Справа № 804/13796/13-а
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 липня 2014 рокусправа № 804/13796/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко
О.А. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового
засідання: Комар Н.В.

представника позивача - Глущенко
Олександра Олександровича

представника відповідача -
Колупаєва Олексія Вікторовича

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська Головного
Управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 18
грудня 2013 р.

у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю фірма
"Триплекс" до Державної податкової
інспекції у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного Управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання недійсним та
скасування податкового повідомлення -
рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ТОВ фірма
"Триплекс" звернувся 18.10.2013 року до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного Управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання недійсним та
скасування податкового повідомлення -
рішення. Просив визнати недійсним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення форми «Р» № від 13.06.2013р.,
яке прийнято на підставі Акту
№ 1657/225/20244069 від 04.06.2013 р. Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що
підприємством був отриманий прибуток
від реалізації яєць, що вказує на
наявність економічної вигоди за
проведення операцій по придбанню яєць
у резидентів та їх подальшої
реалізації нерезидентам, натомість
податковий орган визначив ці
господарські операції як такі що
здійснені без ділової мети.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 18
грудня 2013 року адміністративний позов
ТОВ фірма «Триплекс» задоволено.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення - рішення ДПІ за
формою «Р» № від 13.06.2013 р. Свою
позицію суд першої інстанції
обґрунтував тим, що у позивача були всі
правові підстави та первинні документи
для формування показників податкового
кредиту з ПДВ в січні 2013 року з
придбання та продажу яєць на експорт.
Суд також прийняв до уваги, що
відповідачем вже проводилася
перевірки ТОВ фірма «Триплекс» за
аналогічних правовідносин з експорту
товарів не власного виробництва та
податкові повідомлення-рішення,
винесені на підставі Акту № 3967/221/20244069
від 12.12.2012р., визнані протиправними та
скасовані в судовому порядку
постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду №
804/6449/13-а від 06.06.2013 р., яка залишена в
силі апеляційною інстанцією.

Не погодившись з даним рішенням суду
представник податкового органу подав
апеляційну скаргу. В апеляційній
скарзі просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі..

Зазначає, що судом першої інстанції
постанову прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Посилається на те, що товариством
«Триплекс» завищено податковий кредит
на суму ПДВ по придбанню товарів за
економічно недоцільними угодами, які
реалізовано на експорт на суму 217432,00
грн. за січень 2013 року. За наслідками
встановлених порушень податковим
органом винесено податкове
повідомлення - рішення від 13.06.2013 року
№ . Предметом спору у даній справі
стало те, що у січні 2013 року ТОВ фірма
«Триплекс» придбало у ТОВ «Полтавська
птахофабрика», ТОВ «Куйбишевська
птахофабрика», ТОВ «Птахофабрика
Росія» та ТОВ «Марганецька
птахофабрика» (виробники) яйця.
Загальна сума придбаного товару (з
урахуванням ПДВ) склала 1304596,80 грн. та
реалізований товар на експорт за ціною
1193924,00 грн., що є нижчою за суму
придбання, отже ці господарські
операції здійснені без ділової мети.
Фінансовий результат від проведених
операцій на експорт - це збиток за
січень 2013 року у сумі 110672грн. Позивачем
завищено податковий кредит на суму ПДВ
по придбанню товарів за економічно
недоцільними угодами, які реалізовано
на експорт, за січень 2013 року на суму
217432грн.

В запереченні на апеляційну скаргу
представник позивача просив
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін. Вважає, що
постанова суду першої інстанції є
обґрунтованою та такою, що прийнята з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права. Зазначив, що
єдиною підставою для формування
податкового кредиту є саме наявність у
платника податку - покупця належно
оформленої та виданої податкової
накладної при умові, що товари в
подальшому будуть використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності. Твердження
ДПФэІ стосовно того, що «операції з
реалізації на експорт нетипової для
суб'єкта господарювання продукції, із
відображенням нульових показників у
складі податкових зобов'язань у
декларації з ПДВ - були завідомо
збитковими» є взагалі не зрозумілими.
Жодним нормативно - правовим актом не
визначено поняття «типової» або
«нетипової» операції, законодавчо не
закріплено взаємозв'язок типовості/не
типовості операції з правом здійснення
господарської діяльності, не визначено
критеріїв за якими операція може бути
віднесена до типової/нетипової, таким
твердження відповідача, щодо не
типовості операції ТОВ фірма
«Триплекс», які ґрунтуються лише
якомусь відомому лише відповідачу
власному переконанні, а не на нормах
закону, не можуть бути підтвердженням і
не є такими підтвердженнями щодо
здійснення операцій за межами
господарської діяльності. Операції з
реалізації яєць на експорт збитковими
не були, адже з них сплачено податок на
прибуток підприємства, що також
підтверджується доданими до
матеріалами справи копіями декларацій.

В судовому засіданні представник
відповідача (податкового органу)
просив апеляційну скаргу задовольнити,
а постанову суду першої інстанції
скасувати. Суду надав пояснення
аналогічні викладеним в апеляційній
скарзі (викладено вище).

В судовому засіданні представник
позивача заперечення проти
апеляційної скарги підтримав, суду
надав пояснення аналогічні викладеним
в запереченнях проти апеляційної
скарги (викладено вище).

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів апеляційної
інстанції дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що у період з 21.05.2013 р. по
03.06.2013 р. на підставі наказу № 702 від
21.05.2013 р. податковим органом проведена
позапланова документальна невиїзна
перевірка ТОВ фірма «Триплекс» з
питання здійснення експорту товарів не
власного виробництва за період з 01.01.2013
р. по 31.01.2013 р. За результатами перевірки
складено Акт № 1657/225/20244069 від 04.06.2013 р.,
згідно якого встановлено порушення пп.
14.1.179, пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 188.1 ст. 188, п.
200.1 ст. 200 Податкового кодексу України з
урахуванням норм п. п. 14.1.36, п. п. 14.1.231 п.
14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, а
саме: занижено податок на додану
вартість всього у сумі 217432,00 грн., у т. ч.
за січень 2013 р. на суму 217432,00 грн.

Актом перевірки зроблені висновки про
заниження податкових зобов'язань
позивачем з податку на додану вартість
в результаті завищення податкового
кредиту за січень 2013 р.; зазначено, що
діяльність з придбання на території
України продукції (яйця) та подальший
її експорт є нетиповою для позивача.
Зазначені операції за період з 01.01.2013р.
по 31.01.2013р. при порівнянні фактурної
вартості реалізованої продукції (яєць)
по ВМД із вартістю придбання даної
продукції на території України є
збитковими. Дані обставини дають
підстави стверджувати, що купівля
продукції та її подальша реалізація на
експорт з заявленням на бюджетне
відшкодування, не була зумовлена
характером виробничої або іншої
господарської діяльності
перевіряємого підприємства, оскільки
не мала на меті отримання доходу від
цих операцій, а отже не пов'язана з його
господарською діяльністю. Наявність
цих ознак може свідчити про
спрямованість наміру платника
податків на збагачення за рахунок
бюджетних коштів та є доказом вчинення
суб'єктом господарювання незаконної
господарської діяльності з метою
мінімізації податкових зобов'язань та
без економічної обґрунтованості
укладених угод.

На підставі Акту перевірки податковим
органом прийнято податкове
повідомлення - рішення з податку на
додану вартість форми «Р» № від
13.06.2013р. за основним платежем в розмірі
217432,00 грн. та за штрафними санкціями в
розмірі 108716,00 грн., разом 326148,00 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції
встановила, що при вирішенні справи
судом першої інстанції до даних
правовідносин правильно застосовані
норми Податкового кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Таким чином
уповноважені державою органи не можуть
на власний розсуд ухилятися від
реалізації наданих їм повноважень, але
й не мають права виходити за межі,
встановлені законодавством.

В порядку ст. 198 (п.198.3) Податкового
кодексу України, який набув чинності з
01.01.2011 року, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених ст.. 39 ПКУ, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 ПКУ, протягом такого звітного
періоду у зв'язую з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності.

Згідно п.198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

В силу пп. 139.1.9 ст. 139 ПКУ, не включаються
до складу витрат, зокрема, витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Матеріалами справи підтверджено
придбання товариством «Триплекс» у ПАТ
«Полтавська птахофабрика», ТОВ
«Куйбишевська птахофабрика», ТОВ
«Птахофабрика Росія» та ТОВ
«Марганецька птахофабрика» яєць на
загальну суму 1 304 597 грн. (з урахуванням
ПДВ), яка складається з собівартості
(без ПДВ) в розмірі 1 087 164грн. та ПДВ в
розмірі 217 432,00 грн. Реалізовано ТОВ
фірма «Триплекс» яйця на експорт Jabbar
Ramadan Kammash (Iraq, Baghdad, Ibrahem, Khalil), Ali Hazm Ahmed (Irag,
Zaho), Raed Hasan Abas (Irag, Baghdad) за нульовою (0%)
ставкою ПДВ на загальну суму 1 193 924,00
грн.

Відомості щодо характеру та обсягу
вчинених операцій відображені в
первинних документах бухгалтерського
обліку відповідно до ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні».
Первинні документи в повній мірі
відповідають вимогам ч.2 ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», а саме,
містять назву документа, дату і місце
складання, назви підприємств, від імені
яких складено документи, відомості про
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції,
особисті підписи або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції. Зауважень щодо
оформлення первинних документів в ході
перевірки не виявлено.

Однак, незважаючи на досліджені
первинні бухгалтерські документи під
час проведення перевірки податковим
органом складено акт, яким встановлено
порушення п пп. 14.1.179, пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14,
п. 188.1 ст. 188, п. 200.1 ст. 200 ПКУ та вказано,
що операції з експорту яєць завідомо не
були спрямовані на отримання доходу,
оскільки ціна реалізації була нижчою
за ціну придбання (з ПДВ), що не
стикується з визначенням собівартості
продукції.

На думку колегії суддів апеляційної
інстанції, аналізуючи обставини справи
та норми ст. 198 ПКУ (п. 198.2, п. 198.3, п. 198,6),
ст. 200 ПКУ (п. 200.1) позивач мав право на
відображення господарських операцій у
податковому обліку. Необхідною умовою
для віднесення сплачених у ціні
товарів/послуг сум податку на додану
вартість є сам факт придбання таких
товарів та послуг з метою їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності / або подальшій реалізації.

Відповідно до пп. 195.1.1 п. 195.1 ст. 195 ПК
України за нульовою ставкою
оподатковуються операції з:

195.1.1. вивезення товарів за межі митної
території України:

а) у митному режимі експорту;

б) у митному режимі реекспорту, якщо
товари поміщені у такий режим
відповідно до пункту 5 частини першої
статті 86 Митного кодексу України;

в) у митному режимі безмитної торгівлі;

г) у митному режимі вільної митної зони.

Позивачем реалізовано товар на експорт
з застосуванням 0% ставки оподаткування
в силу пп. 195.1.1 «а» ст. 195 ПКУ на суму 1 193
924грн. (без урахування ПДВ). Натомість,
придбаний товар був у резидентів за
загальною ціною 1 304 597грн. (собівартість
продукції (без ПДВ) - 1 087 164грн. та ПДВ - 217
432грн.).

За результатами господарської
операції з поставки яєць на експорт
позивачем отримано прибуток в сумі 106
760грн. (1 193 924грн. - 1 087 164грн. = 106 760грн.)
Отже, дану операцію не можна вважати
збитковою.

Ставка ПДВ при вивезенні товарів
за межі митної території України у
відповідності з пп. 195.1.1 «а» ст. 195 ПКУ, у
митному режимі експорту складає 0%.
Отже, розраховуючи загальну суму
витрат, які понесені на придбання
товарів, що в подальшому
експортувалися, податок на додану
вартість з цих витрат не враховується.
Тому сума витрат за операцією по
придбанню позивачем товарів у
резидента, які в подальшому
реалізовано нерезиденту, зазначається
без врахування ПДВ.

В силу пп. 14.1.178 ст. 14 ПКУ, податок на
додану вартість - непрямий податок,
який нараховується та сплачується
відповідно до розділу V цього кодексу.
Оскільки ПДВ є непрямим податком, і
відшкодовується підприємству згідно з
нормами Податкового кодексу, то
формування первісної вартості товарів,
яка в подальшому складає собівартість
реалізованих товарів, ПДВ не
враховується в складі собівартості
придбаних і реалізованих товарів.

З точки зору податкового та
бухгалтерського законодавства ПДВ не
можна вважати ні доходом, ні витратами.

Зокрема ст. 139 ПКУ (п.139.1.6) визначено, що
податок на додану вартість, включеного
до ціни товару, не враховується при
визначенні оподаткованого прибутку.

Таким чином, вказану операцію з
експорту товарів не можна назвати
збитковою. Отже, для позивача правочини
з експорту товару був прибутковим.

На думку колегії суддів апеляційної
інстанції, суд першої інстанції не
допустив порушення норм матеріального
та процесуального права, повно та
всебічно дослідив матеріали та
обставини справи, правильно встановив
характер спірних правовідносин і для
їх вирішення правильно застосував
норми матеріального права.

Виходячи з цього колегія суддів
апеляційної інстанції вважає, що в
межах апеляційної скарги порушень
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржуване судове рішення залишити
без змін.

Керуючись п. 1 ч.1. ст. 198, ст. 200, 205, 206
КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська
Головного Управління Міндоходів у
Дніпропетровській області - залишити
без змін

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 18
грудня 2013р. у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма "Триплекс" до
Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного Управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання недійсним та
скасування податкового повідомлення -
рішення - залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили
з моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та
ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
О.А. Проценко

Суддя:
Л.П. Туркіна