Справа № 813/1116/13-а
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

08 вересня 2014 року м. Київ
В/800/3904/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Кравцова О.В.,

Гончар Л.Я.,

Горбатюка
С.А.,

Єрьоміна А.В.,

Цуркана М.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 18
липня 2014 року (К/800/38238/14) у справі за
позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області, треті особи -
ОСОБА_10, ОСОБА_11 про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 17 квітня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12
червня 2014 року, у задоволенні позову
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області, треті
особи - ОСОБА_10, ОСОБА_11 про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 18 липня 2014 року відмовлено
у відкритті касаційного провадження за
скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 17 квітня 2013
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12 червня 2014 року.

Не погоджуючись із рішенням касаційної
інстанції, позивачі звернулись із
заявою про перегляд рішення
касаційного інстанції до Верховного
Суду України через Вищий
адміністративний суд України.

В заяві про перегляд Верховним Судом
України ухвали суду касаційної
інстанції від 18 липня 2014 року заявники
посилаються на неоднакове
застосування Вищим адміністративним
судом України, як судом касаційної
інстанції, одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, а саме: статті 34, 39-1
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

На підтвердження неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права
заявники посилаються на ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 25
березня 2014 року у справі № К/800/208/14.

Вивчивши заяву ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
та додані до неї матеріали, суд не
знаходить підстав для допуску справи
до провадження Верховного Суду України
з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) заява про
перегляд судових рішень подається до
Верховного Суду України через Вищий
адміністративний суд України, який за
змістом статей 239-2 та 240 КАС України
перевіряє відповідність заяви вимогам
цього Кодексу та вирішує питання про
допуск справи до провадження.

Пунктом 1 частини першої статті 236 КАС
України встановлено, що сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
право подати заяву про перегляд
судових рішень в адміністративних
справах після їх перегляду в
касаційному порядку.

Згідно з нормою пункту 1 частини першої
статті 237 КАС України заява про
перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Під неоднаковим застосуванням одних і
тих самих норм матеріального права
необхідно розуміти, зокрема: різне
тлумачення змісту і сутності правових
норм, на підставі якого зроблено
висновок про різний зміст суб'єктивних
прав і обов'язків учасників
відповідних правовідносин, у тому
числі про наявність та обсяг прав і/або
обов'язків осіб, які беруть участь у
справі; різне застосування правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням ієрархії цих правових
норм, а також дії норм у часі, просторі
та за колом осіб, тобто незастосування
закону, який підлягав застосуванню;
різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню; різне
застосування правил аналогії права чи
закону в подібних правовідносинах.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 18 липня 2014 року, про
перегляд якої ставлять питання
заявники, суд касаційної інстанції
відмовив у відкритті касаційного
провадження на підставі того, що
касаційна скарга є необґрунтованою,
викладені в ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи, а оскаржувані рішення
відповідають усталеній практиці
Вищого адміністративного суду України
у цій категорії справ.

Отже, вказуючи однією з підстав відмови
у відкритті касаційного провадження
відповідність оскаржуваних рішень
усталеній практиці Вищого
адміністративного суду України, суд
касаційної інстанції погодився із
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій.

У свою чергу, суди попередніх
інстанцій, відмовляючи у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області, прийшли до
висновку, що публічно-правові
відносини у зв'язку із реєстрацією
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю
повідомлення про початок виконання
будівельних робіт та декларації про
готовність об'єкта до експлуатації
індивідуального житлового будинку,
виникли саме між суб'єктом владних
повноважень та власниками даного
об'єкту, а відносно позивачів Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області не
здійснює жодних управлінських функцій.
Також вказали, що при реєстрації
суб'єктом владних повноважень
декларації про готовність до
експлуатації об'єкту заявникам не було
відмовлено, оскільки не встановлено
порушень ними при поданні та
оформленні декларації.

В ухвалі Вищого адміністративного суду
України, на яку посилаються заявники,
як на підставу для допуску справи до
провадження Верховного Суду України,
суд касаційної інстанції приймаючи
протилежне рішення, прийшов до
висновку, що реконструкція квартири у
будинку, як об'єкту культурної
спадщини, про що було відомо
відповідачу на час проведення
реєстрації, відноситься до IV категорії
складності, тому необхідно було
видавати дозвіл на будівництво та на
підставі акту готовності об'єкта до
експлуатації видати сертифікат, а не
реєструвати відповідні декларації.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи (пункт 4
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 13
грудня 2010 року № 2 "Про судову практику
застосування статей 235 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України").

Однак, як вбачається зі змісту поданих
судових рішень, правовідносини у
справі, щодо якої подано заяву про
перегляд, та справі, на яку посилається
заявник в обґрунтування неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права судом касаційної
інстанції, не є подібними, так як
рішення по справах прийняті за різними
фактичними обставинами - предметом
спірних правовідносин в ухвалі, яка
надана заявниками як доказ
неоднакового застосування
матеріальних норм права, є квартира у
житловому будинку, що належить до
об'єкту культурної спадщини та
відноситься до IV категорії складності,
а в ухвалі, про перегляд якої ставлять
питання заявники, предметом є
приватний будинок.

Оскільки чинне законодавство
підставою для подання заяви про
перегляд судових рішень та допуску
адміністративної справи для перегляду
Верховним Судом України визначає різне
застосування судом (судами) касаційної
інстанції норм матеріального права в
подібних правовідносинах, суд дійшов
висновку про відмову в допуску даної
справи до провадження.

Керуючись статтями 235-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області, треті особи -
ОСОБА_10, ОСОБА_11 про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіКравцов О.В.
Гончар Л.Я.
Горбатюк С.А.
Єрьомін А.В.
Цуркан М.І.