Справа № 810/3914/14
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2014 року 810/3914/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Лапій С.М.,
розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Києві адміністративну
справу за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Броварської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправними та скасування
рішень,-

В С Т А Н О В И В:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до Броварської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області, в якому просить
визнати протиправними та скасувати
рішення від 12.05.2014 № та № .

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
відповідачем своєчасно та повністю
сплачено суми страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, у зв'язку з чим
оскаржувані рішення є протиправними.

Позивач звернувся до суду з письмовим
клопотанням, яким підтримав позовні
вимоги з підстав, викладених у позовній
заяві, просить позов задовольнити та
розглядати справу за відсутності його
представника.

Відповідач, належно повідомлений про
час, дату та місце розгляду справи, явку
свого представника до судового
засідання повторно не забезпечив, про
причини неявки суд не повідомив, з
клопотанням про відкладення засідання
до суду не звертався.

На підставі ч. 4 ст. 122 та ч. 6 ст. 128 КАС
України судом прийнято рішення про
розгляд справи в порядку письмового
провадження.

Розглянувши матеріали справи та
оцінивши їх у сукупності, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими.

ФОП ОСОБА_1 є платником страхових
внесків відповідно до Закону України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування» та Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Страхувальник, яким є відповідач,
зобов'язаний нараховувати, обчислювати
і сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески.

Відповідно до ст. 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування» від 26.06.1997 №
400/97-ВР (далі - Закон № 400/97-ВР) платниками
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування є суб'єкти підприємницької
діяльності незалежно від форм
власності, їх об'єднання, бюджетні,
громадські та інші установи та
організації, об'єднання громадян та
інші юридичні особи, а також фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, які використовують працю
найманих працівників.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі -
Закон №1058-ІV) платниками страхових
внесків до солідарної системи є
страхувальники, зазначені в ст. 14 цього
Закону, і застраховані особи, зазначені
в ч. 1 ст. 12 цього Закону.

Пунктом 1 ст. 14 Закону № 1058-ІV
встановлено, що страхувальниками
відповідно до цього Закону є
роботодавці, зокрема, фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності та
інші особи (включаючи юридичних та
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський
податок, придбали спеціальний
торговий патент), які використовують
працю фізичних осіб на умовах
трудового договору (контракту) або на
інших умовах, передбачених
законодавством, або за договорами
цивільно-правового характеру, - для
осіб, зазначених у п.п. 1, 10, 15 ст. 11 цього
Закону.

Статтею 1 Закону №1058-ІV визначено, що
страхувальники - це роботодавці та інші
особи, які відповідно до цього Закону
сплачують страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно до вказаної статті,
страхові внески - це кошти відрахувань
на соціальне страхування та збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, сплачені згідно із
законодавством, що діяло раніше; кошти,
сплачені на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до цього Закону.

Частинами 3 та 4 ст. 15 Закону № 1058-ІV
встановлено, що страхувальники
набувають статусу платників страхових
внесків із дня їх реєстрації у
територіальному органі Пенсійного
фонду, а особи, визначені ч. 1 ст. 12 цього
Закону, - з дня набрання чинності
договором про їх добровільну участь;
платникам страхових внесків у
десятиденний термін після їх
реєстрації видається повідомлення про
реєстрацію платника страхових внесків
за формою, встановленою правлінням
Пенсійного фонду.

Частиною 6 ст. 19 Закону №1058-ІV та п.п 5.1.3
п. 5.1 ст. 5 Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
Правління Пенсійного фонду України
№21-1 від 19.12.2003, розробленої відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Інструкція)
передбачено, що страхові внески
нараховуються незалежно від джерел їх
фінансування, форми, порядку, місця
виплати та використання, а також
незалежно від того, чи були зазначені
суми фактично виплачені після їх
нарахування до сплати.

Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону №1058-ІV
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду.

Відповідно до пп. 5.1.4 Інструкції
нараховані за відповідний базовий
звітний період страхові внески
сплачуються платниками шляхом
перерахування безготівкових сум з їх
банківських рахунків не пізніше ніж
через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду незалежно від
виплати заробітної плати (доходу), на
суми яких нараховуються страхові
внески. Базовим звітним періодом є
календарний місяць.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 17 Закону №1058-ІV
встановлено, що страхувальник
зобов'язаний нараховувати, обчислювати
і сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески.

Відповідно до ч. 10 ст. 20 Закону №1058-ІV
якщо страхувальники несвоєчасно або не
в повному обсязі сплачують страхові
внески, до них застосовуються
фінансові санкції, передбачені цим
Законом, а посадові особи, винні в
порушенні законодавства про сплату
страхових внесків, несуть
дисциплінарну, адміністративну,
цивільно-правову або кримінальну
відповідальність згідно із законом.

Суми страхових внесків, своєчасно не
нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, визначені
статтею 20 цього Закону, в тому числі
обчислені територіальними органами
Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Зі змісту оскаржуваних рішень слідує,
що ними застосовано до відповідача
штрафні санкції у сумі 617,30 грн. та
нараховано пеню у сумі 336,57 грн. за
несплату єдиного внеску за період з
21.11.2013 по 08.05.2014 (рішення № ) та
штрафні санкції у сумі 360,67 грн. та
нараховано пеню у сумі 140,76 грн. за
несплату єдиного внеску за період з
21.01.2014 по 29.04.2014 (рішення № ).

Проте, як встановлено судом, позивачем
своєчасно та у повному обсязі сплачено
суму страхових внесків за вказаний
період, що підтверджується наявними в
матеріалах справи фотокопіями
платіжних доручень: від 11.10.2013 №
Р24А83103 у сумі 1 194,03 грн.
та від 19.01.2014 № Р24А14917 у сумі 1 218,67
грн.

Будь-яких доказів несвоєчасної або
неповної сплати відповідачем сум
страхових внесків відповідачем суду не
надано.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку відповідач як суб'єкт
владних повноважень не виконав
покладений на нього законом обов'язок і
не довів правомірність винесення
оскаржуваних рішень.

На підставі викладеного суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими, а тому позов підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

До позовної заяви позивачем додано
докази сплати судового збору у сумі
182,70 грн. (квитанція від 02.06.2014 №
7852342-1), які підлягають стягненню з
Державного бюджету України на її
користь.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 94, 122, 128, 158-163, 167,
257 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
рішення Броварської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області від 12.05.2014 № та
№ .

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3)
судові витрати в сумі 182 (сто вісімдесят
дві) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Лапій С.М.