Справа № 440/1014/14-а
Суддя: Кос І. Б.
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

судового засідання

Єдиний унікальний номер №440/1014/14-а

Провадження № 2-а/440/69/2014

08 вересня 2014 року

Буський районний суд Львівської
області у складі:

головуючого-судді - Кос І.Б.,

при секретарі - Дутка С.І.,

з участю представника позивача –
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Буськ
справу за адміністративним позовом
начальника Управління Пенсійного
фонду України в Буському районі
Львівської області ОСОБА_2 до відділу
державної виконавчої служби Буського
районного управління юстиції
Львівської області про скасування
постанови про накладення штрафу у
виконавчому провадженні, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд з
адміністративним позовом до відділу
ДВС Буського РУЮ Львівської області
про скасування постанови про
накладення штрафу у виконавчому
провадженні.

В обгрунтування позовних вимог
покликається на те, що постановою
відповідача ВП № 32427567 від 1.07.2014 року на
позивача було накладено штраф в сумі 340
грн. за невиконання вимог державного
виконавця від 12.06.2014 року за № 650/09-20/2625
та виконавчого листа № 2-а-2084/2010/1303 від
20.04.2012 року Буського районного суду при
примусовому виконанні рішення суду у
виконавчому провадженні, стягувачем у
якому виступає ОСОБА_3, щодо
нарахування їй компенсації за
несвоєчасну виплату проіндексованої
пенсії на підставі Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв’язку з порушенням строків
їх виплати». Із вказаною постановою
відповідача, позивач не погоджується,
вважаючи її незаконною та
необґрунтованою, оскільки оскаржувана
постанова винесена відповідачем без
встановлення фактичних обставин
справи та без дослідження причин
невиконання рішення суду позивачем.

Представник позивача за довіреністю
ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлений
адміністративний позов підтримав та
просить суд його задовольнити з
підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач явку свого повноважного
представника суду не забезпечив, хоча
належним чином був повідомлений про
час і місце розгляду справи.

Заслухавши думку представника
позивача, дослідивши матеріали та
з’ясувавши дійсні обставини справи, до
розгляду справи по суті, суд приходить
до наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів або
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 3 цього Кодексу
суб'єкт владних повноважень - це орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 цього Кодексу
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду з позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 4 ст. 82 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання судового рішення
можуть бути оскаржені сторонами до
суду, який видав виконавчий документ, а
іншими учасниками виконавчого
провадження та особами, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Однак, постанови державного виконавця
про накладення штрафу належать до
видів відповідальності за невиконання
без поважних причин рішення, що
зобов'язує боржника вчинити певні дії.

Отже, на думку суду, накладення штрафу
не можна вважати дією, що вчиняється
саме на виконання судового рішення
згідно виконавчого документа, оскільки
прийнята державним виконавцем
постанова про накладення штрафу на
боржника, не виконана самостійно, є
підставою для її примусового
виконання.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 3 Закону
України «Про виконавче провадження»
постанови державного виконавця про
накладення штрафу є виконавчими
документами.

З огляду на викладене, юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
справи з приводу оскарження постанов
державного виконавця про накладенням
штрафу, прийнятих у виконавчих
провадженнях щодо примусового
виконання усіх виконавчих документів,
незалежно від того, яким органом, у тому
числі судом якої юрисдикції, вони
видані, Аналогічна позиція викладена у
постанові Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 13
грудня 2010 року №3 із змінами і
доповненнями від 14 вересня 2012 року №10.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України
місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні,
зокрема, адміністративні справи, у яких
однією зі сторін є орган чи посадова
особа місцевого самоврядування,
посадова чи службова особа органу
місцевого самоврядування, крім тих, які
підсудні окружним адміністративним
судам.

Згідно ч. 2 ст. 18 цього Кодексу окружним
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи, у яких однією
зі сторін є орган державної влади,
інший державний орган, орган влади
Автономної Республіки Крим, обласна
рада, Київська або Севастопольська
міська рада, їх посадова чи службова
особа.

Як слідує з роз'яснень, які містяться в
п. 9 постанови Пленуму ВАС України № 3
від 13.12.2010 р. «Про практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби», із ч. 2 ст. 18 КАС України
випливає, що справи, у яких однією зі
сторін є орган державної влади, інший
державний орган, їх посадова чи
службова особа, підсудні окружним
адміністративним судам.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України
адміністративні справи з приводу
оскарження правових актів
індивідуальної дії, а також дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, які прийняті (вчинені,
допущені) стосовно конкретної фізичної
чи юридичної особи (їх об'єднань),
вирішуються за вибором позивача
адміністративним судом за
зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем проживання
(перебування, знаходження) цієї особи -
позивача, або адміністративним судом
за місцезнаходженням відповідача.

Зазначена норма підлягає застосуванню
при визначенні підсудності справ з
приводу рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби незалежно від статусу позивача -
фізичної чи юридичної особи та
виконавчого документа, в тому числі
незалежно від адміністративного суду,
рішення якого примусово виконується, і
основним у цьому є те, щоб оскаржуване
рішення, дія чи бездіяльність були
прийняті (вчинені, допущені) стосовно
конкретної фізичної чи юридичної особи
(їх об'єднань). Водночас судам потрібно
брати до уваги, що позивач може вибрати
за вказаних умов лише окружний
адміністративний суд, оскільки такі
справи предметно підсудні тільки цим
місцевим судам.

Таким чином, наведений спір відповідно
до процесуального закону, чинного на
момент розгляду справи в суді першої
інстанції, є підсудний окружному
адміністративному суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 КАС України,
суд передає адміністративну справу на
розгляд іншого адміністративного суду,
якщо відкрито провадження у справі, яка
предметно підсудна іншому суду.

Крім того, як убачається з ч. 6 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України від 6.03.2008 року № 2 «Про практику
застосування адміністративними судами
окремих положень Кодексу
адміністративного судочинства України
під час розгляду адміністративних
справ», у разі відкриття провадження в
адміністративній справі без
дотримання правил предметної
підсудності суд повинен передати
справу на розгляд адміністративного
суду, якому вона підсудна, незалежно
від того, на якій стадії розгляду
справи виявлено порушення правил цієї
підсудності, оскільки суд, який відкрив
провадження у справі з таким
порушенням, не є компетентним у її
розгляді. Порушення правил предметної
підсудності є підставою для скасування
рішень судів нижчих інстанцій з
направленням справи на новий розгляд
до належного суду.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що
вищевказану справу слід передати на
розгляд до Львівського окружного
адміністративного суду.

Ураховуючи викладене, та керуючись
статями 18, п. 2 ч. 1 ст. 22, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

матеріали справи за адміністративним
позовом начальника Управління
Пенсійного фонду України в Буському
районі Львівської області ОСОБА_2 до
відділу державної виконавчої служби
Буського районного управління юстиції
Львівської області про скасування
постанови про накладення штрафу у
виконавчому провадженні, - передати на
розгляд до Львівського оружного
адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через Буський
районний суд Львівської області
протягом п’яти днів з дня отримання
копії ухвали, або в порядку ч. 3 ст. 186 КАС
України.

Ухвала набирає законної сили в строк та
в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя Буського районного суду
Львівської області ОСОБА_4