Справа № 823/2651/14
Суддя: Т.М. Чубар
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року
справа № 823/2651/14

м. Черкаси

12 год. 52 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого-судді Чубар Т.М.,

при секретарі - Шепель А.М.,

за участю представника позивача
Черкаського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
Казіміренко Я.А. - за довіреністю №
16/01-12 від 09.01.2014р.,

представника відповідача приватного
сільськогосподарського підприємства
«Плешкані» Некрашевича О.П. - за
довіреністю № 121 від 29.10.2013р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Черкаського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до приватного
сільськогосподарського підприємства
«Плешкані» про стягнення
заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернулося
Черкаське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів, в якому
просить стягнути з приватного
сільськогосподарського підприємства
«Плешкані» 235 968 грн. 08 коп.
адміністративно-господарських санкцій
за незайняті робочі місця інвалідами у
2013 році та 13 308 грн. 99 коп. пені за
несвоєчасну сплату зазначених санкцій.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю, обґрунтовуючи їх тим, що
відповідачем в порушення вимог Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» не
забезпечено нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів
протягом 2013 року, що тягне нарахування
адміністративно-господарських санкцій
за незайняті робочі місця інвалідами
та, як наслідок, нарахування пені за
несвоєчасну сплату зазначених санкцій.

Представник відповідача проти
заявленого адміністративного позову
заперечує, мотивуючи тим, що у
відповідності до вимог статті 18 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в України» в 2013
році інваліди, забезпечуючи свої права
на працевлаштування, безпосередньо на
підприємство з метою працевлаштування
не зверталися, а Золотоніський
міськрайонний центр зайнятості
Черкаської області вказану категорію
громадян на підприємство для
працевлаштування не направляв. Таким
чином, відповідачем не порушено вимоги
законодавства, а позивачем
неправомірно нараховано 235 968 грн. 08 коп.
адміністративно-господарських санкцій
за незайняті робочі місця інвалідами у
2013 році та 13 308 грн. 99 коп. пені за
несвоєчасну сплату зазначених санкцій.

Заслухавши пояснення та доводи
представників сторін, розглянувши
подані документи і матеріали, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідач -
приватне сільськогосподарське
підприємство «Плешкані»
зареєстрований як юридична особа
10.04.1998р., ідентифікаційний код 03793107
(витяг з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців від 16.07.2014р.).

Відповідно до ч. 8 статті 69
Господарського кодексу України
підприємство з правом найму робочої
сили забезпечує визначену відповідно
до закону кількість робочих місць для
працевлаштування неповнолітніх,
інвалідів, інших категорій громадян,
які потребують соціального захисту.
Відповідальність підприємства за
невиконання даної вимоги
встановлюється законом.

Спеціальним законом, що визначає
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні і гарантує їм рівні
з усіма іншими громадянами можливості
для участі в економічній, політичній і
соціальній сферах життя суспільства,
створення необхідних умов, які дають
можливість інвалідам ефективно
реалізувати права та свободи людини і
громадянина та вести повноцінний
спосіб життя згідно з індивідуальними
можливостями, здібностями і
інтересами, є Закон України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» № 875-XII від 21.03.1991р. (далі по
тексту - Закон).

Так, відповідно до статті 18 цього
Закону забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється
переважно на підприємстві, де настала
інвалідність, з урахуванням побажань
інваліда, наявних у нього професійних
навичок і знань, а також рекомендацій
медико-соціальної експертизи.

При цьому підприємства, установи,
організації, фізичні особи, які
використовують найману працю,
зобов'язані:

виділяти та створювати робочі місця
для працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,

створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,

надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Приймаючи до уваги, що відповідач
використовує працю найманих
працівників, на нього розповсюджується
визначений означеною статтею Закону
обов'язок щодо створення робочих місць
для працевлаштування інвалідів та
відповідного звітування до Фонду
соціального захисту інвалідів про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів.

Статтею 19 Закону, в свою чергу,
встановлено, що для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно розраховують
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу, встановленого частиною
першою цієї статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунках кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.

Виконанням нормативу робочих місць у
кількості, визначеній згідно з ч. 1
статті 19 Закону, вважається
працевлаштування підприємством,
установою, організацією, у тому числі
підприємством, організацією
громадських організацій інвалідів,
фізичною особою, яка використовує
найману працю, інвалідів, для яких це
місце роботи є основним.

Відображається інформація щодо
виконання нормативу створення робочих
місць для працевлаштування інвалідів у
звіті про зайнятість і
працевлаштування інвалідів, який
подається щороку до 01 березня
відділенню Фонду соціального захисту
інвалідів згідно Порядку подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України «Про реалізацію
статей 19 і 20 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» № 70 від 31.01.2007р.

Разом з тим, суд вважає за необхідне
зазначити, що інвалід, який не досяг
пенсійного віку, не працює, але бажає
працювати, має право бути
зареєстрованим у державній службі
зайнятості як безробітний у зв'язку з
чим саме орган працевлаштування
здійснює пошук підходящої роботи
відповідно до рекомендацій МСЕК,
наявних у інваліда кваліфікації та
знань, з урахуванням його побажань
(стаття 18-1 Закону).

Аналогічні положення містяться в ч. 2
статті 24 Закону України «Про
зайнятість населення» № 5067-VI від
05.07.2012р., згідно якої до заходів щодо
сприяння зайнятості населення
належать, зокрема, сприяння зайнятості
інвалідів, а також в ч. 6 статті 46 цього
Закону, згідно якої підбір підходящої
роботи для інвалідів (у тому числі
шляхом розумного пристосування
існуючого або створення нового
робочого місця) здійснюється
відповідно до їх професійних навичок,
знань, індивідуальної програми
реабілітації та з урахуванням побажань
щодо умов праці.

Керівники ж підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, несуть
відповідальність у встановленому
законом порядку лише у разі
незабезпечення виконання нормативів
робочих місць для працевлаштування
інвалідів та неподання Фонду
соціального захисту інвалідів звіту
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів.

Отже, обов'язок підприємства щодо
створення (забезпечення виконання
нормативів) робочих місць для
працевлаштування інвалідів не
супроводжується його обов'язком
підбирати і працевлаштовувати
інвалідів на створені робочі місця.
Такий обов'язок покладається, як
зазначалось вище, саме на державну
службу зайнятості. Підприємство ж несе
відповідальність за створення та
належним чином атестування робочих
місць для працевлаштування інвалідів,
про що повідомляється відповідний
орган працевлаштування.

Так, відповідно до ч. 4 статті 50 Закону
України «Про зайнятість населення» №
5067-VI від 05.07.2012р. роботодавці
зобов'язані, зокрема, своєчасно та в
повному обсязі у порядку,
затвердженому центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері зайнятості населення
та трудової міграції, за погодженням з
центральним органом виконавчої влади
із забезпечення реалізації державної
політики у галузі статистики, подавати
територіальним органам центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції,
інформацію про:

попит на робочу силу (вакансії);

заплановане масове вивільнення
працівників у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці, у тому
числі ліквідацією, реорганізацією або
перепрофілюванням підприємств,
установ, організацій, скороченням
чисельності або штату працівників
підприємства, установи, організації
незалежно від форми власності, виду
діяльності та господарювання за два
місяці до вивільнення.

При цьому інформацію про наявність
вільних робочих місць (вакантних посад)
для працевлаштування інвалідів
роботодавці подають центру зайнятості
за місцем їх реєстрації як платників
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом (абз. 3 п. 2 Порядку
подання підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 70 від 31.01.2007р.).

Форма статистичної звітності № 3-ПН
«Інформація про попит на робочу силу
(вакансії)» затверджена наказом
Міністерства соціальної політики
України № 316 від 31.05.2013р. Згідно п. 2.1
Порядку подання форми звітності № 3-ПН
«Інформація про попит на робочу силу
(вакансії)», затвердженого наказом
Міністерства соціальної політики
України № 316 від 31.05.2013р. форма
подається за наявності у роботодавця
попиту на робочу силу (вакансії) не
пізніше 10-ти робочих днів з дати
відкриття вакансії(й). Датою відкриття
вакансії є наступний день після
створення робочого місця чи припинення
трудових відносин з працівником,
робоче місце якого стає вакантним, або
дата, починаючи з якої може бути
укладений трудовий договір з найманим
працівником.

Саме неподання звіту форми 3-ПН
свідчить про те, що робочі місця для
працевлаштування інвалідів створені
не були.

Згідно листа Золотоніського
міскрайонного центру зайнятості
Черкаської області № 05-15/2125 від 18.07.2014р.
приватне сільськогосподарське
підприємство «Плешкані» у 2013 році
звіти форми 3-ПН з вакансіями для
працевлаштування інвалідів до
Золотоніського міськрайонного центру
зайнятості Черкаської області не
подавало.

Як наслідок, на приватному
сільськогосподарському підприємстві
«Плешкані» у 2013 році не виконувався
норматив робочих місць, призначених
для працевлаштування інвалідів, що є
порушенням вимог статті 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» та
Порядку подання підприємствами,
установами, організаціями та фізичними
особами, що використовують найману
працю, звітів про зайнятість і
працевлаштування інвалідів та
інформації, необхідної для організації
їх працевлаштування, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
«Про реалізацію статей 19 і 20 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» № 70
від 31.01.2007р.

Строк сплати
адміністративно-господарських санкцій
визначений до 15 квітня року, що настає
за роком, в якому відбулося порушення
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів (п. 2
Порядку сплати підприємствами,
установами, організаціями та фізичними
особами, що використовують найману
працю, суми
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України «Про
реалізацію статей 19 і 20 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» № 70 від 31.01.2007р.).

Як вбачається з матеріалів справи, в
ході проведення територіальною
державною інспекцією з питань праці у
Черкаській області перевірки щодо
додержанням приватним
сільськогосподарським підприємством
«Плешкані» законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування встановлено, що
відповідач при чисельності працюючих
за основним місцем роботи понад 8 осіб у
2013 році не виконав норматив робочих
місць для працевлаштування інвалідів,
не подав до відділення Фонду звіт про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 рік. При
середньообліковій кількомсті
працюючих - 321 особа на підприємстві
працює 5 інвалідів при нормативі 13.
Таким чином, норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів не
виконано, 8 робочих місць інвалідами
зайнято не було.

Таким чином, з урахуванням викладених
вище норм Закону відповідач
зобов'язаний був до 15.04.2014р. сплатити до
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів за 2013
рік в сумі 235 968 грн. 08 коп. (9 468 220 грн. : 321
міс. x 8 міс.).

За порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
ч. 2 статті 20 Закону передбачено
нарахування пені в розмірі 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

Оскільки відповідач у строк до 15.04.2014р.
не сплатив зазначені
адміністративно-господарські санкції,
розмір пені, нарахованої на суму
недоїмки, за період прострочення з
16.04.2014р. по 03.09.2014р. (141 день) складає 13 308
грн. 99 коп., та розраховується виходячи
з розміру облікової ставки НБУ на рівні
12,50 %. Розрахунок: (235 968 грн. 08 коп. х 0,04%) х
141 днів = 13 308 грн. 99 коп.

За таких обставин, суд вважає вимоги
позивача такими, що підлягають до
задоволення в частині стягнення з
відповідача
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів в 2013
році в розмірі 235 968 грн. 08 коп. та пені за
несвоєчасну сплату
адміністративно-господарських санкцій
в розмірі 13 308 грн. 99 коп.

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з приватного
сільськогосподарського підприємства
«Плешкані», ідентифікаційний код 03793107,
на користь Черкаського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів 235 968 (двісті тридцять п'ять
тисяч дев'ятсот шістдесят вісім) грн. 08
коп. адміністративно-господарських
санкцій за незайняті робочі місця
інвалідами у 2013 році та 13 308 (тринадцять
тисяч триста вісім) грн. 99 коп. пені за
несвоєчасну сплату зазначених санкцій.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
Т.М. Чубар

Повний текст постанови виготовлений 22
вересня 2013 року.