Справа № 2а/0470/904/12
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 червня 2014 рокусправа № 2а/0470/904/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів: Нагорної Л.М.
Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Надточія В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Головного
управління державної казначейської
служби України у Одеській області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
листопада 2013 року у справі № 2а/0470/904/12
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Державної казначейської служби
України, Головного управління
державної казначейської служби
України у Одеській області про
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до Державної
казначейської служби України,
Головного управління Державного
казначейства України в Одеській
області, підрозділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області,
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області про визнання
протиправною бездіяльність Державної
казначейської служби України,
Головного управління Державного
казначейства України в Одеській
області, підрозділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області,
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області щодо невиконання
рішення Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 15.12.2010 року
по справі № 2а-15273/10/0470; визнання
протиправною бездіяльності Підрозділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області щодо ненадіслання на
адресу позивача копій постанов
державного виконавця та інших
документів виконавчого провадження,
які були прийняті в ході виконання
рішення Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 15.12.2010 року
по справі № 2а-15273/10/0470, залишенні без
розгляду запиту позивача на інформацію
від 09.11.2011 року, ненаданні та не
надісланні на адресу запитувача
відповіді; зобов'язання підрозділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області розглянути запит
ОСОБА_1 на інформацію від 09.11.2011 року,
надання запитуваної інформації та
документи; визнання протиправною
бездіяльності Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області,
яка виразилась у залишенні без
розгляду скарги ОСОБА_1 від 05.12.2011 року,
ненаданні та не надісланні на неї
відповіді та зобов'язання розглянути
вищевказану скаргу та надання
запитуваної інформації і документи та
стягнення з Державної казначейської
служби України, Головного управління
Державного казначейства України в
Одеській області, Підрозділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області, Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
51 грн. 64 коп. поштових витрат, а також
судовий збір у сумі 28 грн.23 коп.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
27 листопада 2013 року адміністративний
позов ОСОБА_1 - задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність
Державної казначейської служби
України та Головного управління
Державного казначейства України в
Одеській області, яка виразились у
невиконанні постанови
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 15.12.2010 року
по справі №2а-15273/10/0470 в частині
стягнення з Державного бюджету України
27 грн. поштових витрат. Присуджено на
користь ОСОБА_1 документально
підтверджені судові витрати в сумі 46
грн. 42 коп. (сорок шість гривень сорок
дві копійки) з Державного бюджету
України. В задоволенні решти позовних
вимог - відмовлено.

Не погодившись, відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
прийняти апеляційну скаргу до розгляду
та задовільнити, якою скасувати
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
27 листопада 2013 року та відмовити у
задоволенні позовних вимог позивача у
повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, підтверджується
матеріалами справи, що 22.09.2011 року по
зазначеній справі видано виконавчий
лист в частині стягнення з Державного
бюджету України на користь ОСОБА_1 3 грн.
40 коп. судового збору та 27 грн. поштових
витрат. Вищевказаний виконавчий лист
30.09.2011 року отриманий Головним
управлінням Державної казначейської
служби України в Одеській області (за
місцем знаходження відповідача -
Південного оперативного командування),
проте 20.10.2011 року був повернутий
позивачу без виконання, посилаючись,
при цьому, на відсутність порядку, який
би визначав механізм та джерело
повернення коштів із Державного
бюджету із призначенням "Витрати
пов'язані з розглядом справи", також
зазначено, що державне мито
повертається фінансовим органом того
району чи міста, до бюджету якого воно
надійшло. 28.10.2011 року позивач
звернулась до Державної казначейської
служби України зі скаргою щодо вжиття
заходів до виконання вищевказаного
виконавчого листа. Листом Державної
казначейської служби України від 08.11.2011
року надіслана відповідь на скаргу
ОСОБА_1 у якій зазначено, що здійснити
заходи з повернення поштових витрат
можливо у разі визначення на
законодавчому рівні видатків для
здійснення зазначених виплат. Також,
щодо повернення судового збору
зазначено, що оскільки судовий збір
належить до платежів, які сплачуються
до державного (місцевого) бюджету,
повернення таких платежів можливе
шляхом звернення до органа
Казначейства України, на рахунки якого
були перераховані зазначені кошти із
підтвердженням сплати зазначених
коштів до відповідного бюджету.

Щодо стягнення з державного бюджету
України 27 грн. поштових витрат, суд
вважає обґрунтованими вимоги позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Статтями 124 Конституції України, 14 та 255
КАС України встановлено, що постанова
або ухвала суду, яка набрала законної
сили, є обов'язковою для осіб, які
беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Статтею 25 Бюджетного кодексу України
Державному казначейству України
надано повноваження на здійснення
безспірного списання коштів з
рахунків, на яких обліковуються кошти
Державного бюджету України та місцевих
бюджетів, за рішенням, яке було
прийняте державним органом, що
відповідно до закону має право на його
застосування.

Відповідно до ст. 1 Закону України від
21.04.1999 року № 606-XIV "Про виконавче
провадження", - виконавче провадження,
як завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, зазначених у цьому Законі,
спрямованих на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які здійснюються на
підставах, у спосіб та в межах
повноважень, визначених цим Законом,
іншими нормативно-правовими актами,
виданими відповідно до цього Закону та
інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Частиною 2 ст. 9 цього Закону визначено,
що виконання рішень про стягнення
коштів з рахунків, на яких
обліковуються кошти Державного
бюджету України та місцевих бюджетів
або з бюджетних установ, здійснюється
органами Державного казначейства
України в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 03.08.2011 № 845, відповідно до
частини другої статті 3 Закону України
"Про виконавче провадження" і пункту 9
розділу VI "Прикінцеві та перехідні
положення" Бюджетного кодексу України,
затверджено Порядок виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників, який
визначає механізм виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників (далі -
рішення про стягнення коштів),
прийнятих судами, а також іншими
державними органами (посадовими
особами), які відповідно до закону
мають право приймати такі рішення.

Підпунктом 1 пункту 9 цього Порядку
встановлено, що орган Казначейства
повертає виконавчий документ
стягувачеві у разі, коли: виконавчий
документ не підлягає виконанню органом
Казначейства; подано особою, що не має
відповідних повноважень; пред'явлено
до виконання з пропущенням
установленого строку; видано або
оформлено з порушенням установлених
вимог; рішення про стягнення коштів не
набрало законної сили, крім випадків,
коли судове рішення про стягнення
коштів допущено до негайного виконання
в установленому законом порядку; суми
коштів, зазначених у судовому рішенні
про стягнення коштів, повернуті
стягувачеві за поданням органу, що
контролює справляння надходжень
бюджету, або за рахунок таких коштів
виконано грошові зобов'язання чи
погашено податковий борг стягувача
перед державним або місцевим бюджетом;
відсутній залишок невідшкодованого
податку на додану вартість, узгоджений
із стягувачем; стягувач відмовився від
виконання виконавчого документа або
відкликав його без виконання; наявні
інші передбачені законом випадки.

Колегія суддів звертає увагу, що жодної
з цих підстав для повернення
виконавчого листа в частинні стягнення
з Державного бюджету відповідних
витрат не підпадають під ознаки
випадків за яких може бути повернуто
виконавчий лист без виконання у п.9
Порядку виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
або бюджетних установ.

Відповідно до ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В порядку, передбаченому ст. 71 КАС
України, відповідачем не надано суду
належних та допустимих доказів
правомірності повернення позивачу
виконавчого документу.

З урахуванням викладеного, судова
колегія дійшла висновку про
недоведеність відповідачем достатніх
доказів необґрунтованості позовних
вимог, у зв'язку з чим позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі, оскільки не суперечать вимогам
діючого законодавства та підтверджені
матеріалами справи.

Зважаючи на наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що правова оцінка, яку
дав суд першої інстанції обставинам
справи, не суперечить чинному
законодавству.

Судове рішення не може бути скасовано
чи змінено з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Згідно статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Керуючись статтями 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного
управління державної казначейської
служби України у Одеській області -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
листопада 2013 року у справі № 2а/0470/904/12 -
залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено в
порядку статті 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно з якою касаційна скарга
на судові рішення подається
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, а в разі
складення ухвали в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу -
з дня складення ухвали в повному обсязі

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
Л.М. Нагорна

Суддя:
Д.В. Чепурнов