Справа № 2/а/0417/336/2012
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 травня 2014 рокусправа № 2/а/0417/336/2012

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко О.А.
Туркіної Л.П.

розглянувши у письмовому провадженні в
місті Дніпропетровську апеляційну
скаргу ОСОБА_1

на постанову Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
18 грудня 2012 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Індустріальної
районної у місті ради про зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
щорічну допомогу на оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2012 року позивач звернувся
до суду з позовом до відповідача, в
якому просив зобов'язати відповідача
надати довідку про розмір нарахованої
йому щорічної допомоги на оздоровлення
за 2012 рік; визнати дії Управління праці
та соціального захисту населення
Індустріального районної у місті ради
протиправними щодо виплати не в
повному обсязі щорічної допомоги на
оздоровлення за 2012 рік; зобов'язати
Управління праці та соціального
захисту населення Індустріального
районної у місті ради зробити
перерахунок та виплатити щорічну
допомогу на оздоровлення згідно ст. 48.
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2012 рік в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат, а також
зобов'язати відповідача виконати
постанову суду негайно відповідно до
ст. 256 КАС України. В позові посилався на
те, що відповідачем в 2012 році йому
нараховано допомогу на оздоровлення у
розмірі 120 грн., що є нижчим, ніж це
передбачено ст. 48 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 18 грудня
2012 року, прийнятою у скороченому
провадженні, у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1
відмовлено. Свою позицію суд першої
інстанції обґрунтував тим, що з 01.01.2012
року набрав чинності ЗУ «Про Державний
бюджет України на 2012 рік», прикінцевими
положеннями якого встановлено, що у 2012
році норми і положення статей 20, 21, 23, 30,
31, 37, 37, 48, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються в порядку та розмірах,
встановлених КМУ, виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2012 рік.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
18 грудня 2012 року та задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовано тим, що на момент
виникнення спірних правовідносин не
існувало жодних інших
нормативно-правових актів, окрім ст. 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" в
первинній редакції. В 2012 році
нормативні акти Кабінету Міністрів
Украйни з приводу встановлення
розмірів виплат одноразової допомоги
на оздоровлення особам, визначеним ст.
48 Закону, не приймалися. Отже, виплати
повинні здійснюватися у відповідності
з ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів апеляційної інстанції
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи із
наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ОСОБА_1 має
статус учасника ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії та йому встановлена друга
група інвалідності.

Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» №796
учасники ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС мають право на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення, яка виплачується в таких
розмірах: інвалідам I і II групи - п'ять
мінімальних заробітних плат; інвалідам
III групи, дітям-інвалідам - чотири
мінімальні заробітні плати; учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС; 2 категорії - п'ять
мінімальних заробітних плат; учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС; 3 категорії - три
мінімальні заробітні плати. Розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Відповідно до листа відповідача від
23.11.2012 року № 2722, що міститься в
матеріалах справи (а.с. 3), відповідачем
щорічна допомога на оздоровлення за 2012
рік була нарахована та виплачена
позивачу в розмірі встановленому
Постановою КМУ від 12 липня 2005 року № 562.
Отже, при виплаті щорічної допомоги на
оздоровлення відповідач керувався
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562 "Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Положенням Закону України "Про
Державний бюджет України на 2012 рік"
встановлено, що у 2012 році норми і
положення ст.48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

Проте, в 2012 році нормативні акти
Кабінету Міністрів України з приводу
встановлення розмірів виплат
одноразової допомоги на оздоровлення
особам, визначеним ст. 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" не
приймалися.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що у 2012 році
нарахування одноразової допомоги на
оздоровлення повинно здійснюватися
відповідно до ст. 48 Закону "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Застосування відповідачем положень
постанови Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562 при нарахуванні
одноразової допомоги на оздоровлення
суперечить положенням ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 796 та не може бути
віднесено до реалізації права
визначеного Законом України "Про
Державний бюджет України на 2012 рік".

Вказане не протирічить і висновкам
рішенням Конституційного суду України
від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, оскільки
Кабінет Міністрів України своїм правом
на визначення розмірів одноразової
допомоги на оздоровлення у 2012 році не
скористався.

Враховуючи вищевикладене, та з огляду
на пріоритетність Законів над
підзаконними актами,відповідач
повинен був нарахувати та виплатити
позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення у 2012 році в розмірі
встановленому ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, висновки суду першої
інстанції щодо виплати відповідачем
щорічної одноразової допомоги на
оздоровлення позивачу, у розмірі
передбаченому чинним законодавством є
помилковими та не відповідають нормам
матеріального права.

Суд апеляційної інстанції також
бере до уваги, що позивачем в позові
також були поставлені вимоги про
зобов'язання відповідача надати
довідку про розмір нарахованої йому
щорічної допомоги на оздоровлення за
2012 рік, та про зобов'язання відповідача
виконати постанову суду негайно
відповідно до ст. 256 КАС України.
Натомість, інформація про розмір
допомоги позивачу на оздоровлення
міститься в матеріалах справи (а.с. 3) -
лист від 23.11.2012 року № 2722; отже дана
вимога задоволенню не підлягає. Щодо
зобов'язання відповідача негайного
виконання рішення суду відповідно до
ст. 256 КАС України, то суд апеляційної
інстанції зазначає, що позивач не
послався на відповідний пункт вказаної
статті згідно якого просить
зобов'язати відповідача виконати
постанову суду негайно. При цьому, в
силу, положень п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України
негайно виконуються постанови суду про
присудження виплати пенсій, інших
періодичних платежів з Державного
бюджету України або позабюджетних
державних фондів - у межах суми
стягнення за один місяць. Однак, в
даному позові не ставиться питання про
виплату пенсії, а ставиться питання про
щорічну допомогу на оздоровлення.
Також в силу положення останнього
абзацу ч. 1 ст. 256 КАС України, Негайно
також виконуються постанови суду,
прийняті в порядку скороченого
провадження у адміністративних
справах, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5, 6
частини 1 статті 183-2 КАС України.
Натомість, дана категорія справ до
пунктів 1, 3, 4, 5, 6 частини 1статті 183-2 КАС
України не відноситься. Отже, вказані
вимоги задоволенню не підлягають.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, апеляційну
скаргу слід задовольнити частково,
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову постанови
про часткове задоволення позовних
вимог.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 202, 205, 207
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 18 грудня
2012 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати дії Управління праці та
соціального захисту населення
Індустріальної районної у місті ради
щодо нарахування та виплати ОСОБА_1
щорічної допомоги на оздоровлення за
2012 рік у розмірі меншому, ніж
передбачено ст.48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" -
неправомірними.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Індустріальної районної у місті ради
здійснити перерахунок та виплатити
ОСОБА_1 щорічну допомогу на
оздоровлення за 2012 рік, у
відповідності до ст.48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
чорнобильської катастрофи" в розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат, з
урахуванням виплачених сум.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Постанова апеляційної інстанції
відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
О.А. Проценко

Суддя:
Л.П. Туркіна