Справа № 820/4958/14
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2014 р.Справа № 820/4958/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Бершова Г.Є. , Старостіна В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Харківської митниці
Міндоходів на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
11.06.2014р. по справі № 820/4958/14

за позовом Спільного
підприємства "Украінская Восточная
Рибная Компанія" товариство з
обмеженою відповідальністю

до Харківської митниці
Міндоходів , Головного
Управління Державної казначейської
служби України у Харківській області

про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Спільне підприємство
"Украінская Восточная Рибная Компанія"
товариство з обмеженою
відповідальністю, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Харківської митниці Міндоходів (далі -
відповідач), в якому просив суд:

- скасувати Рішення про коригування
митної вартості товарів №807010001/2013/000029/1
від 19.09.2013 року;

- скасувати картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №807010001/2013/00034 від 19.09.2013
року;

- стягнути з Державного бюджету України
на користь Спільного підприємства
"Украінская Восточная Рибная
Компанія" товариство з обмеженою
відповідальністю надмірно сплачені
34947,66 грн. податку на додану вартість;

- стягнути з Державного бюджету України
на користь Спільного підприємства
"Украінская Восточная Рибная Компанія"
товариство з обмеженою
відповідальністю надмірно сплачені
15885,30 грн. мита на товари, що ввозяться
на територію України суб'єктами
господарювання;

- стягнути з Державного бюджету України
на користь Спільного підприємства
"Украінская Восточная Рибная
Компанія" товариство з обмеженою
відповідальністю судовий збір у
розмірі 255 грн. 78 коп.;

- стягнути з Харківської митниці
Міндоходів витрати, пов'язані із
прибуттям до суду, які понесені
позивачем у розмірі 469, 43 грн.

Ухвалою Харківського окружного
адміністративного суду від 14.05.2014 року
залучено до участі у справі в якості
другого відповідача - Головне
управління Державної казначейської
служби України в Харківської області.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 11.06.2014 року
адміністративний позов задоволено
частково, скасовано Рішення про
коригування митної вартості товарів
№807010001/2013/000029/1 від 19.09.2013 року та картка
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №807010001/2013/00034
від 19.09.2013 року. Стягнуто з Державного
бюджету України на користь Спільного
підприємства "Украінская Восточная
Рибная Компанія" товариство з
обмеженою відповідальністю (63702,
Харківська область, м.Куп'янськ,
вул.Дзержинського, буд.55, код ЄДРПОУ -
30665859) надмірно сплачену суму податку на
додану вартість у розмірі 34947,66грн.
(тридцять чотири тисячі дев'ятсот сорок
сім гривень шістдесят шість копійок)
та надмірно сплачене мито на товари, що
ввозяться на територію України
суб'єктами господарювання у сумі
15885,30грн. (п'ятнадцять тисяч вісімсот
вісімдесят п'ять гривень тридцять
копійок). Стягнуто з Державного бюджету
України на користь Спільного
підприємства "Украінская Восточная
Рибная Компанія" товариство з
обмеженою відповідальністю (63702,
Харківська область, м.Куп'янськ,
вул.Дзержинського, буд.55, код ЄДРПОУ -
30665859) судовий збір у розмірі 255 грн. 78
коп. (двісті п'ятдесят п'ять гривень
сімдесят вісім копійок). В іншій
частині позовних вимог - відмовлено.

Відповідач, Харківська митниця
Міндоходів, не погодившись із судовим
рішенням в частині задоволення
позовних вимог, подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 11.06.2014 року
та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, відповідач посилається на
прийняття оскаржуваної постанови з
порушенням норм матеріального права,
зокрема на порушення ст. ст. 53-64 Митного
кодексу України (далі - МК України), ст.
86, 159 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС
України), що призвело до неправильного
вирішення справи.

Позивач надав письмові заперечення на
апеляційну скаргу, в яких, посилаючись
на обґрунтованість та об'єктивність
рішення суду, просить залишити його без
змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Представники сторін у судове засідання
апеляційної інстанції не з'явилися, про
дату, час та місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином.

На підставі п.2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду, що позивач - СП "Украінская
Восточная Рибная Компанія" ТОВ, під час
здійснення імпортної
зовнішньоекономічної операції за
укладеним з резидентом Norway Pelagic AS
контрактом №1205/08 від 12.05.2008р. в особі
декларанта подав до Харківської
митниці Міндоходів митну декларацію за
формою МД-2 № 807010001/2013/807346 для митного
оформлення товару: ікра оселедця
солоно -морожена, без ястикової
оболонки, витримана в розчині з низьким
вмістом солі, виду: "CLUPEA HARENGUS", в
картонних коробах по 20 кг, виробник:
"NORWAY PELAGIC AS" (SF 225) NO, торгова марка
відсутня, дата виготовлення: вересень
2012р., 1000 коробів, картонні короби на
дерев'яних піддонах.

За умовами вказаного вище контракту,
товар упакований у короба чи відра,
тара не повертається, у вартість товару
входить упаковка, наклеювання
етикеток, вид, кількість, ціна товару
фіксується в інвойсі та/або
специфікації, по кожній окремій
поставці конкретні умови поставки
товару оговорюються в інвойсі, всі
умови оплати зафіксовані у інвойсах,
супроводжуючих кожну партію товару. За
умовами договору відповідно інвойсу
76419 ціна за 20000кг (нетто) товару
становить 42000 дол. США, що дорівнює 335706
грн. Згідно цього ж інвойсу встановлено
відстрочку оплати терміном у 60 днів з
дати інвойсу. Оскільки у інвойсі №
76419 було встановлено умови поставки СІF
Клайпеда (Іncoterms 2010), позивач
користувався послугами перевізника за
Договором про надання послуг з
перевезення № 25/02-03 від 25.02.2013р.,
навантаження товару на транспорт
перевізника було здійснено силами та
за рахунок продавця. Ціна послуг
перевезення з м. Клайпеда (Литва) до пп
Ягодин (Україна) становить 9000 грн. (без
ПДВ), відстрочка оплати послуг
становить 20 днів. Таким чином, сума
складових митної вартості товару
визначена позивачем у 42000 дол. США + 9000
грн. = 344706 грн., що і було відображено
декларантом при митному оформленні
товару у митній декларації №
807010001/2013/807346.

Харківською митницею застосовано
резервний метод визначення митної
вартості товарів, у зв'язку з чим
прийнято Рішення про коригування
митної вартості товару №
№807010001/2013/000029/1 від 19.09.2013 року, за яким
позивачу скориговано митну вартість
товару у більшу сторону, а саме:
підвищено її до 503559 грн., що на 158 853 грн.
збільшило загальну митну вартість
товару. Це в свою чергу призвело до
збільшення на 34947, 66 грн. ПДВ та до
збільшення на 15885, 30 грн. мита на товари,
що ввозяться на територію України
суб'єктами господарювання.

На підставі даного Рішення
відповідачем прийнято Рішення про
відмову в митному оформленні товару у
вигляді картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №807010001/2013/00034 від 19.09.2013
року.

Не погодившись з таким рішенням
митного органу, декларантом подано
органу доходів і зборів нову митну
декларацію за формою МД-2 №
807010001/2013/807359, за результатами митного
оформлення якої органом доходів і
зборів випущено той же товар (ікра
оселедця солоно-морожена) у вільний
обіг під фінансові гарантії.

Позивач, не погодившись із зазначеними
рішенням та карткою відмови, звернувся
до суду із даним позовом.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що реалізація
суб'єктом владних повноважень у
спірних правовідносинах управлінської
функції в порядку ч.1 ст. 55 Митного
кодексу України шляхом прийняття
рішення про коригування митної
вартості товарів та в порядку ч.6 ст.54
Митного кодексу України шляхом
прийняття рішення про відмову в
митному оформленні товару у вигляді
картки відмови у митному оформленні
товарів здійснена безпідставно.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Як свідчать письмові докази, юридичною
підставою для прийняття спірних рішень
суб'єкт владних повноважень обрав
положення п. 2, 3 ч. 6 ст. 54, ст. 256 Митного
кодексу України, а фактичною підставою
слугувало судження суб'єкта владних
повноважень про непідтвердження
платником податків основними
обов'язковими документами за
наслідками процедури консультацій
підстав для застосування основного
методу визначення митної вартості
товару та наявність у розпорядженні
митного органу цінової інформації про
інший (вищий) рівень цін на ідентичний
або подібний товар.

Відносини, з приводу митного контролю
та митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, що переміщуються через
митний кордон України, справлянням
митних платежів, регулюються
положеннями Митного кодексу України, а
також положеннями Податкового
кодексу України та інших законів
України з питань оподаткування.

Відповідно до ст. 246 МК України метою
митного оформлення є забезпечення
дотримання встановленого
законодавством України порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України, а також
забезпечення статистичного обліку
ввезення на митну територію України,
вивезення за її межі і транзиту через
її територію товарів.

В силу приписів ст. 318 МК України
митний контроль передбачає виконання
митними органами мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Відповідно до ст. 248 МК України митне
оформлення розпочинається з моменту
подання митному органу декларантом або
уповноваженою ним особою митної
декларації або документа, який
відповідно до законодавства її
замінює, та документів, необхідних для
митного оформлення.

Декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення, зокрема: код товару
згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість
товарів; митна вартість товарів та
метод її визначення; суми митних
платежів; спосіб забезпечення сплати
митних платежів (у разі застосування
заходів гарантування їх сплати) (стаття
257 МК України).

В свою чергу, відповідно до положень ст.
49 МК України передбачено, що митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Згідно із ст. 51 МК України митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом. При цьому,
декларант зобов'язаний: заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом;
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню; нести всі додаткові
витрати, пов'язані з коригуванням
митної вартості або наданням митному
органу додаткової інформації (стаття 52
МК України).

Згідно із вимогами ч.ч. 4,5 ст. 58 МК
України визначено, що митною вартістю
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті. При цьому, ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

У відповідності до положень ст. 53 МК
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, зокрема, є:
декларація митної вартості та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

З аналізу положень ч.1 та 2 ст. 53 МК
України вбачається, що законодавцем
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Крім того, у відповідності до вимог ч. 5
ст. 53 МК України забороняється
вимагати від декларанта або
уповноваженої ним особи будь-які інші
документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

В свою чергу, згідно із ч. 3 ст. 53 МК
України передбачено, що в разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Відповідно до ст. 54 МК України контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом під час проведення митного
контролю і митного оформлення шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості. Контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до вимог ст. 57 МК України визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за основним
методом (тобто за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції)) та
другорядними: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); за резервним. Основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ст. 58 МК України
передбачено, що метод визначення
митної вартості за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо щодо
продажу оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів. Метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні. У разі якщо митна вартість
не може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи.

Згідно із положеннями ч.ч. 4-6 ст. 54 МК
України митний орган під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний, зокрема, здійснювати
контроль заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості, а також у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: невірно проведеного декларантом
або уповноваженою ним особою
розрахунку митної вартості; неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Виходячи із системного аналізу
вищезазначених правових норм, колегія
суддів дійшла висновку, що при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості митний
орган зобов'язаний перевірити складові
числового значення митної вартості,
правильність розрахунку, здійсненого
декларантом, упевнитись в
достовірності та точності заяв,
документів чи розрахунків, поданих
декларантом, а також відсутності
обмежень для визначення митної
вартості за ціною договору, наведених у
ст. 58 МК України.

Єдиними підставами, які надають
контролюючому органу право відійти від
встановлених обмежень, які пов'язані із
перевіркою основного переліку
документів що підтверджують митну
вартість товарів, та витребувати від
декларанта додаткові документи, є лише
наявність передбачених законодавцем
обставин, а саме, у випадку якщо надані
декларантом документи містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, адже такі вади не
дозволяють митному органу законно
здійснити визначений законом мінімум
митних формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи для розмитнення
задекларованого товару.

Колегія суддів зазначає, що відповідач,
будучи суб'єктом владних повноважень
та заперечуючи проти заявленого
позову, не надав суду жодних належних
та допустимих доказів на підтвердження
тієї обставини, що позивачем у
декларації митної вартості було
зазначено не всі складові числового
значення митної вартості, неправильно
здійснено розрахунок, внесено
недостовірні або неточні відомості,
або у наданих документах містяться
розбіжності, ознаки підробки або не всі
відомості, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
задекларованих товарів.

Як вбачається з матеріалів справи,
іноземний контрагент позивача -
резидент Norway Pelagic AS згідно з поданими до
митного оформлення документами є
виробником імпортованого товару.

Харківська митниця Міндоходів
цієї обставини при здійсненні митних
процедур під сумнів не поставила,
належних та допустимих згідно з ст. 70
КАС України доказів на спростування
достовірності цієї обставини до суду
не подала.

Отже, за відсутності ознак пов'язаності
імпортера з іноземним контрагентом, за
відсутності ознак, котрі б показували
на явну незвичайність умов або суттєву
відмінність від звичайних умов
господарської операції з поставки,
відносно такої складової митної
вартості товару як ціна придбання
митний орган не мав фактичних даних
вважати подані платником податків
документи про ціну придбання неповними
чи недостовірними.

Як вбачається з матеріалів справи,
стосовно інших складових митної
вартості суб'єкт владних повноважень
також не мав підстав для сумніву в
достовірності та правильності їх
визначення платником податків.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що процедура консультацій у
спірних правовідносинах була
проведена митницею формально, оскільки
декларантом разом з митною декларацією
було подано до митного органу
документи, перелік яких наведений у
графі 44 декларації, відповідно до
класифікатора документів,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України "Про затвердження
відомчих класифікаторів інформації з
питань державної митної справи, які
використовуються в процесі оформлення
митних декларацій" від 20.09.2012р. № 1011, та,
як вказано у спірній картці відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №
807010001/2013/00034, для проведення митного
оформлення та встановлення митної
вартості декларантом було подано до
митного органу: міжнародна
автомобільна накладна (СМR), рахунок -
фактура про надання транспортно -
експедиційних послуг, рахунок - фактура
(інвойс), зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі - продажу товару,
доповнення до договору, договір на
перевезення, копія митної декларації
країни відправлення. Даний товар
ліцензуванню не підлягає та
страхування товару позивачем не
здійснювалось.

З огляду на наведене, в пакеті з
первісною вантажною митною
декларацією декларантом були подані
всі необхідні документи, передбачені
ч.1 та ч. 2 ст. 53 МК України.

Таким чином, під час розгляду даної
справи не встановлено обставин, які б
свідчили про існування достатніх
підстав для виникнення обґрунтованого
сумніву у Харківської митниці
Міндоходів щодо вартості
імпортованого товару.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку про
недоведеність відповідачем наявності
підстав, які б унеможливили
застосування методу визначення митної
вартості товарів, який був визначений
декларантом, а саме за ціною договору.

Враховуючи вищенаведені обставини,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
неправомірності відмови митного
органу у визнанні задекларованої
позивачем за основним методом митної
вартості товару та визначенні митної
вартості за резервним методом, та як
наслідок обґрунтованості заявлених
позовних вимог в частині визнання
протиправним та скасування
оскаржуваної картки відмови в
прийнятті митної декларації та рішення
про коригування митної вартості
товарів.

Щодо позовних вимог в частині
стягнення з Державного бюджету України
на користь Спільного підприємства
"Украінская Восточная Рибная Компанія"
товариство з обмеженою
відповідальністю надмірно сплачених
34947,66 грн. податку на додану вартість та
15885,30 грн. мита на товари, що ввозяться
на територію України суб'єктами
господарювання, колегія суддів
зазначає наступне.

Частиною першою статті 301 Митного
кодексу України повернення помилково
та/або надміру сплачених сум митних
платежів здійснюється відповідно до
Бюджетного та Податкового кодексів
України.

Згідно з приписами частини третьої та
шостої зазначеної статті, помилково
та/або надміру зараховані до
державного бюджету суми митних
платежів повертаються з державного
бюджету в порядку, визначеному
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері фінансів за
заявою платника податків.

Статтею 43 Податкового кодексу України
визначено, що обов'язковою умовою для
здійснення повернення сум грошового
зобов'язання є подання платником
податків заяви про таке повернення
(крім повернення надміру утриманих
(сплачених) сум податку з доходів
фізичних осіб, які розраховуються
контролюючим органом на підставі
поданої платником податків податкової
декларації за звітний календарний рік
шляхом проведення перерахунку за
загальним річним оподатковуваним
доходом платника податку) протягом 1095
днів від дня виникнення помилково
та/або надміру сплаченої суми (п. 43.3 ст.
43).

Відповідно до приписів частини другої
статті 45 Бюджетного кодексу України
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, веде бухгалтерський
облік усіх надходжень Державного
бюджету України та за поданням органів,
що контролюють справляння надходжень
бюджету, здійснює повернення коштів,
помилково або надміру зарахованих до
бюджету.

На виконання частини другої статті 45
Бюджетного кодексу України розроблено
Порядок повернення платникам податків
коштів, що обліковуються на
відповідних рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, затвердженийнаказом
Державної митної служби України від
20.07.2007 N618 (далі - Порядок N 618).

Розділом III зазначеного Порядку
передбачено, що для повернення з
Державного бюджету України митних та
інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
платником податків до загального
відділу митного органу, яким
здійснювалось оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником і
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го
дня, наступного за днем зарахування
коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному
відділі, після розгляду керівником
(заступником керівника) митного органу
разом з пакетом документів передається
до Відділу для перевірки
обґрунтованості повернення заявлених
сум. Відділ перевіряє факт
перерахування митних та інших платежів
з відповідного рахунку до Державного
бюджету України та наявність
переплати.

Для підготовки висновку про повернення
з Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи (далі - Висновок про повернення),
керівництвом Відділу за потреби
ініціюється проведення перевірки в
митному органі щодо правильності
митного оформлення із залученням
відповідних підрозділів митного
органу.

Спільним наказом Державної митної
служби України та Державного
казначейства України від 20.07.2007
N611/147затверджено Порядок взаємодії
митних органів з органами Державного
казначейства України в процесі
повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справлянням яких
покладається на митні органи (далі -
Порядок N 611/147).

Згідно з пунктом 2 вказаного вище
Порядку повернення помилково та/або
надмірно зарахованих до бюджету митних
та інших платежів здійснюється на
підставі висновку митного органу, що
здійснював оформлення митної
декларації.

Зазначений висновок оформлюється
відповідно до заяви платника, яка
подається до митного органу, що
здійснював оформлення митної
декларації (далі - митний орган).

Пунктом 5 Порядку N 611/147 передбачено, що
митний орган на підставі заяви
платника готує висновок про повернення
з Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи (далі - Висновок про повернення),
форма якого наведена в додатку 1 до
цього Порядку, та не пізніше п'яти
робочих днів від дня прийняття
керівником (заступником керівника)
митного органу рішення про повернення
з Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи, направляє його для виконання
відповідному органу Державного
казначейства України разом із
супровідним листом, в якому вказується
кількість висновків, загальна сума, яка
підлягає поверненню, а також
наводиться перелік висновків із
зазначенням такої інформації: номера
та дати висновку, найменування
юридичної або ім'я фізичної особи -
платника, ідентифікаційного коду за
ЄДРПОУ платника - юридичної особи або
ідентифікаційного номера за ДРФО
платника - фізичної особи (за
наявності), суми, яка підлягає
поверненню за кожним з висновків.

На підставі отриманого висновку про
повернення відповідний орган
Державного казначейства України готує
платіжні документи на перерахування
коштів з рахунку з обліку доходів
державного бюджету на рахунок,
зазначений у Висновку про повернення,
та протягом п'яти робочих днів від дати
отримання Висновку про повернення
здійснює повернення коштів з бюджету
(пункт 7 Порядку N 611/147).

З аналізу вказаних норм вбачається, що
обов'язковою умовою для здійснення
повернення надмірно сплаченого
податку на додану вартість є подання
платником податків заяви у довільній
формі про таке повернення.

Матеріали справи містять копію заяви,
адресовану Харківській митниці
Міндоходів, за вих. № 252 від 03.04.2014р. (а.с.
115-117), згідно якої СП "УВРК" ТОВ просить
повернути надмірно сплачену суму
податку на додану вартість у розмірі
34947,66грн. та надмірно сплачене мито на
товари, що ввозяться на територію
України суб'єктами господарювання у
сумі 15885,30грн. Як свідчать письмові
докази, вказана заява була направлена
на адресу митниці рекомендованою
кореспонденцією (а.с. 118).

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позов в цій частині також
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач,
надавши письмові докази, що були
предметом дослідження при митному
оформленні та при розгляді справи
судом першої інстанції, виконав вимоги
ч.1 ст. 71 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи
проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71
КАС України, не надав жодних належних і
допустимих доказів на підтвердження
законності та обґрунтованості
прийнятих рішень, що є предметом
оскарження позивачем.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 11.06.2014 року
по справі №820/4958/14 відповідає вимогам
ст. 159 КАС України, а тому відсутні
підстави для її скасування та
задоволення апеляційних вимог
апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської митниці
Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 11.06.2014р. по
справі № 820/4958/14 в частині задоволення
позовних вимог залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц
А.О.Судді(підпис) (підпис) Бершов Г.Є.
Старостін В.В.