «Про результати документальної
позапланової виїзної перевірки
Сумського виробничого підприємства
«Стиль» УТОГ, код 03972761 бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника у банку за
березень 2014 року».

На підставі наведеного акта перевірки
прийнято податкові повідомлення -
рішення від 15 липня 2014 року № /37679
щодо зменшення розміру залишку
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 85094,00 грн та
від 15 липня 2014 року № /37677 щодо
зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за березень 2014 року на суму 1667
грн та штрафних (фінансових) санкцій на
суму 833,50 грн.

У липні 2014 року відповідачем проведено
перевірку достовірності заявлених
позивачем до бюджетного відшкодування
сум податку на додану вартість, за
результатами якої складено акт від
18.07.2014 № 2572/18-19-15-02/03972761, яким
встановлено завищення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за квітень 2014 року на суму 55
000,00 грн.

На підставі перевірки відповідачем
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 4
серпня 2014 року № /40681 про
зменшення суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за квітень 2014 року на 56371,00 грн.

Щодо висновку стосовно завищення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість на суму 1667 грн. за
березень 2014 року як такі, що не були
сплачені позивач зазначає, що
відповідачем не було враховано
документи щодо сплати постачальнику,
що вже були охоплені перевіркою, тому
дане твердження відповідача є
помилковим.

Щодо відмови у віднесенні до складу
податкового кредиту з ПДВ на суму
86761,26 грн. за лютий 2014 року операцій з
придбання у ТОВ «Сєбо Плюс» тканини
позивач зазначив, що має право
застосовувати нульову ставку податку
на додану вартість на вироблену
продукцію.

Позивач вважає, що відповідач
безпідставно зменшив розмір
податкового кредиту позивача на суми
податку, сплачені при придбанні
тканини у ТОВ "Сєбо Плюс".

Висновки відповідача зроблено
виключно на підстав того, що позивачем
до собівартості виробленої продукції
не включено податок на додану вартість,
сплачений при придбання тканини.

Позивач зазначає, що податок на додану
вартість є непрямим податком,
відшкодовується позивачу з бюджету,
тому визначення вартості виготовленої
продукції проведено без врахування
ПДВ. Крім того, ст. 139 ПК України
передбачає формування ціни товару без
врахування ПДВ. Відповідачем в
порушення наведених вимог визначено
вартість проданих позивачем товарів з
врахуванням ПДВ, що призвело до
помилкового висновку про реалізацію
продукції за ціною нижчою від
собівартості. Крім того, такий висновок
суперечить фактичним обставинам,
викладеним в самому акті.

Крім того, позивач стверджує, що
податкове повідомлення - рішення №
/40681 від 04 серпня 2014 року в частині
1371,00 грн взагалі не обгрунтовано
жодними результатами перевірки.

В обгрунтування податкового
повідомлення - рішення № /40681 від 04
серпня 2014 відповідач посилається на
результати попередньої перевірки.

Позивач зазначає, що відповідачем не
взято до уваги, що повідомлення-рішення
за наслідками попередньої перевірки
винесено до узгодження результатів
попередньої перевірки.

Представник позивача в судовому
засіданні просив суд позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

Відповідач явку свого представника у
судове засідання не забезпечив, був
належним чином повідомлений про дату,
час та місце судового розгляду справи.

Надав суду письмові заперечення на
адміністративний позов (а.с. 122-130), які
обгрунтовані тим, що на порушення пп.
14.1.36. п. 14.1. ст. 14, п. 198.1., п. 198.3. ст. 198
Податкового кодексу України
перевіркою встановлено завищення СВП
«СТИЛЬ» УТОГ податкового кредиту
лютого 2014 року на суму ПДВ 86761,26 грн. з
придбання у постачальника ТОВ «Сєбо
Плюс» тканини, з якої в подальшому були
вироблені куртки та пальто та
реалізовані через магазин « Надія» та
громадянина ОСОБА_2 були збитковими та
не спрямовані на отримання доходу, а
саме витрати СВП «СТИЛЬ» УТОГ, понесені
у зв'язку з придбанням цих товарів
перевищують обсяги реалізації на 126267,04
грн., в зв'язку з чим дані операції були
здійснені без мети отримання доходу та
є операціями, що не пов'язані з
господарською діяльністю.

На порушення п. 14.1.36. п. 14.1. ст. 14, п. 198.1., п.
198.3. ст. 198 Податкового кодексу України
перевіркою встановлено завищення
позивачем податкового кредиту лютого
2014 року на суму ПДВ 86 761,26 грн.

Таким чином, відповідач стверджує, що
на порушення п. 14.1.36. п. 14.1. ст. 14,
п. 198.1., п.198.3, ст. 198, п. 200.1, п. 200.3, п. 200.4
п.200.14 ст. 200 Податкового кодексу України
завищено заявлену суму бюджетного
відшкодування на рахунок платника у
банку за березень 2014 року на 1666, 67 грн.
та завищено залишок від'ємного
значення, якій після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду р.24 за березень 2014
року на суму 85094 грн.

Із врахуванням зазначеного, та даних
додатка 2 (Д2) до податкової декларації
за квітень 2014 року частина залишку
від'ємного значення, фактично сплачена
СВП «Стиль» УТОГ постачальникам та не
брала участі у розрахунках бюджетного
відшкодування за даними платника
складає 60 232, 00 грн., за даними перевірки
- 3861,00 грн., розбіжність становить 56 371,00
грн.

На думку відповідача, позивачем було
завищено залишок від'ємного значення,
якій після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду р.24 за березень 2014 року на суму
85 094 грн. по контрагенту ТОВ «Сєбо плюс»,
.

Крім того, на порушення п.п. 14.1.36. п. 14.1.
ст. 14, п. 198.1., п. 198.2, п. 198.3., п.198.6 ст. 198,
п.200.1, п.200.3, п.200.4 ст. 200 Податкового
кодексу України СВП «Стиль» УТОГ
завищено заявлену суму бюджетного
відшкодування за квітень 2014 року на
суму 56 371 грн.

Висновки про порушення позивачем
вказаних норм податкового
законодавства зроблено на підставі
досліджених під час перевірки
податкових декларацій, розрахунків,
первинних документів, даних
бухгалтерського обліку позивача та
податкової інформації, яка міститься в
актах попередніх перевірок.

За таких обставин, представник
відповідача вважає оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
законними, а позов таким, що не підлягає
задоволенню.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши докази у їх
сукупності, вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

З 11.06.2014 по 17.06.2014 посадовими особами
відповідача проведено позапланову
виїзну перевірку Сумського
виробничого підприємства «Стиль» УТОГ
результати якої викладено в акті від 24
червня 2014 року № 2341/18-19-15-02/03972761 «Про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки
Сумського виробничого підприємства
«Стиль» УТОГ, код 03972761 бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника у банку за
березень 2014 року» (а.с. 11-27).

На підставі акта перевірки, 15 липня 2014
року відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення № /37679 щодо
зменшення розміру залишку від'ємного
значення суми податку на додану
вартість у розмірі 85094,00 грн.; №
/37677 щодо зменшення суми
бюджетного відшкодування за березень
2014 року з податку на додану вартість на
суму 1667,00 грн. та штрафних (фінансових)
санкцій на суму 833,50 грн. (а.с. 9-10).

З 14.07.2014 по 18.07.2014 посадовими особами
відповідача проведено позапланову
виїзну перевірку Сумського
виробничого підприємства «Стиль» УТОГ
результати якої викладено в акті від
18.07.2014 № 2572/18-19-15-02/03972761 «Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки Сумського виробничого
підприємства «Стиль» УТОГ, код 03972761
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку за квітень 2014 року» (а.с. 36-47).

На підставі акта перевірки, 4 серпня 2014
року відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № /40681 щодо
зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за квітень 2014 року на суму
56371,00 грн. та штрафних санкцій 28185,50 грн.
(а.с. 88).

Суд не погоджується з висновком
відповідача щодо завищення
відповідачем суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість на суму 1667 грн. за березень 2014
року з огляду на наступне.

Відповідно до акта перевірки від 23.05.2014
№ 1887/18-19-15-02/03972761 (а.с. 34-35) відповідачем
встановлено, що протягом лютого 2014 року
позивачем віднесено до складу
податкового кредиту придбання тканини
у ТОВ «Сєбо Плюс» за податковою
накладної №5 від 17.02.2014 на загальну суму
520567,56 грн., в т.ч. ПДВ 86761,26 грн. Фактичне
отримання товару підтверджено
видатковими накладними №ОтСт -000069 від
07.02.2014 на суму 276956,86 грн., в т.ч. ПДВ 46159,48
грн та №ОтСТ-000070 від 17.02.2014 на суму 520567,56
грн, в т.ч. ПДВ 86761,26 грн. Транспортування
товару здійснювалось автомобільним
транспортом згідно ТТН від 07.02.2014 та від
17.02.2014. Розрахунки здійснені в
безготівковій формі згідно платіжного
доручення №33 від 18.02.2014 на суму 10000,00
грн., в т.ч. ПДВ 1666,67 грн.

Судом встановлено, що актом перевірки
від 23.05.2014 № 1887/18-19-15-02/03972761 податковий
кредит лютого 2014 року підтверджено в
повному обсязі.

Крім того, в акті перевірки від 24.06.2014 №
2341/18-19-15-02/03972761 (а.с. 20) ДПІ у м. Сумах
зазначає про сплату на адресу ТОВ «Сєбо
Плюс» суми заборгованості 10000,00 грн., в
т.ч ПДВ 1666,67 грн.

Разом з тим, в зазначеному акті
перевірки за березень 2014 року,
відповідач зазначає про завищення суми
заявленої до бюджетного відшкодування
на суму 1666,67 грн., у зв'язку з
відсутністю оплати постачальнику (а.с.
17).

Суд не погоджується із даним
твердженням, оскільки перевіркою не
було враховано сплату ТОВ «Сєбо Плюс»
платіжним дорученням від 18.02.2014 № 33
коштів у розмірі 10000,00 грн., в т.ч. ПДВ
1666,67 грн. (а.с. 109), сплата яких було в
повному обсязі підтверджена
перевірками за лютий та за березень 2014
року.

Крім того, підставою для прийняття
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень є висновки
відповідача про безпідставне
віднесення позивачем до складу
податкового кредиту та до бюджетного
відшкодування сум податку на додану
вартість від операцій з придбання
тканини у ТОВ "Сєбо Плюс".

При цьому відповідачем не ставиться
під сумнів факт товарності операції, що
відображено в акті перевірки від 24.06.2014
№ 2341/18-19-15-02/03972761 з посиланням на
первинні документи. Відповідачем
зроблено висновок, що витрати позивача
на придбання тканини є вищими за дохід,
отриманий від реалізації виготовленої
з тканини продукції.

Відповідачем також не оспорюється факт
використання позивачем придбаної
тканини позивачем у власному
виробництві та подальша реалізація
виготовленої продукції. З акту
перевірки вбачається, що відповідачем
встановлено використання позивачем у
виробництві протягом лютого 2014 року
тканини, з якої виготовлено 2981 шт.
виробів. Витрати позивача на придбання
сировини в лютому - березні 2014 року
становили 797 524 грн. 42 коп., в тому числі
ПДВ 132 920 грн. 74 коп.

З матеріалів справи встановлено, що
вищезазначені вироби реалізовано на
загальну суму 889175,67 грн. за ставкою (0%).

В акті перевірки від 24.06.2014 №
2341/18-19-15-02/03972761 зазначено, що для
визначення договірних цін та
економічної доцільності здійснених
операцій слід враховувати всі понесені
витрат на придбання товарів, у тому
числі і сплату податку на додану
вартість, оскільки реальні витрати
покупця, понесені у звязку з придбання
тканини, відповідають ціни сплаченій
ним постачальнику. Укладаючи договори
СВП «Стиль» УТОГ погодилось з умовами
продажу товарів за ціною, що не покрила
витрат на їх придбання на внутрішньому
ринку.

Враховуючи викладене, відповідач
робить висновок, що витрати на
придбання тканини склали 757602,24 грн., що
менше на 126267,04 грн. вартості ціни
реалізації готових виробів 889175,67 грн
(за ставкою ПДВ «0%).

Разом із цим, відповідач зазначає, що
витрати на придбання тканини
перевищують обсяги реалізації готової
продукції на 126267,04 грн., в результаті
чого дана операція є збитковою, не
спрямована на отримання доходу та не
пов'язана з господарською діяльністю.

Суд зазначає, що відповідач враховує у
складі витрат позивача на придбання
сировини розмір податку на додану
вартість та наполягає на необхідності
врахування податку на додану вартість
в складі собівартості виготовленої
позивачем продукції. Таке твердження
суд вважає безпідставним. Крім того,
воно не враховує факту пільгового
оподаткування податком на додану
вартість при постачанні товарів за
нульовою ставкою, яке підтверджено
самим позивачем в актах перевірок у п.
2.12.

Відповідно до статуту Сумського
виробничого підприємства "Стиль" УТОГ
його створено з метою навчання
інвалідів доступним для них професіям,
працевлаштування інвалідів та їх
соціальна і трудова реабілітація (а.с.
48-54).

Судом встановлено, що в періоді, який
перевірявся, позивач користувався
пільгою з оподаткування та
застосовував при реалізації
виготовленої ним продукції нульову
ставку оподаткування податком на
додану вартість. Відповідно, з таких
операцій з реалізації продукції у
позивача податкові зобов'язання з
податку на додану вартість не виникали.
Ці обставини сторонами не оспорюються.
В акті перевірки відповідач відносить
суми, сплаченого позивачем податку на
додану вартість в ціні придбаної
тканини до реальних витрат.

Згідно ст.139 п. 139. 1 п.п. 139.1.6 ПК України
суми податку на додану вартість,
включеного до ціни товару (роботи,
послуги), що придбаваються платником
податку для виробничого або
невиробничого використання не
включаються до складу витрат.

Відповідно до вимог ст. 136 п. 136.1 п.п. 136.1.2
ПК України суми податку на додану
вартість, отримані/нараховані
платником податку на додану вартість,
нарахованого на вартість продажу
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, за винятком випадків, коли
підприємство-продавець не є платником
податку на додану вартість,
враховуються і при визначенні доходу
підприємства.

З аналізу зазначених норм вбачається,
що податок на додану вартість не
включається його платником ні до суми
доходу, який підлягає оподаткуванню, ні
до суми витрат, до яких законом
віднесено і собівартість продукції.
Вимога відповідача про врахування
сплачених сум податку при формуванні
ціни на продукцію, тобто фактичне
збільшення собівартості продукції на
розмір сплаченого податку, не
ґрунтується на вимогах закону.

Згідно ст. 198 ПК України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг. Датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною. Податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг (у разі
здійснення контрольованих операцій -
не вище рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу)
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку. Право на
нарахування податкового кредиту
виникає незалежно від того, чи такі
товари/послуги та основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

З наведених норм вбачається, що закон
ніяким чином не пов'язує право на
формування податкового кредиту з
дохідністю наступних господарських
операцій з товарами при придбанні яких
податок на додану вартість було
сплачено.

Крім того, відповідачем не доведено
факту здійснення позивачем збиткових
операцій. Суд вважає правомірним
віднесення позивачем сум податку на
додану вартість, сплачених при
придбанні тканини у ТОВ "Сєбо Плюс" до
складу податкового кредиту.

Відповідно до ст. 200 ПК України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду. Якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг.

Як було встановлено в ході перевірки
самим відповідачем, в березні 2014 року
позивачем заявлено до відшкодування
суми податку на додану вартість, які
були оплачені в попередніх періодах.
Враховуючи, що товарність операцій
відповідачем не оспорюється, суд
вважає безпідставним рішення про
зменшення розміру від'ємного значення
суми податку на додану вартість та
розміру бюджетного відшкодування з
наведених вище мотивів.

У липні 2014 року відповідачем проведено
перевірку достовірності заявлених
позивачем до бюджетного відшкодування
сум податку на додану вартість, за
результатами якої складено акт від
18.07.2014 № 2572/18-19-15-02/03972761, яким
встановлено завищення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за квітень 2014 року на суму 55
000,00 грн.

На підставі перевірки посадовими
особами відповідача прийнято
податкове повідомлення-рішення від 4
серпня 2014 року № /40681 про
зменшення суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за квітень 2014 року на 56371,00 грн.

В обґрунтування такого рішення
відповідач в акті перевірки
посилається на акт перевірки від 24.06.2014
№ 2341/18-19-15-02/03972761.

При цьому відповідачем не взято до
уваги, що повідомлення-рішення за
наслідками попередньої перевірки
прийнято тільки 15.07.2014 і на момент
виготовлення акту перевірки від 18.07.2014
зазначені в податкових
повідомленнях-рішеннях суми не є
узгодженими.

Враховуючи, що податкове
повідомлення-рішення від 17 червня 2014
року винесено з тих же мотивів, що і
повідомлення-рішення від 19 травня 2014
року, суд також вважає його
безпідставним з мотивів, наведених
вище.

Крім того, суд зазначає, що податкове
повідомлення-рішення від 04 серпня 2014
року № /40681 прийнято на суму
завищення відшкодування 56371,00 грн., що
на 1371,00 грн. перевищує суму
встановленого перевіркою порушення та
не обгрунтовано жодними результатами
перевірки.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставах, в межах та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України.

Частиною 2 статті 71 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В процесі судового розгляду справи
відповідачем не доведено
правомірність спірних податкових
повідомлень-рішень, а відтак позовні
вимоги позивача про їх скасування
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Сумського
виробничого підприємства "Стиль"
Українського товариства глухих до
Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області про скасування
податкових повідомлень-рішень -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області від 15
липня 2014 року № /37679 щодо
зменшення розміру залишку від'ємного
значення суми податку на додану
вартість у розмірі 85094,00 грн.;

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області від 15
липня 2014 року № /37677 щодо
зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за березень 2014 року на суму 1667
грн. та штрафних (фінансових) санкцій на
суму 833, 50 грн.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області від 04
серпня 2014 року № /40681 щодо
зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за квітень 2014 року на суму
56371,00 грн. та штрафних санкцій 28185, 50 грн.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
Є.Д. Кравченко

З оригіналом згідно

Суддя
Є.Д. Кравченко

Постанову складено у повному обсязі та
підписано 22.09.2014.