Справа № 820/12384/14
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
вул. Мар'їнська, 18-Б-3 П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"10" вересня 2014 р.
Харківський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Бадюкова Ю.В., розглянувши в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами в приміщенні суду в
м. Харкові адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до начальника Головного
управління Держсанепідслужби у
Харківській області Колпакової Тетяни
Михайлівни, заступника начальника
Головного управління
Держсанепідслужби у Харківській
області Товстолуг Олени Григорівни про
визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1)
звернулася до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
начальника Головного управління
Держсанепідслужби у Харківській
області Колпакової Тетяни Михайлівни
(далі по тексту - відповідач - 1,
Колпакова Т.М.), заступника начальника
Головного управління
Держсанепідслужби у Харківській
області Товстолуг Олени Григорівни
(далі по тексту - відповідач - 2,
Товстолуг О.Г.), в якому просить суд:
- визнати дії начальника Головного
управління Держсанепідслужби у
Харківській області Колнакової Тетяни
Михайлівни, що виявилися в ненаданні
інформації на запит, безпідставній
відмові у задоволенні запиту на
інформацію, необгрунтованому
віднесенню інформації до інформації з
обмеженим доступом щодо державних
службовців,- неправомірними та
- визнати рішення про відмову в
задоволенні запиту від 12.05.2014, як те, що
порушує вимоги Закону України "Про
доступ до публічної інформації", -
неправомірним, незаконним та скасувати
- визнати дії заступника начальника
Головного управління
Держсанепідслужби у Харківській
області Товстолуг Олени Григорівни, що
виявилися в не наданні інформації на
запит та безпідставній відмові у
задоволенні запиту на інформацію,-
неправомірними та незаконними;
- зобов'язати начальника Головного
управління Держсанепідслужби у
Харківській області Колнакову Тетяну
Михайлівну надати повну та ґрунтовну
відповідь на питання, зазначені у
запитах на інформацію від 01 травня 2014
року та 04 червня 2014 року.
В обґрунтування заявленого позову
позивач зазначає, що інформація про
освіту заступника начальника
Головного управління
Держсанепідслужби у Харківській
області Товстолуг Олени Григорівни, а
також про освіту та дані про інші
доходи начальника Лозівського
міжрайонного управління Головного
управління Держсанепідслужби у
Харківській області, головного
державного санітарного лікаря
Лозівського, Близнбківського,
Сахновщинського районів Харківської
області ОСОБА_1 не є інформацією з
обмеженим доступом, є відкритою. Отже,
надані відповідачем -1 на її
інформаційні запити відповіді про
відмову у наданні інформації, позивач
вважає незаконними, необґрунтованими
та такими, що порушує його права.
Представник відповідачів надав до суду
письмові заперечення проти
адміністративного позову в яких проти
позову заперечив у повному обсязі та
просив в його задоволенні відмовити
через безпідставність та
Позивач, повідомлений про дату, час та
місце судового розгляду справи до суду
не з'явився, подав до суду клопотання
про слухання справи без його участі за
наявними у справі матеріалами.
Представником відповідачів через
канцелярію суду було подано клопотання
про розгляду справи без його участі на
підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
Згідно ч. 4 ст. 128 КАС України у разі
неприбуття відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.
Суд визнає можливим справу розглянути
без участі в судовому засіданні
представників сторін на підставі
наявних у ній доказів.
Згідно вимог ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС
України під час судового розгляду
справи в судовому засіданні
забезпечується повне фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, крім випадків неявки в судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи у разі, якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
Враховуючи неявку в судове засідання
всіх осіб, які приймають участь у
справі, фіксування судового засідання
по справі за допомогою
звукозаписувального пристрою згідно
ст. ст. 12, 41 КАС України не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши наявні в матеріалах справи
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтуються на
повному, всебічному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності,
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню виходячи з наступного.
Як встановлено судом при судовому
розгляді справи, позивач звернувся до
відповідача -1 із запитом на інформацію
б/н від 01.05.2014 року наступного змісту:
«Керуючись Законом України «Про доступ
до публічної інформації» прошу Вас
надати інформацію про закінчення
вищого навчального закладу особами,
уповноваженими на виконання функцій
1. Який вищий медичний навчальний
заклад, який саме факультет такого
закладу і в якому році закінчила
заступник начальника
Головного управління
Держсанепідслужби у Харківській
області Товстолуг Олена Григорівна.
2. Який вищий медичний навчальний
заклад, який саме факультет такого
якому році закінчила начальник
Лозівського міжрайонного Управління
управління Держсанепідслужби у
Харківській області ОСОБА_1».
Листом від 12.05.2014 року № 7.0/3469 «Про
відмову в задоволенні запиту» ОСОБА_1
було відмовлено в задоволені запиту з
огляду на те, що інформація, яку
запитував позивач, не підпадає під
категорію, визначену законом України
"Про доступ до публічної інформації",
оскільки запитувані дані є
персональними даними особи, а отже
належить до конфіденційної.
Крім того, позивач звернувся до
відповідача -1 із запитом на інформацію
б/н від 04.06.2014 року наступного змісту:
«Керуючись Законом України «Про доступ
до публічної інформації» прошу Вас
надати інформацію з наданої Вами копії
(супровідний лист від 07.04.2014 № 7.0/2517)
декларації начальника Лозівського
міжрайонного Управління Головного
управління Держсапепідслужби у
Харківській області, головного
державного санітарного лікаря
Лозівського, Близнюківського,
Сахновщинського районів Харківської
області ОСОБА_1 по пункту № 20, які саме
інші види доходів (не зазначені у
позиціях 6-19) отримані декларантом
державним службовцем ОСОБА_1 Прошу Вас
інші доходи декларанта ОСОБА_1
зазначити переліком таких доходів».
Згідно відповіді від 12.06.2014 року № 7.0/4240
«Про результати розгляду
інформаційного запиту» ОСОБА_1 було
відмовлено в задоволені запиту з
огляду на те, що Головне управління
Держсапепідслужби у Харківській
області не володіє інформацією щодо
джерел надходження доходів.
Суд зазначає, що у ч. 2 ст. 32 Конституції
України встановлено недопущення
збирання, зберігання, використання та
поширення конфіденційної інформації
про особу без її згоди, крім випадків,
визначених законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини.
Відповідно до Рішення Конституційного
Суду України від 20 січня 2012 року №
2-рп/2012 у справі за конституційним
поданням Жашківської районної ради
Черкаської області щодо офіційного
тлумачення положень частин першої,
другої статті 32, частин другої, третьої
статті 34 Конституції України, до
конфіденційної інформації про фізичну
особу належать, зокрема, дані про її
національність, освіту, сімейний стан,
релігійні переконання, стан здоров'я, а
також адреса, дата і місце народження.
Конституційний Суд України в абзаці
першому пункту 1 резолютивної частини
Рішення від 30 жовтня 1997 року № 5-зп
відніс до конфіденційної інформації
про фізичну особу, крім вказаної, ще й
відомості про її майновий стан та інші
персональні дані.

Рішенням КСУ визначено, що
Конституційний Суд України, даючи
офіційне тлумачення частин першої,
другої статті 32 Конституції України,
вважає, що інформація про особисте та
сімейне життя особи (персональні дані
про неї) - це будь-які відомості чи
сукупність відомостей про фізичну
особу, яка ідентифікована або може бути
конкретно ідентифікована, а саме:
національність, освіта, сімейний стан,
релігійні переконання, стан здоров'я,
матеріальний стан, адреса, дата і місце
народження, місце проживання та
перебування тощо, дані про особисті
майнові та немайнові відносини цієї
особи з іншими особами, зокрема членами
сім'ї, а також відомості про події та
явища, що відбувалися або відбуваються
у побутовому, інтимному, товариському,
професійному, діловому та інших сферах
життя особи, за винятком даних стосовно
виконання повноважень особою, яка
займає посаду, пов'язану зі здійсненням
функцій держави або органів місцевого
самоврядування. Така інформація про
фізичну особу та членів її сім'ї є
конфіденційною і може бути поширена
тільки за їх згодою, крім випадків,
визначених законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України
«Про інформацію» інформація про
фізичну особу, зокрема, дані про її
освіту, належить до конфіденційної
інформації. Конфіденційна інформація
може поширюватися за бажанням (згодою)
відповідної особи у визначеному нею
порядку відповідно до передбачених нею
умов, а також в інших випадках,
визначених законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»
конфіденційна інформація віднесена до
інформації з обмеженим доступом.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України
«Про захист персональних даних»
-персональні дані можуть бути
віднесені до конфіденційної
інформації про особу законом або
відповідною особою. Не є
конфіденційною інформацією
персональні дані, що стосуються
здійснення особою, яка займає посаду,
пов'язану з виконанням функцій держави
або органів місцевого самоврядування,
посадових або службових повноважень.

Розпорядники інформації, які володіють
конфіденційною інформацією, можуть
поширювати її лише за згодою осіб, які
обмежили доступ до інформації, а за
відсутності такої згоди - лише в
інтересах національної безпеки,
економічного добробуту та прав людини
(ч. 2 ст. 7 Закону України „Про доступ до
публічної інформації").

Таким чином суд приходить до висновку,
що збирання, зберігання, використання
та поширення державою, органами
місцевого самоврядування, юридичними
або фізичними особами конфіденційної
інформації про особу без її згоди є
втручанням в її особисте та сімейне
життя, яке допускається винятково у
визначених законом випадках і лише в
інтересах національної безпеки,
економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції» від 07.04.2011 р., № 3206-VI "Про
засади запобігання і протидії
корупції", яким визначені вимоги щодо
подання декларацій та затверджено
форму «Декларації про майно, доходи,
витрати і зобов'язання фінансового
характеру за 20 рік», вимог Порядку
зберігання документів і використання
відомостей, зазначених у декларації
про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру, та
відомостей щодо відкриття валютного
рахунка в установі банку-нерезидента,
затвердженого постановою КМ України
від 11.01.2012 № 16 не передбачено надання
декларантом інформації щодо
зазначення переліку доходів,
зазначених у п. 20 «Інші види доходів»
(не зазначені у позиціях 6-19), а тому
Головне управління Держсанепідслужби
у Харківській області не володіє такою
інформацією.

Статтею 1 Закону України «Про доступ до
публічної інформації» визначено
поняття «публічна інформація» - це
відображена та задокументована
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях інформація, що була отримана або
створена в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством, або яка знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, визначених цим
Законом.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 22 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»
розпорядник інформації має право
відмовити в задоволенні запиту в таких
випадках, зокрема, коли розпорядник не
володіє і не зобов'язаний відповідно до
його компетенції, передбаченої
законодавством, володіти запитуваною
інформацією.

Таким чином, суд аналізуючи наведене
вище встановив, що надання позивачу
інформації про освіту заступника
начальника Головного управління
Держсанепідслужби у Харківській
області Товстолуг Олени Григорівни, а
також про освіту та даних про інші
доходи начальника Лозівського
міжрайонного управління Головного
управління Держсанепідслужби у
Харківській області, головного
державного санітарного лікаря
Лозівського, Близнбківського,
Сахновщинського районів Харківської
області ОСОБА_1, в якості публічної
інформації, не передбачено законом.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд виходить з того, що
відповідач-1 та відповідач-2 при наданні
відповідей на інформаційні запити
позивача діяв на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Частина 1 статті 71 КАС України
встановлює, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до начальника Головного
управління Держсанепідслужби у
Харківській області Колпакової Тетяни
Михайлівни, заступника начальника
Головного управління
Держсанепідслужби у Харківській
області Товстолуг Олени Григорівни про
визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Бадюков Ю.В.