Справа № 804/8177/13-а
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2014 рокусправа № 804/8177/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чабаненко С.В.

суддів: Іванова
С.М. Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
липня 2013 року у справі № 804/8177/13-а за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Техномаш»
до Державної податкової інспекції у
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Техномаш»
звернулось до суду з адміністративним
позовом, в якому просило визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення, винесені
Державною податковою інспекцією у
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, від 01.03.2013
року № , № . В обґрунтування
позовних вимог зазначив, що за
результатами проведеної перевірки
відповідачем зроблені протиправні
висновки щодо встановлених порушень
вимог чинного законодавства України, у
зв'язку із чим ним були винесені спірні
податкові повідомлення-рішення.
Відповідач під час проведеної
перевірки зробив безпідставні
висновки щодо нереальності укладених
правочинів позивача із його
контрагентами, не врахував наданих
первинних документів, хоча спирався
здебільшого на акт перевірки,
складений іншою податковою інспекцією
по відношенню до його контрагента -
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Стальторг", тому,
позивач вважає неправомірними
висновки контролюючого органу щодо
нереальності господарських операцій, у
зв'язку із відсутністю належних
доказів вважати укладені правочини
нереальними, такими, що не мали на меті
отримання прибутку.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
липня 2013 року адміністративний позов
задоволено.

Не погодившись із судовим рішенням,
Державна податкова інспекція у
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області звернулась
з апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати оскаржену постанову
та прийняти нове рішення, яким у
задоволенні адміністративного позову
відмовити. Апелянт зазначає, що за
результатами перевірки податковим
органом встановлено, що у позивача
відсутнє право на формування валових
витрат та податкового кредиту по
операціях з придбання товару у
постачальника ТОВ «Стальторг». Також
вважає, що судом першої інстанції не
прийнято до уваги доводи відповідача
про нікчемність договорів позивача з
його контрагентом, що укладені без мети
настання реальних наслідків.

У судовому засіданні сторони, доводи,
викладені в апеляційній скарзі та
запереченнях на неї підтримали в
повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги,
дійшла висновку про відсутність
підстав для її задоволення, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
на підставі письмових доказів, що
містяться в матеріалах справи, 11.09.2003
року виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради
Дніпропетровської області проведено
державну реєстрацію юридичної особи -
Товариства з обмеженою відповідністю
"Техномаш". Видами діяльності
відповідача за КВЕД-2010 є: виробництво
інших машин і устаткування
спеціального призначення, н.в.і.у.;
виробництво будівельних металевих
конструкцій і частин конструкцій;
механічне оброблення металевих
виробів, діяльність посередників у
торгівлі товарами широкого
асортименту, неспеціалізована оптова
торгівля, ремонт і технічне
обслуговування машин і устаткування
промислового призначення. Відповідно
до копії Свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість за
№ 03922845, виданого ТОВ "Техномаш" - 02.03.2004
року, останній є платником податку на
додану вартість. У період з 31.01.2013 року
по 06.02.2013 року Державною податковою
інспекцією у Амур-Нижньодніпровському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка ТОВ "Техномаш" з питань
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства по взаємовідносинам з
ТОВ "Стальторг" за період з 01.05.2011 року
по 31.05.2011 року. За результатами
перевірки податковим органом прийнято
акт від 07.02.2013 року за № 670/22-2/32640621, яким
зафіксовано порушення ст. 134, пп. 135.5.4 п.
135.5 ст. 135, пп. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2 ст. 138, пп.
139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу
України, що призвело до заниження
податку на прибуток всього на суму 409
018, 00 грн., у тому числі за 2 квартал 2011
року; п. 198.1, п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на додану вартість на
загальну суму - 161 667, 00 грн., у тому числі
за травень 2011 року. На підставі
вказаного акту перевірки винесені
податкові повідомлення-рішення від
01.03.2013 року № , яким ТОВ "Техномаш"
збільшено податкове зобов'язання з
податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) за основним платежем у сумі - 161
667, 00 грн., нараховано штрафну
(фінансову) санкцію у сумі - 1, 00 грн.; від
01.03.2013 року № , яким ТОВ "Техномаш"
збільшено податкове зобов'язання з
податку на прибуток приватних
підприємств за основним платежем у
сумі - 409 018, 00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов висновку про
протиправність спірних податкових
повідомлень-рішень.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції та
вважає за необхідне зазначити
наступне.

У відповідності до вимог п. 44.1 ст. 44
Податкового кодексу України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Відповідно до положень п. 85.2, п. 85.4, п. 85.8
ст. 85 Податкового кодексу України,
платник податків зобов'язаний надати
посадовим (службовим) особам органів
державної податкової служби у повному
обсязі всі документи, що належать або
пов'язані з предметом перевірки. Такий
обов'язок виникає у платника податків
після початку перевірки. При
проведенні перевірок посадові особи
органу державної податкової служби
мають право отримувати у платників
податків належним чином завірені копії
первинних фінансово-господарських,
бухгалтерських та інших документів, що
свідчать про приховування (заниження)
об'єктів оподаткування, несплату
податків, зборів (обов'язкових
платежів), порушення вимог іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

Відповідно до абз. 1 п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України, податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства. Відтак, лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції документ може
вважатися первинним та тим самим
підтверджувати реальність проведення
такої господарської операції. Тому,
якщо фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку,
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством. Для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції, яка має спричиняти реальні
зміни майнового стану платника
податків.

Колегія суддів не може погодитись з
висновками податкового органу,
зробленими у акті перевірки, згідно
яких відповідач зазначає, що позивачем
фактично не було здійснено
господарських операцій, а надані ним
документи не можуть вважатися
первинними документами для цілей
ведення податкового обліку навіть за
наявності всіх формальних реквізитів
таких документів, що передбачені
чинним законодавством, з огляду на
наступне.

Пунктом 138.2 статті 138 Податкового
кодексу України визначено, що витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.
При цьому відповідно до підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Визначення податкового кредиту надано
пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу
України, зокрема, податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу. Водночас відповідно до
пункту 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

- придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до положень п. 200.1 ст. 200
Податкового кодексу України, сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Відтак, необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні товарів
(послуг) сум податку на додану вартість
є факт придбання товарів та послуг із
метою їх використання в господарській
діяльності. Тому, податковий кредит для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтвердженні
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків. Це належним
чином і було зроблено позивачем.

Як вбачається з матеріалів справи,
15.02.2011 року, 28.03.2011 року між ТОВ
"Стальторг" та ТОВ "Техномаш" було
укладено договори поставки № 2011/35 та №
45 відповідно. Умовами вказаних
договорів передбачено, що ТОВ
"Стальторг" зобов'язується поставити, а
ТОВ "Техномаш" прийняти та оплатити
товарно-матеріальні цінності та
комплектуючі відповідно специфікацій.
Поставка продукції здійснюється на
умовах EXW Франко-склад Новомосковський
район, с. Вольне, вул. Київська, 55, під
час передачі продукції ТОВ "Техномаш"
необхідно передати - рахунок, накладну,
податкову накладну. Порядок оплати - на
протязі 30 днів з моменту поставки
продукції, форма розрахунків -
взаємовигідна для обох сторін. Факт
реальності проведеної господарської
операції позивач підтвердив наданими
відповідачу під час перевірки та суду
копіями первинних документів, а саме:
видаткових накладних, податкових
накладних, товарно-транспортних
накладних, рахунків-фактур, платіжними
дорученнями щодо оплати отриманої
продукції, довіреностей на отримання
товарно-матеріальних цінностей.

Отримання товарно-матеріальних
цінностей та їх подальше використання
у власній господарській діяльності ТОВ
"Техномаш" підтверджено укладеними
договорами поставок № 7788-08 від 23.11.2009
року з ВАТ "Інгулецький
гірничо-збагачувальний комбінат" та №
1677 від 22.11.2010 року з ВАТ "Північний
гірничо-збагачувальний комбінат",
копіями первинних документів:
видаткових накладних, довіреностей на
отримання товарно-матеріальних
цінностей.

Крім того, на підтвердження
правомірності своїх тверджень
позивачем були надані судові рішення, а
саме: копія постанови
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 31.10.2012 року,
справа № 2а/0470/11162/12, яка набрала
законної сили, копія вступної та
резолютивної частини ухвали
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 05.03.2013 року,
справа № 2а/0470/11162/12, відповідно до яких
були визнані протиправними дії
Державної податкової інспекції в
Ленінському районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби України по
проведенню зустрічної звірки та
оформленню результатів такої звірки у
вигляді акту про неможливість її
проведення від 18.06.2012 року № 272/222/35270049
та зобов'язано відновити показники у
АІС співставлення сум податкового
кредиту та податкових зобов'язань у
розрізі контрагентів за період лютий,
травень 2011 року.

Відтак, колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
протиправності висновків відповідача,
викладених у акті перевірки від 07.02.2013
року № 670/22-2/32640621 та винесені на їх
підставі податкові
повідомлення-рішення від 01.03.2013 року №
, яким Товариству з обмеженою
відповідальністю "Техномаш" збільшено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг) за
основним платежем у сумі - 161 667, 00 грн.,
нараховано штрафну (фінансову) санкцію
у сумі - 1, 00 грн.; від 01.03.2013 року № ,
яким Товариству з обмеженою
відповідальністю "Техномаш" збільшено
податкове зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств за
основним платежем у сумі - 409 018, 00 грн.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, вірно застосований
матеріальний закон та не допущено
порушень процесуального права,
оскаржене судове рішення має бути
залишено без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
липня 2013 року у справі № 804/8177/13-а -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
з моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складення
її тексту у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
С.В. Чабаненко

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
А.В. Шлай

Згідно з оригіналом.

Помічник судді
І.О. Гуртова