Справа № 604/1003/14-а
Суддя: Сташків Н. Б.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2014 року смт.
Підволочиськ

Підволочиський районний суд
Тернопільської області

в складі:

головуючого
Сташківа Н.Б.

за участі

секретаря судового засідання
Стадніцької З.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Підволочиську
Тернопільської області справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
УДАІ у Тернопільській області, про
визнання незаконною постанови про
притягнення до адміністративної
відповідальності в частині накладення
подвійного стягнення,-

в с т а
н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 у серпні 2014 року
звернувся до суду із позовом до
відповідача УДАІ в Тернопільської
області, про визнання незаконною та
скасування постанови про його
притягнення до адміністративної
відповідальності.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилається на те, що 11
червня 2014 року на нього було накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 425 гривень за скоєння
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. Як
убачається із протоколу про
адміністративне правопорушення від 11
червня 2014 року, він цього ж дня о 16.40 год.
на а/д М-12 163 км, керуючи транспортним
засобом марки «Тойота Камрі» здійснив
обгін автомобіля ближче ніж 100 м до
пішохідного переходу, чим вчинив
правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122
КпАП України, оскільки дійсно цього дня
він рухався по даній автодорозі та
здійснив обгін іншого попутного
автомобіля ближче ніж 100 м до
пішохідного переходу поза населеним
пунктом. Жодних знаків про заборону
обгону не бачив, тому і не зміг
передбачити наявність зміни дорожньої
розмітки, а виїзд на зустрічну смугу
він здійснив, пересікаючи пунктирну
роздільну лінію, і закінчив маневр,
виїжджаючи на свою смугу на початку
суцільної роздільної лінії. Вважає, що
здійснив обгін транспортного засобу з
дотриманням вимог ПДР, проте будь-яких
порушень інспектором представлено не
було. Крім того вказав, що про наявність
постанови про притягнення його до
адмінвідповідальності він дізнався 06
серпня 2014 року, коли отримав виклик
державного виконавця та постанову про
відкриття виконавчого провадження.
Вказав, що на місці зупинки йому
постанови ніхто не вручав і не зазначав
про дату час та місце розгляду
адміністративної справи, а тому
просить визнати незаконною та
скасувати постанову про його
притягнення до адміністративної
відповідальності.

В судовому засіданні позивач будучи
належним чином повідомленим про дату
час та місце розгляду справи не
з'явився, хоча подав заяву у якій
заявлені вимоги уточнив та просить
лише скасувати постанову в частині
накладення на його адмінстягнення у
подвійному розмірі, оскільки
працівниками ДАІ не вручено на місці
копії постанови про притягнення його
до адмінвідповідальності не надіслано
вчасно на його адрес результату
розгляду про накладення
адмінстягнення, а підпис що виконаний
від його імені на постанові належить не
йому. Щодо винності у вчиненні
правопорушення не заперечив.

Представник відповідача - суб'єкта
владних повноважень в судове засідання
повторно не з'явився, хоча про дату, час
та місце судового розгляду був
повідомлений належним чином, а тому у
відповідності до ч.6 ст. 128 КАС України,
слід вирішити справу на підставі
наявних у ній доказів.

Суд, оглянувши та вивчивши матеріали
справи, оглянувши уточнюючі вимоги
позивача вважає, що позовні вимоги з
урахуванням уточнень, слід
задовольнити, виходячи з наступних
міркувань :

Згідно протоколу про вчинення
адмінпорушення від 11 червня 2014 року
ОСОБА_1 11 червня 2014 року близько 16.40 год.
на а/д М-12 163 км керував автомобілем
Тойота-Камрі н.з. НОМЕР_1 здійснив обгін
ближче як 100 метрів до пішохідного
переходу, чим порушив вимоги ч.2 ст. 122
КпАП України.

З уточненої до позовних вимог заяви
ОСОБА_1 встановлено, що він не оспорює
самого факту вчинення ним
правопорушення.

Постановою серії ВО1 № 202758 від 11 червня
2014 року ОСОБА_1 притягнено до
адмінвідповідальності за ч.2 ст. 122 КпАП
України та накладено стягнення у виді
штрафу в розмірі 425 грн. та на підставі
ст.. 308 КпАП України з метою примусового
виконання зобов'язано стягнути у разі
несплати 850 грн. Дану постанову позивач
не підписував та не було йому вручено у
день складання протоколу, тобто 11
червня 2014 року.

Постанову для примусового виконання та
стягнення подвійного штрафу в розмірі
850 грн було направлено до відділу ДВС
Підволочиського райуправління юстиції
у Тернопільській області, яку позивач
отримав лише 06 серпня 2014 року.

Згідно ст.. 308 КпАП України у разі
несплати правопорушником штрафу у
строк установлений ч.1 ст. 307 цього
Кодексу, постанова про накладення
штрафу надсилається для примусового
виконання до відділу ДВС за місцем
проживання порушника, роботи або за
місцезнаходженням його майна в
порядку, встановленому законом. У
порядку примусового виконання
постанови про стягнення штрафу за
вчинення адміністративного
правопорушення з правопорушника
стягується подвійний розмір штрафу,
визначеного у відповідній статті цього
Кодексу та зазначеного у постанові про
стягнення штрафу.

Хоча в матеріалах справи наявний
підпис, що виконаний від імені ОСОБА_1
про те, що йому на місці складення
вручено постанову про притягнення його
до адмінвідповідальності, який
останній категорично заперечує,
оскільки при візуальній звірці даний
підпис явно не відповідає його підпису
у протоколі про вчинене ним
адмінпорушення, в матеріалах справи
відсутні будь-які підтверджуючі дані
про те, що позивач отримав примірник
оспорюваної постанови вчасно, як цього
вимагає ч.1 ст. 285 КУпАП. В той же час з
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 22 липня 2014 року та
письмових тверджень позивача
встановлено, що про оскаржувану
постанову останньому стало відомо 06
серпня 2014 року. Позивач готовий
сплатити у добровільному порядку штраф
в розмірі 425 грн. З огляду на
вищевикладене, суд приходить до
висновку, що позивачем не був
пропущений встановлений ч.1 ст. 307 КпАП
України п'ятнадцятиденний строк для
виконання постанови про накладення
штрафу, а тому стягнення з нього
подвійного розміру штрафу є
безпідставним.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС
України кожна сторона довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився та не подав
будь-яких заперечень позову, не довів
правомірності свого рішення про
накладення на позивача подвійного
розміру штрафу.

Аналізуючи в сукупності викладені
обставини, та докази, суд приходить до
переконання, що уточнені позовні
вимоги є підставними та підлягають до
задоволення, а постанова по справі про
адміністративне правопорушення про
накладення адміністративного
стягнення у подвійному розмірі є
незаконною та таткою що підлягає до
скасуванню.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 9, 10, 11, 69, 71, 112, 158, 159, 160, 171, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ст. ст. 251, 258, 268, 277, 279, 280, 288, 307, 308
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати
постанову по справі про
адміністративне правопорушення серії
ВО1 202758, від 11 червня 2014 року винесену
інспектором ДПС Тернопільської
області про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч. 2 ст. 122 Кодексу України про
адміністративні правопорушення в
частині накладення подвійного штрафу в
розмірі 850 грн.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Суддя