Справа № 813/1556/13-а
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

17 вересня 2014 року
м. Київ К/800/54651/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Смоковича М.І.,Чумаченко
Т.А.,

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
релігійної громади Української
Автокефальної Православної Церкви в
селі Утіховичі Львівської області до
Львівської обласної державної
адміністрації, треті особи - релігійна
громада Української Греко-Католицької
Церкви в селі Утіховичі Львівської
області, Перемишлянська районна
державна адміністрація Львівської
області про скасування пункту 2.5.1.
розпорядження № 754 від 27.09.1995 та
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 13.03.2007, за касаційною
скаргою релігійної громади
Української Греко-Католицької Церкви в
селі Утіховичі Львівської області на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 20 травня 2013
року і ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 9 жовтня 2013
року, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2013 року релігійна громада
Української Автокефальної
Православної Церкви в селі Утіховичі
Львівської області звернулась до суду
з вказаним позовом, у якому просила
скасувати пункт 2.5.1. розпорядження
голови Львівської обласної державної
адміністрації № 754 від 27.09.1995 «Про
реєстрацію статутів релігійних громад
і передачу культових будівель» та
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно - будівлю церкви, що
розташована за адресою: Львівська
область, Перемишлянський район, село
Утіховичі, вулиця Центральна, будинок
№ 3, від 13.03.2007, виданого на ім'я
релігійної громади Української
Греко-Католицької Церкви в селі
Утіховичі Львівської області.

В обґрунтування позовних вимог
посилалась на те, що прийняте
Львівською обласною державною
адміністрацією розпорядження, пунктом
2.5.1. якого релігійній громаді
Української Греко-Католицькіої Церкви
в селі Утіховичі Львівської області
повернуто безоплатно у власність
приміщення церкви Святого
Архістратига Михаїла, є підставою
недопущення громади для відправлення
богослужінь. Вказувала на те, що такі
дії суперечать вимогам статті 17 Закону
України «Про свободу совісті та
релігійні організації» у
відповідності з пунктом 3 якої культова
будівля і майно, що є державною
власністю, можуть передаватися у
почергове користування двом або більше
релігійним громадам за їх взаємною
згодою. За відсутності такої згоди
державний орган визначає порядок
користування культовою будівлею і
майном шляхом укладення з кожною
громадою окремого договору.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 20 травня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 9 жовтня 2013
року, позов задоволено частково.
Скасовано пункт 2.5.1. розпорядження
голови Львівської обласної державної
адміністрації № 754 від 27.09.1995 «Про
реєстрацію статутів релігійних громад
і передачу культових будівель». В
частині позовних вимог про скасування
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно - будівлю церкви, що
розташована за адресою: Львівська обл.,
Перемишлянський район, село Утіховичі,
вулиця Центральна, будинок № 3, від
13.03.2007, виданого на ім'я релігійної
громади Української Греко-Католицької
Церкви в селі Утіховичі Львівської
області - провадження у справі закрито
на підставі пункту 1 частини 1 статті 157
КАС України, оскільки справу не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

У касаційні скарзі релігійна громада
Української Греко-Католицької Церкви в
селі Утіховичі Львівської області,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення судів попередніх
інстанцій скасувати та закрити
провадження у справі.

З`ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про відмову у
задоволенні касаційної скарги з таких
підстав.

Встановлено, що рішенням виконавчого
комітету Львівської обласної ради
народних депутатів № 495 від 17.09.1991
зареєстровано релігійну громаду
Української Греко-Католицької Церкви в
селі Утіховичі Львівської області.

27.12.1991 виконкомом Львівської обласної
ради народних депутатів зареєстровано
статут релігійної громади Української
Автокефальної Православної Церкви в
селі Утіховичі Львівської області, що
підтверджується відповідним
Свідоцтвом про реєстрацію № 733/103.

Рішенням Львівського облвиконкому № 733
від 27.12.1991 приміщення церкви Святого
Архістратига Михаїла в селі Утіховичі
Львівської області передано у
почергове користування релігійним
громадам Української Автокефальної
Православної Церкви та Української
Греко-Католицької Церкви.

Представником Президента України у
Львівській області прийняті
розпорядження № 124 від 28.02.1994 та 115 від
28.02.1994 «Про передачу культової будівлі
релігійним громадам села Утіховичі»,
згідно з якими релігійні громади
Української Автокефальної
Православної Церкви та Української
Греко-Католицької Церкви користуються
приміщенням церкви почергово.

Рішенням Перемишлянського районного
суду Львівської області від 05.06.1995 у
справі № 2-12/1995 за позовом виконкому
Львівської обласної ради народних
депутатів до релігійної громади
Української Автокефальної
Православної Церкви в селі Утіховичі
Львівської області, припинено
діяльність релігійної громади
Української Автокефальної
Православної Церкви в селі Утіховичі
Львівської області, анульовано
свідоцтво про реєстрацію громади від
27.12.1991 № 733/1.103, а також зобов'язано
членів релігійної громади Української
Автокефальної Православної Церкви в
селі Утіховичі Львівської області не
чинити громаді села Утіховичі
Перемишлянського району перешкоди у
користуванні приміщенням церкви
Святого Архістратига Михаїла в шляхом
виселення із приміщення.

В подальшому на підставі розпорядження
голови Львівської обласної державної
адміністрації № 754 від 27.09.1995 право
власності на приміщення церкви Святого
Архістратига Михаїла отримала
релігійна громада Української
Греко-Католицької Церкви в селі
Утіховичі Львівської області.

Так, пунктом 2.5.1 вказаного
розпорядження, яке є спірним у цій
справі, Перемишлянську районну
державну адміністрацію зобов'язано у
місячний термін повернути безоплатно у
власність Релігійній громаді
Української Греко-Католицької Церкви в
селі Утіховичі Львівської області
приміщення церкви Святого
Архістратига Михаїла в селі Утіховичі
Львівської області.

26.11.1996 між представниками релігійних
громад Української Греко-Католицької
Церкви та Української Автокефальної
Православної Церкви укладено угоду про
почергове користування приміщенням
згаданої церкви.

Згідно інформації Відділу державної
виконавчої служби Перемишлянського
районного управління юстиції,
викладеної у довідці №759 від 14.05.2013,
примусове виконання рішення
Перемишлянського районного суду
Львівської області від 05.06.1995 у справі
№ 2-12/1995 не проводилось.

Задовольняючи позов в частині позовних
вимог про скасування пункту 2.5.1.
розпорядження голови Львівської
обласної державної адміністрації № 754
від 27.09.1995 «Про реєстрацію статутів
релігійних громад і передачу культових
будівель», суд першої інстанції, з яким
погодився апеляційний суд, виходив з
наступного.

У статті 8 Закону України «Про свободу
совісті та релігійні організації» №
987-XII від 23.04.1991 (далі - Закон № 987-XII від
23.04.1991) визначено, що релігійна громада
є місцевою релігійною організацією
віруючих громадян одного й того ж
культу, віросповідання, напряму, течії
або толку, які добровільно об'єдналися
з метою спільного задоволення
релігійних потреб.

Держава визнає право релігійної
громади на її підлеглість у канонічних
і організаційних питаннях будь-яким
діючим в Україні та за її межами
релігійним центрам (управлінням) і
вільну зміну цієї підлеглості.

За змістом частини 1 статті 12 вказаного
Закону Статут (положення) релігійної
організації, який відповідно до
цивільного законодавства визначає її
правоздатність, підлягає реєстрації у
порядку, встановленому статтею 14 цього
Закону.

Релігійна організація визнається
юридичною особою, як визначено у
частині 1 статті 13 Закон № 987-XII від
23.04.1991, у редакції на час прийняття
спірного розпорядження, з моменту
реєстрації її статуту (положення).

Згідно з вимогами статті 17 цього ж
Закону релігійні організації мають
право використовувати для своїх потреб
будівлі і майно, що надаються їм на
договірних засадах державними,
громадськими організаціями або
громадянами.

Культові будівлі і майно, які
становлять державну власність,
передаються організаціями, на балансі
яких вони знаходяться, у безоплатне
користування або повертаються у
власність релігійних організацій
безоплатно за рішеннями обласних,
Київської та Севастопольської міських
державних адміністрацій, а в
Республіці Крим - Уряду Республіки
Крим.

Культова будівля і майно, що є
державною власністю, може передаватися
у почергове користування двом або
більше релігійним громадам за їх
взаємною згодою. При відсутності такої
згоди державний орган визначає порядок
користування культовою будівлею і
майном шляхом укладення з кожною
громадою окремого договору.

Таким чином, культові будівлі
повертаються у власність релігійних
громад, яким вони належали на момент їх
переходу у власність держави або
передаються у безоплатне користування
одній, двом чи більше релігійним
громадам.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно з цією статтею в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Проте, всупереч вимогам вказаної
статті Львівською обласною державною
адміністрацією не доведено, що на час
прийняття спірного розпорядження
культова споруда знаходилась у
державній власності та чи належала
вона у такому випадку Українській
Греко-Католицькій Церкві на момент її
переходу у власність держави.

Крім того, при прийнятті спірного
розпорядження виконкомом Львівської
обласної ради народних депутатів у
селі Утіховичі було зареєстровано дві
релігійні громади -Українську
Греко-Католицьку Церкву та Українську
Автокефальну Православну Церкву, а
тому вирішення питання щодо
безоплатної передачі приміщення
церкви підлягало вирішенню у
відповідності до вимог статті 17 № 987-XII
від 23.04.1991.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

З урахуванням описаного суди
попередніх інстанцій дійшли висновку,
що спірний пункт 2.5.1. розпорядження
голови Львівської обласної державної
адміністрації № 754 від 27.09.1995 «Про
реєстрацію статутів релігійних громад
і передачу культових будівель»
прийнято відповідачем не на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, а відтак наявність
обґрунтованих підстав для його
скасування.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується є висновком судів
попередніх інстанцій і доводи
касаційної скарги його не
спростовують.

Щодо доводів касаційної скарги про те,
що вказаний спір не є
публічно-правовим, а тому у
відповідності до вимог пункту 1 частини
1 статті 157 КАС України провадження у
справі підлягає закриттю, слід
зазначити наступне.

У відповідності до пункту 7 частини 1
статті 3 КАС України суб'єкт владних
повноважень - орган державної влади,
орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Таким чином, ознакою суб'єкта владних
повноважень є здійснення цим суб'єктом
владних управлінських функцій, при
цьому функції повинні здійснюватись
суб'єктом саме у тих правовідносинах, у
яких виник спір.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про
місцеві державні адміністрації»
виконавчу владу в областях і районах,
містах Києві та Севастополі здійснюють
місцеві державні адміністрації.
Місцева державна адміністрація є
місцевим органом виконавчої влади і
входить до системи органів виконавчої
влади.

Згідно з положенням статті 6 вказаного
закону «Про місцеві державні
адміністрації», на виконання
Конституції України, законів України,
актів Президента України, Кабінету
Міністрів України, міністерств та
інших центральних органів виконавчої
влади, власних і делегованих
повноважень голова місцевої державної
адміністрації в межах своїх
повноважень видає розпорядження, а
керівники управлінь, відділів та інших
структурних підрозділів - накази.

Розпорядження голів місцевих
державних адміністрацій, прийняті в
межах їх компетенції, є обов'язковими
для виконання на відповідній території
всіма органами, підприємствами,
установами та організаціями,
посадовими особами та громадянами.

Статтею 29 Закону № 987-XII від 23.04.1991, у
редакції на час спірних правовідносин,
передбачено, що державний контроль за
додержанням законодавства України про
свободу совісті та релігійні
організації здійснюють місцеві Ради
народних депутатів та їх виконавчі
комітети.

Згідно з пунктом 6 Постанови Верховної
Ради Української Радянської
Соціалістичної Республіки «Про
порядок введення в дію Закону України
«Про свободу совісті та релігійні
організації» № 988-XII від 23.04.1991 Кабінету
Міністрів України, Уряду Республіки
Крим, обласним, Київській та
Севастопольській міським державним
адміністраціям доручено забезпечити
відповідно до Закону України «Про
свободу совісті та релігійні
організації» повернення у власність чи
передачу у безоплатне користування
релігійним громадам культових
будівель і майна з урахуванням:

- прав релігійних громад, яким належали
ці будівлі і майно на момент їх
переходу у власність держави;

- прав релігійних громад, які
користуються цими будівлями і майном у
встановленому законом порядку;

- вкладення коштів релігійними
громадами у спорудження,
переобладнання культової будівлі і
тривалості користування нею;

- наявності у даному населеному пункті
(місцевості) інших культових будівель
та їх використання релігійними
громадами відповідних віровизнань;

- інших суттєвих обставин у їх
сукупності.

Зі змісту положень вказаних
нормативно-правових актів вбачається,
що місцеві державні адміністрації при
вирішенні питань повернення у
власність чи передачу у безоплатне
користування релігійним громадам
культових будівель і майна, діють як
суб'єкти владних повноважень, які
виконують владні управлінські функції.

У відповідності до пункту 1 частини 2
статті 17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори - фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

За таких обставин вказаний спір є
публічно правовим, а тому підлягає
розгляду в порядку адміністративного
судочинства.

Подібну правову позицію висловив
Верховний Суд України у постанові від
09.07.2013 (справа № 21-115-а12).

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Релігійної громади
Української Греко-Католицької Церкви в
селі Утіховичі Львівської області
відхилити, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 20
травня 2013 року і ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 9 жовтня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної з моменту
проголошення і може бути переглянута з
підстав, у строк та у порядку,
визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: