Справа № 2а-1633/11
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-1633/11
Головуючий у 1-й інстанції:
Мальченко Оксана Валентинівна
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

18 вересня 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Межевича М.В., Старової Н.Е.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційні скарги ОСОБА_2
на ухвалу Деснянського районного суду
м.Києва від 10 червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м.Києва про
визнання дій протиправними,-

В С Т А Н О В И Л А :

Заявник, ОСОБА_2, звернувся до суду з
заявою про зміну способу виконання
рішення Деснянського районного суду
міста Києва від 16.03.2011 року по
адміністративній справі № 2а-1633/11
шляхом стягнення з Управлінням
пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києві 56 124 гри. 07
коп.

Ухвалою Деснянського районного суду
м.Києва від 10 червня 2014 року в
задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу суду, оскільки
зазначені в ухвалі висновки не
відповідають нормам процесуального
права, та винести нову про задоволення
подання про зміну способу та порядку
виконання рішення. В своїй апеляційній
скарзі апелянт посилається на
незаконність, необґрунтованість та
необ'єктивність рішення суду, неповне
з'ясування всіх обставин, що мають
значення для вирішення справи,
порушення судом норм процесуального
права, що є підставою для скасування
судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.197 КАС України
апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягають задоволенню, а ухвалу суду
слід залишити без змін з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
постановою Деснянського районного
суду міста Києва від 16.03.2011 року по
адміністративній справі № 1633/11 иизнано
неправомірними дії та зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України у
Деснянському районі м. Києва здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_2
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, як постраждалому
внаслідок Чорнобильської катастрофи
виходячи з розміру 75 % мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. 50
Закону України " Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 року з
урахуванням проведених виплат з 16.02.2010
р. та зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України у Деснянському районі м.
Києва здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_2 недоотриманої суми державної
пенсії виходячи з розміру 8 мінімальних
пенсій за віком , відповідно до ст. 54
Закону України " Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 року з
урахуванням проведених виплат з 16.02.2010
р.

На підставі цієї постанови судом
видано виконавчий лист № 2-а-1633/11, який
позивачем пред'явлено для примусового
виконання та було відкрито виконавче
провадження.

На виконання рішення суду відповідачем
нараховано позивачу суму коштів у
розмірі 56124,07 грн. (а.с.43)

24.04.2014 року до суду звернувся заявник з
поданням про зміну способу та порядку
виконання постанови суду та стягнення
з боржника нарахованої за постановою
суду суми пенсії в розмірі 56124,07 грн. яку
до цього часу стягувачеві не виплачено.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні подання про зміну способу
та порядку виконання рішення прийшов
до висновку, заявником не надало суду
доказів щодо наявності обставин, що
унеможливлюють виконання рішення,
передбачених ст. 263 КАС України, які б
могли бути підставою для зміни способу
та порядку виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду з огляду на наступне:

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою суду першої інстанції
задоволено позовні вимоги, у тому числі
й стосовно зобов'язання відповідача
здійснити позивачу перерахунок пенсії
за відповідний період та провести
відповідні виплати з урахуванням
фактично виплачених та отриманих
особою сум.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
та синтез наведених процесуальних норм
дають підстави зробити висновок про те,
що зобов'язання, покладені на
відповідача цим судом, є позовними
вимогами як обраним позивачем видом
захисту порушених прав позивача, які
суд задовольнив.

За таких обставин заявник просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Відтак суд першої інстанції,
відмовляючи в задоволенні заяви про
зміну способу виконання рішення
прийшов до обґрунтовано висновку, що
змінювати спосіб виконання рішення
суду шляхом безспірного списання
коштів з рахунку боржника, вказавши при
цьому суму, яка у судовому рішенні не
фігурує, є неможливим..

Крім того, частиною першою статті 263 КАС
України встановлено, що за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Також колегія суддів наголошує, що
"захист порушеного права у судовому
рішенні" і "спосіб виконання судового
рішення" не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

Аналогічна позиція висловлена Вищим
адміністративним судом України в
ухвалі від 12.02.2014 року у справі К/800/598/14.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність підстав
для задоволення подання про зміну
способу та порядку виконання рішення
суду шляхом стягнення призначеної
пенсії.

При цьому апеляційна скарга не містить
посилання на обставини, передбачені
статтями 202 - 204 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за яких рішення суду підлягає
скасуванню.

Доводи, викладені заявником в
апеляційній скарзі були предметом
дослідження суду першої інстанції і не
знайшли свого належного підтвердження.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що судом першої інстанції
правильно встановлені обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм процесуального права,
а тому, апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а ухвалу суду
першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 4, 8-11, 197, 199, 204, 205, 206, 211 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду
м.Києва від 10 червня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі (ч. 5 статті 254 КАС
України). Касаційна скарга на судові
рішення подається безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів після набрання законної
сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
М.В. Межевич

Н.Е. Старова

Головуючий суддя
Земляна Г.В.

Судді:
Межевич М.В.

Старова Н.Е.