Справа № 823/588/14
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року
справа № 823/588/14

м. Черкаси

17 год. 48 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Тимошенко В.П.,

за участю секретаря судового засідання
- Цаплі І.Ю.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1 - за договором, позивача -
ОСОБА_2,

представників відповідача - Трояна Ю.О.,
Крилова О.І. - за довіреностями,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_2 до Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області про скасування наказу,
поновлення на службі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,

встановив:

06 березня 2014 року до суду з позовною
заявою звернувся ОСОБА_2, в якій просить
скасувати наказ від 17 лютого 2014 року №
19-0/пм про звільнення ОСОБА_2, поновити
ОСОБА_2 на посаді оперуповноваженого
відділу організації викриття
економічних злочинів оперативного
управління державної податкової
інспекції у м. Черкасах Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області та стягнути з Головного
управління Міндоходів України в
Черкаській області на користь ОСОБА_2
середній заробіток за час вимушеного
прогулу починаючи з дня незаконного
звільнення.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
Позивач перебував на службі в
оперативному управлінні ДПІ у м.
Черкасах Головного управління
Міндоходів у Черкаській області з
30.08.2007 на посаді старшого
оперуповноваженого відділу
організації викриття економічних
злочинів. 17.02.2014 відповідачем винесено
наказ №19-0/пм, яким позивача звільнено з
посади та податкової міліції у запас
Збройних Сил України з постановкою на
військовий облік за п.64 п/п «Ж» (за
власним бажанням) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України. Підставою
став рапорт позивача. Позивач зазначає,
що рапорт про звільнення за власним
бажанням його примусили написати. Так
18.02.2014 його викликали до Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області де й змусили написати два
рапорти про звільнення. Перший рапорт
датований 17.11.2013, хоча фактично
складався 18.02.2014, а другий рапорт
датований 17.02.2014, на підставі якого і
винесено наказ про звільнення. Позивач
вважає дане звільнення не законним,
адже він не мав ні наміру, ні бажання
залишати службу в органах податкової
міліції, рапорти хоч і датовані різними
датами, але написані в один день і під
тиском в період хвороби, тому просить
суд скасувати наказ про звільнення,
поновити його на посаді
оперуповноваженого відділу
організації викриття економічних
злочинів та стягнути з відповідача
середній заробіток за час вимушеного
прогулу.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача підтримали
адміністративний позов та надали
пояснення аналогічні викладеним у
позові, додатково зазначили, що на день
звільнення позивач перебував на
лікарняному, що підтверджується копією
бланку листка непрацездатності.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення адміністративного позову,
посилаючись на таке. Позивач 17.11.2013
подав рапорт на ім'я в.о. начальника
Головного управління Міндоходів в
Черкаській області з проханням
звільнити його з займаної посади та з
податкової міліції 17.02.2014 за власним
бажанням. 17.02.2014 позивач подав рапорт в
якому підтвердив бажання звільнитися
17.02.2014. Наказом Головного управління
Міндоходів в Черкаській області від
17.02.2014 №19-0/пм «Про звільнення ОСОБА_2»
останнього звільнено з посади та
податкової міліції за власним
бажанням. Твердження позивача, що на
день звільнення він перебував на
лікарняному, представник відповідача
зазначив, що відповідно до розписки від
17.02.2014 позивач повідомив, що не
перебуває на лікарняному у день
звільнення.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, представників
відповідача, свідків дослідивши
матеріали справи та оцінивши письмові
докази, приходить до наступного.

У відповідності з Конституцією України
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій, чи
бездіяльності органів державної влади,
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові та службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України.

Згідно зі статтею 2 КАС України у
справах про оскарження рішень
суб'єктів владних повноважень слід
перевіряти чи прийняті такі рішення на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та Законами України, з
виконанням повноваження з метою, з якою
це повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії), безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації,
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія), з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення,
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до пункту 15 частини першої
статті 3 КАС публічна служба - це
діяльність на державних політичних
посадах, професійна діяльність суддів,
прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна
служба, служба в органах влади
Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування.

Будь-яка публічна служба є державною
службою.

Суспільні відносини, пов'язані зі
створенням правових, організаційних,
економічних та соціальних умов
реалізації громадянами України права
на державну службу, регулює Закон
України «Про державну службу» від 16
грудня 1993 року. Згідно зі статтями 9 і 30
цього Закону правовий статус окремих
категорій державних службовців
регулюється Конституцією України,
спеціальними законами та Кодексом
законів про працю України.

Спеціальним законодавством
урегульовані питання, пов'язані із
прийняттям (обранням, призначенням)
громадян на публічну службу, її
проходженням та звільненням із неї (її
припиненням).

До таких законодавчих актів належать,
зокрема:

- Закон України «Про міліцію» від 20
грудня 1990 року;

- Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, затверджене
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 114 від 29 липня 1991 року, яким визначено
умови прийняття на службу, призначення
на посади, переміщення та просування по
службі, звільнення зі служби;

Згідно з пунктом 353.1. статті 351
Податкового кодексу України особи
начальницького і рядового складу
податкової міліції проходять службу у
порядку, встановленому законодавством
для осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів
України від 30.10.1998 № 1716 «Про
проходження служби особами
начальницького складу податкової
міліції та обчислення їм вислуги років,
призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги» встановлено, що
особи начальницького складу
податкової міліції проходять службу в
порядку, встановленому Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затверджене
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 114 від 29 липня 1991 року.

Судом встановлено, що позивач, якому
було присвоєно спеціальне звання -
старший лейтенант податкової міліції,
належав до середнього начальницького
складу податкової міліції відповідно
до пункту 353.4.3. статті 353 Податкового
кодексу України.

Пунктом 24 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ встановлено,
що у разі незаконного звільнення або
переведення на іншу посаду особи
рядового, начальницького складу
органів внутрішніх справ підлягають
поновленню на попередній посаді з
виплатою грошового забезпечення за час
вимушеного прогулу або різниці в
грошовому забезпеченні за час
виконання службових обов'язків, але не
більш як за один рік..

У відповідності з підпунктом «ж»
пункту 64 вказаного Положення особи
середнього, старшого і вищого
начальницького складу звільняються зі
служби в запас (з постановкою на
військовий облік) за власним бажанням -
при наявності поважних причин, що
перешкоджають виконанню службових
обов'язків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 30.08.2007
перебуває на службі в оперативному
управлінні ДПІ у м. Черкасах ГУ
Міндоходів у Черкаській області
(а.с.-100).

17.02.2014 року Головне управління
Міндоходів у Черкаській області
прийняло наказ №19-0/пм згідно з яким,
відповідно до підпункту «ж» пункту 64
Положення №114 (за власним бажанням)
звільнено з посади та податкової
міліції у запас Збройних Сил України з
постановкою на військовий облік
старшого лейтенанта податкової
міліції ОСОБА_2 - старшого
оперуповноваженого відділу
організації викриття економічних
злочинів оперативного управління ДПІ у
м. Черкасах Головного управління
Міндоходів у Черкаській області.

Підставою для прийняття рішення про
звільнення позивача став рапорт
позивача від 17.02.2014 яким він підтвердив
свій рапорт від 17.11.2013 щодо звільнення з
посади та податкової міліції з 17.02.2014 за
власним бажанням.

В судовому засідання позивач пояснив,
що 15.02.2014 він звернувся в Піщанську
лікарську амбулаторію із скаргою на
стан здоров'я (високою температурою), що
зафіксовано в медичній карточці
(а.с.10-12). 17.02.2014 позивач зранку повідомив
свого безпосереднього керівника -
підполковника ОСОБА_5 про свою хворобу
і саме в цей день 17.02.2014 перебував на
робочому місці, виконуючи свої
посадові обов'язки, що підтверджується
квитанціями про оплату послуг пошти (
а.с.61). 18.02.2014 позивач також перебував на
робочому місці в приміщенні
Золотоніської ОДПІ. 18.02.2014 його та
ОСОБА_5 викликали до Головного
управління Міндоходів в Черкаській
області в зв'язку з проведенням плану
«Фортеця» (по захисту адміністративних
споруд від захоплень). ОСОБА_6 -
начальник оперативного управління
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області висловив
незадоволення роботою позивача і
ОСОБА_5, і надавши папір, продиктував
два рапорти, які були датовані
відповідно 17.11.2013 та 17.02.2014. Позивач
зазначив, що рапорт про звільнення від
17.11.2013 написаний саме 18.02.2014, оскільки
написати 17.11.2013 (вихідний день) позивач
перебував у черговій відпустці, і саме
в цей день 17.11.2013 гостював у товариша в
Полтавській області.

Свідок 1 ОСОБА_5, який є безпосереднім
керівником позивача у званні
підполковник, в судовому засіданні
підтвердив, що його і позивача викликав
черговий ОСОБА_7 по телефону до
Головного управління Міндоходів в
Черкаській області в зв'язку з
проведенням плану «Фортеця» (по
захисту адміністративних споруд від
захоплень). ОСОБА_6, начальник
оперативного управління Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області, у своєму кабінеті висловив
незадоволення їхньою роботою, та давши
їм папір продиктував рапорти на
звільнення. Також свідок 1 пояснив, що з
позивачем він працює разом більше 2
років, і може надати лише позитивну
характеристику, жодного разу позивач
не порушував дисципліну, і взагалі
ніколи не хворів. Два рапорти від 17.11.2013
та 17.02.2013 написаний позивачем під
тиском керівника ОСОБА_6 без будь-якого
власного волевиявлення, оскільки у
позивача ніколи не виникало бажання
звільнятися зі служби.

Свідок 2 ОСОБА_8 в судовому засіданні
пояснив, що 18.02.2014 близько 18 години до
нього зателефонував черговий ОСОБА_7 і
взяв номер телефону брата (позивача).
Також він зазначив, що позивач (його
брат) рапорт про звільнення писав не
добровільно, а під тиском начальника та
підтвердив, що позивач 17.11.2013 (дата
підписання рапорту) перебував у
черговій відпустці, і 15.11.2013 вона разом
з братом поїхали до Харкова за
автозапчастинами, а на зворотній
дорозі позивач поїхав гостювати до
свого друга у Полтавську область, з
яким разом навчався у вузі.

Судом встановлено, що згідно з наказом
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області від 01.11.2013 № 42-в/пм
про надання відпусток старшому
лейтенанту податкової міліції ОСОБА_2 -
старшому оперуповноваженому сектору
організації викриття економічних
злочинів головного оперативного
відділу ДПІ у м. Черкасах Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області надано чергову відпустку за 2013
рік, тривалістю 30 діб, з виїздом до м.
Одеса, з 04 листопада по 04 грудня 2013 року
включно (а.с.95). Також, факт перебування
позивача у відпустці підтверджується
табелем обліку робочого часу (а.с.86) та
розрахунковим листом за листопад 2013
(а.с.93), що унеможливлює написання
рапорту про звільнення саме 17.11.2013.

Представник відповідача Крилов О.І. -
начальник відділу персоналу Головного
управління Міндоходів в Черкаській
області, в судову засіданні пояснив, що
згідно інструкції з діловодства
рапорти не підлягають обов'язковій
реєстрації, а накази про звільнення
(інші накази з кадрових питань)
реєструються в журналі реєстрації
вручну (відсутня електронна програма
реєстраці), що дає можливість
зареєструвати накази минулими датами.
Також представник відповідача Крилов
О.І. зазначив, що позивач за період
служби зарекомендував себе позитивно,
стягнення та догани до нього не
застосовувались, що підтвердив
матеріалами особової справи на ОСОБА_2

Також представники відповідача
зазначили, що на сьогодні посада
позивача є вакантною, але поновити його
на посаді перешкоджає постанова КМУ
від 01.03.2014 № 65 «Про економію державних
коштів та недопущення втрат бюджету».

В судовому засіданні досліджено
матеріали особової справи на ОСОБА_2,
старшого оперуповноваженого відділу
організації викриття економічних
злочинів оперативного управління ДПІ у
м. Черкасах Головного управління
Міндоходів у Черкаській області, з якої
вбачається, що позивач
характеризується виключно позитивно.
Так, згідно з поданням про призначення
позивача на посаду старшого
оперуповноваженого сектору
оперативного супроводження
адміністрування ПДВ ВПМ Золотоніської
ОДПІ (а.с.106-107) позивач зарекомендував
себе з позитивної сторони: 1) протягом
поточного (2012) року ОСОБА_2 виявлено
один злочин, який відноситься до
категорії «тяжких та особливо тяжких»;
2) за участю ОСОБА_2 розшукано 8
неплатників податків, з яких
відшкодовано 6,3 тис. грн.; 3) ним заведено
1 оперативно-розшукову справу та
отримано і проведено 2 ОТЗ. Також згідно
подання про присвоєння ОСОБА_2 -
старшому оперуповноваженому сектору
організації викриття економічних
злочинів Головного оперативного
відділу ДПІ у м. Черкасах чергового
спеціального звання - старший
лейтенант податкової міліції (а.с.108-109)
за його матеріалами відкрито 4
кримінальних провадження, з яких 2 - по
факту умисного ухилення від сплати
податків з ст. 212 КК України,
відшкодована сума збитків по яким
становить 1250 тис. грн та 2 - за ознаками
ст. 204 КК України по факту незаконного
виготовлення та реалізації
фальсифікованих горілчаних напоїв.
Протягом липня-серпня поточного (2013)
року до підрозділів
контрольно-перевірочної роботи ОСОБА_2
направлено 2 матеріали щодо можливих
фактів порушення податкового
законодавства на суму 500 тис. грн.

Підсумовуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позивач не
мав наміру звільнятися (після
звільнення не припиняв виконання
службових обов'язків), що
підтверджується матеріалами справи та
показами представників сторін,
свідків.

Суд зазначає, що згідно з підпунктом
«ж» пункту 64 Положення особи
середнього, старшого і вищого
начальницького складу звільняються зі
служби в запас за власним бажанням - при
наявності поважних причин, що
перешкоджають виконанню службових
обов'язків.

Відповідно до п. 68 Положення особи
рядового і начальницького складу, які
виявили бажання звільнитися зі служби
за особистим проханням, попереджають
прямого начальника органу внутрішніх
справ про прийняте ними рішення не
пізніш як за три місяці до дня
звільнення, про що подають рапорт за
командою.

З приписів наведених правових норм
вбачається, що для звільнення позивача,
як особи середнього начальницького
складу за підпунктом «ж» пункту 64
Положення (за власним бажанням),
необхідно: по-перше, письмове вираження
позивачем свого волевиявлення в
адресованому начальнику Головного
управління Міндоходів в Черкаській
області службовому документі - рапорті;
по-друге, з'ясування керівництвом
Головного управління Міндоходів в
Черкаській області поважності причин,
що перешкоджають виконанню ним своїх
посадових обов'язків.

Судом встановлено, що на виконання
Положення № 114 із позивачем не
проводилися бесіди щодо з'ясування
причин звільнення, як і не
з'ясовувалися причини, які б
перешкоджали позивачеві виконувати
службові обов'язки.

За відсутності будь-якої з наведених
умов звільнення особи за підпунктом
«ж» пункту 64 Положення є неможливим.

З матеріалів справи, пояснень сторін та
показів свідків, судом встановлено, що
рапорт про звільнення за «власним
бажанням» (за підпунктом «ж» пункту 64
Положення) написаний позивачем без
наміру звільнення зі служби, а навпаки
позивач мав та має намір продовжувати
службу в органах податкової міліції.

Звільнення за підпунктом «ж» пункту 64
Положення може мати місце лише тоді,
коли подача заяви про звільнення є
добровільним волевиявленням
службовця.

Вважаючи наказ про звільнення
правочином, на підставі якого
припиняються відносини особи, яка
перебувала в трудових відносинах з
Головним управлінням Міндоходів у
Черкаській області, суд керується
також загальними вимогами, додержання
яких є необхідними для його чинності,
які закріплені в статті 203 ЦК України,
та по аналогії закону поширюються на
всі правовідносини, які виникають під
час укладення правочинів.

Зокрема, суд виходить зі змісту частини
3 статті 203 ЦК України, зазначаючи, що
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Судом встановлено, що волевиявлення
позивача на звільнення з податкової
служби фактично не було, а рапорти
написані під тиском керівництва.

Враховуючи викладене, наказ Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області від 17.02.2014 №19-0/пм «Про
звільнення ОСОБА_2» з посади та
податкової міліції в запас Збройних
сил України з постановкою на
військовий облік відповідно до
підпункту «ж» (за власним бажанням)
пункту 64 «Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ», підлягає
скасуванню, відповідно позовні вимоги
в цій частині слід задовольнити.

Згідно з абзацом першим пункту 24
«Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ", у разі
незаконного звільнення або
переведення на іншу посаду особи
рядового, начальницького складу
органів внутрішніх справ підлягають
поновленню на попередній посаді з
виплатою грошового забезпечення за час
вимушеного прогулу або різниці в
грошовому забезпеченні за час
виконання службових обов'язків, але не
більш як за один рік.

Оскільки судом встановлено наявність
підстав для скасування наказу від
17.02.2014 №19-0/пм «Про звільнення ОСОБА_2»,
яким позивача звільнено з посади та
податкової міліції 17.02.2014, відповідно
підлягає задоволенню вимога
поновлення позивача на попередній
посаді з 18.02.2014.

У пункті 21 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24 грудня
1999року №13 «Про практику застосування
судами законодавства про оплату праці»
зазначено, що у випадках стягнення на
користь працівника середнього
заробітку за час вимушеного прогулу в
зв'язку з незаконним звільненням або
переведенням, відстороненням від
роботи невиконанням рішення про
поновлення на роботі, затримкою видачі
трудової книжки або розрахунку він
визначається за загальними правилами
обчислення середнього заробітку,
виходячи з заробітку за останні два
календарні місяці роботи. При цьому,
враховується положення Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1995 року
№ 100.

Відповідно до пункту 8 розділу 4 Порядку
обчислення середньої заробітної плати
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1995 року
№ 100, нарахування виплат, що
обчислюються із середньої заробітної
плати за останні два місяці роботи,
провадяться шляхом множення
середньоденного (годинного) заробітку
на число робочих днів /годин, а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна (годинна)
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період.

Представником відповідача надано
довідку Головного управління
Міндоходів у Черкаській області від
03.04.2014 №66/23-01-05-013 (а.с.63), відповідно до
якої заробітна плата позивача у січні
2014 року становила 2969, 42 грн та лютому 2014
року становила 2821, 35 грн, разом за два
місяці - 5790, 77 грн.

Заробітна плата в розрахунку за день з
урахуванням даних розрахунку норм
тривалості робочого часу складає 141
грн. 29 коп.

Вимушений прогул у зв'язку з незаконним
звільнення позивача з органів
податкової міліції слід розраховувати
за період з 18.02.2014 (дня наступного за
останнім робочим днем) по 08.04.2014 (час
ухвалення судом рішення). Таким чином,
кількість робочих днів за час
вимушеного прогулу становить 35 днів,
відповідно сума грошового
забезпечення за час вимушеного прогулу
дорівнює 4945 грн 15 коп.(35 днів * 141 грн 29
коп. = 4945 грн 15 коп.).

Відповідно до частини першої статті 256
КАС України негайно виконуються
постанови суду про присудження виплати
заробітної плати, іншого грошового
утримання у відносинах публічної
служби - у межах суми стягнення за один
місяць; поновлення на посаді у
відносинах публічної служби .

Отже, рішення суду в частині
зобов'язання відповідача поновити
позивача на посаді оперуповноваженого
відділу організації викриття
економічних злочинів оперативного
управління державної податкової
інспекції у м. Черкасах Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області та в частині стягнення з
відповідача забезпечення за час
вимушеного прогулу в розмірі за один
місяць підлягає негайному виконанню.

Згідно вимог частини 1 статті 11 КАС
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
КАС України передбачено, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Відповідно до статті 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно вимог статті 8 КАС України, суд
при вирішенні справи керується
принципом верховенства права,
відповідно до якого, зокрема, людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави та
статті 9 КАС України, де передбачено, що
суд вирішує справи на підставі
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. У разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу, таким є Конституція України, що
відповідає принципу верховенства
права, який закріплений в статті 8
Конституції України та статті 22
Конституції України, де передбачено, що
права і свободи людини і громадянина,
закріплені цією Конституцією, не є
вичерпними. Конституційні права і
свободи гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Керуючись статтями 56, 58, 60, 86, 94, 159, 162, 163,
254, 256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

1.Наказ Головного управління
Міндоходів у Черкаській області №
19-0/п22 від 17 лютого 2014 року «Про
звільнення ОСОБА_2» скасувати.

2. Поновити ОСОБА_2 на посаді старшого
оперуповноваженого відділу
організації викриття економічних
злочинів оперативного управління ДПІ у
м. Черкасах Головного управління
Міндоходів у Черкаській області з 18
лютого 2014 року.

3. Стягнути з Головного управління
Міндоходів у Черкаській області на
користь ОСОБА_2 ( ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) середній заробіток за час
вимушеного прогулу за період з 18
лютого 2014 року по 08 квітня 2014 року у
розмірі 4 945 (чотири тисячі дев'ятсот
сорок п'ять) гривень 15 копійок.

Постанову суду в частині поновлення
ОСОБА_2 на посаді старшого
оперуповноваженого відділу
організації викриття економічних
злочинів оперативного управління ДПІ у
м. Черкасах Головного управління
Міндоходів у Черкаській області з 18
лютого 2014 року та в частині стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу у межах суми стягнення за один
місяць допустити до негайного
виконання.

Постанова набирає законної сили
відповідно до вимог статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Черкаський окружний
адміністративний суд у строки та
порядку, передбачені статтями 185-187
цього Кодексу.

Суддя
В.П. Тимошенко

Повний текст постанови складений 11
квітня 2014 року