Справа № 9101/148518/2011
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2012-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

9101/148518/2011

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Нагорної Л.М. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Ручка Я.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2011 року за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Аквалайф” до Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області, третя особа Державна податкова інспекція в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська про визнання протиправними бездіяльності та стягнення бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, -

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2010 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Аквалайф” (Позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області (Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська, у якому просить (із урахуванням змін позовних вимог від 17.02.2011 року):

- стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Аквалайф” з Державного бюджету України через Головне управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області бюджетну заборгованість з податку на додану вартість за травень-червень 2009 року, липень 2009 року, жовтень-грудень 2009 року, березень 2010 року, червень 2010 року у розмірі 4 077 508, 20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем було подано до податкового органу декларації з податку на додану вартість із розрахунками бюджетного відшкодування. До заяв також було долучено всі документи, передбачені Законом України “Про податок на додану вартість”. За результатами проведених Державною податковою інспекцією в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська документальних невиїзних перевірок достовірності заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість ТОВ “Аквалайф” за травень-червень 2009 року, липень 2009 року, жовтень-грудень 2009 року, березень 2010 року, червень 2010 року, порушень встановлено не було, і задекларований, але не отриманий податок на додану вартість за вказаний період було підтверджено у повному обсязі на суму 4077508,20грн., ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська направлено до Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області відповідні висновки суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, проте, у строки, визначені законом, підприємству не відшкодовано податок на додану вартість, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2011 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Аквалайф” задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області щодо невідшкодування на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Аквалайф” бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за травень-червень 2009 року, липень 2009 року, жовтень-грудень 2009 року, березень 2010 року, червень 2010 року. Стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Аквалайф” бюджетну заборгованість з податку на додану вартість за травень-червень 2009 року, липень 2009 року, жовтень-грудень 2009 року, березень 2010 року, червень 2010 року у розмірі 4 077 508, 20 грн. (чотири мільйона сімдесят сім тисяч п’ятсот вісім гривень 20 коп.).

Не погодившись з вищевказаною постановою, Головне управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, мотивуючи тим, що судом першої інстанції під час винесення постанови було не повно з’ясовано обставини справи, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ТОВ “Аквалайф” подало до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська податкові декларації з податку на додану вартість за травень, червень, липень, жовтень, листопад, грудень 2009 року, березень та червень 2010 року із розрахунками суми бюджетного відшкодування та заявами про повернення на розрахунковий рахунок позивача суми бюджетного відшкодування за цей період.

За результатами позапланових документальних невиїзних перевірок достовірності заявлених сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість ТОВ “Аквалайф” за:

травень 2009 року заявлену ТОВ “Аквалайф” в декларації за травень 2009 р. суму бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 1 168 258 грн. підтверджено у повному обсязі. Зазначені висновки відображені в акті перевірки № 2108/23-4/33669809 від 06.08.2009 р.

червень 2009 року, заявлену ТОВ “Аквалайф” в декларації за червень 2009 р. суму бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 1 184 903 грн. підтверджено у повному обсязі. Зазначені висновки відображені в акті перевірки № 2246/23-4/33669809 від 21.08.2009 р.

липень 2009 року, заявлену ТОВ “Аквалайф” в декларації за липень 2009 р. суму бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 1 421 772 грн. підтверджено у повному обсязі. Зазначені висновки відображені в акті перевірки № 2621/23-4/33669809 від 30.09.2009 р.

жовтень 2009 року, заявлену ТОВ “Аквалайф” в декларації за жовтень 2009 р. суму бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 615 077 грн. підтверджено у повному обсязі. Зазначені висновки відображені в акті перевірки № 3611/23-4/33669809 від 30.12.2009 р.

листопад 2009 року, заявлену ТОВ “Аквалайф” в декларації за листопад 2009 р. суму бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 659 942 грн. підтверджено у повному обсязі. Зазначені висновки відображені в акті перевірки № 476/23-4/33669809 від 30.01.2010 р.

грудень 2009 року, заявлену ТОВ “Аквалайф” в декларації за грудень 2009 р. суму бюджетного відшкодування ПДВ підтверджено у розмірі 564 306 грн. Зазначені висновки відображені в акті перевірки № 749/23-4/33669809 від 24.02.2010 р.

березень 2010 року, заявлену ТОВ “Аквалайф” в декларації за березень 2010 року суму бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 620 534 грн. підтверджено у повному обсязі. Зазначені висновки відображені в акті перевірки № 2343/23-4/33669809 від 06.08.2010 р.

червень 2010 року, заявлену ТОВ “Аквалайф” в декларації за червень 2010 року суму бюджетного відшкодування ПДВ підтверджено у розмірі 2 630 054 грн. Зазначені висновки відображені в акті перевірки № 2737/23-4/33669809 від 17.09.2010 р.

У зв’язку із зарахуванням суми бюджетного відшкодування на погашення податкових зобов’язань інших періодів залишається невідшкодованою сума бюджетного відшкодування у загальному розмірі 4 077 508, 20 грн.

Судом встановлено, що ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська неодноразово складались та направлялись до Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області відповідні висновки про суми відшкодування податку на додану вартість ТОВ “Аквалайф” за цей період, проте вони повертались відповідачем без виконання.

Так, ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська сформовано та передано на виконання до Управління Державного казначейства в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська 28.02.2011 року за вих. №5024/10/19-047 висновки про суми відшкодування ТОВ “Аквалайф” податку на додану вартість від 25.02.2011 року, копії яких долучено до матеріалів справи.

Пунктом 1.8 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин між сторонами, визначалося, що бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вірно виходив з положень пп. 7.7.1, 7.7.3 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 3 квітня 1997 року N 168/97-ВР, в редакції, чинній по 31.03.2005р., відповідно до якої суми податку, що підлягають сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету, визначаються як різниця між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли у зв'язку з будь-якою поставкою товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду. У разі коли за результатами звітного періоду сума, визначена згідно з підпунктом 7.7.1 цієї статті, має від'ємне значення, така сума підлягає відшкодуванню платнику податку з Державного бюджету України протягом місяця, наступного після подачі декларації. Підставою для отримання відшкодування є дані тільки податкової декларації за звітний період. Таке рішення платника податку відображається в податковій декларації.

На підставі отриманого висновку відповідного податкового органу орган державного казначейства надає платнику податку зазначену у ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку податкового органу.

Згідно пункту 4 “Порядку відшкодування податку на додану вартість”, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації, Державного казначейства України від 02 липня 1997 р. № 209/72, відшкодування податку на додану вартість з бюджету здійснюється органами Державного казначейства України за висновками податкових органів (форма наведена в додатку 2) або за рішенням суду.

Відповідно до підпункту 7.7.10 пункту 7.7 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, джерелом сплати бюджетного відшкодування (у тому числі бюджетного боргу) є загальні доходи Державного бюджету України.

Матеріалами справи підтверджується наявність від'ємного значення податку на додану вартість позивача за травень-червень 2009 року, липень 2009 року, жовтень-грудень 2009 року, березень 2010 року, червень 2010 року у розмірі 4 077 508,20 грн., яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг), що є узгодженим з податковим органом.

У порядку, встановленому чинним законодавством, податковим органом проведено документальні невиїзні перевірки заявлених даних про відшкодування сум ПДВ з бюджету, підтверджено зазначені суми, та надано органу державного казначейства висновки із зазначенням сум, що підлягають відшкодуванню з бюджету.

Отже, законних підстав, які б перешкоджали Головному управлінню Державного казначейства України у Дніпропетровській області вчинити дії, спрямовані на реалізацію права позивача на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість по деклараціям за травень-червень 2009 року, липень 2009 року, жовтень-грудень 2009 року, березень 2010 року, червень 2010 року у розмірі 4 077 508, 20 грн., в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що Головним управлінням Державного казначейства України у Дніпропетровській області допущено протиправну бездіяльність щодо невідшкодування на користь позивача бюджетної заборгованості з ПДВ за травень-червень 2009 року, липень 2009 року, жовтень-грудень 2009 року, березень 2010 року, червень 2010 року у розмірі 4077508,20 грн. на підставі отриманих від Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська висновків, і в тій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Також, колегія суддів приходить до висновку про те, що будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке б потягло за собою наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, не було встановлено, тому постанову суду першої інстанції від 09.04.2011р. у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі відповідача, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції у даній справі.

Керуючись ст. ст. 158, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 200, 205, 206, 212, 254, КАС України, колегія суддів -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області – залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2011 року – залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки передбаченні ст. 212 КАС України

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: Д.В. Чепурнов