Справа № 816/2792/14
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року 16:21м. ПолтаваСправа
№ 816/2792/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю:

секретарі судового засідання -
Петренко О.В.,

представників позивача - Калини О.І. та
Таращенка В.І.,

представника відповідача - Штанько М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Обласного комунального
виробничого підприємства теплового
господарства "Лубнитеплоенерго" до
Полтавського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності про
визнання протиправним та скасування
рішення, -

В С Т А Н О В И В:

17 липня 2014 року Обласне комунальне
виробниче підприємство теплового
господарства "Лубнитеплоенерго"
(надалі - позивач) звернулось до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Полтавського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
(надалі - відповідач, Відділення Фонду)
про визнання протиправним та
скасування рішення від 04 червня 2014 року
№ 140 про повернення коштів фонду та
застосування фінансових санкцій за
порушення законодавства про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на незгоду з оскаржуваним
рішення, оскільки воно винесено
необґрунтовано та безпідставно.
Вказував на те, що надання
застрахованим особам, путівок на
санаторно-курортне лікування, які
придбані за рахунок профспілкових
внесків /тобто кошти фактично були
утримані із заробітної плати членів
профспілки/, здійснено у відповідності
до Порядку отримання застрахованими
особами і членами їх сімей
санаторно-курортного лікування, що
сплачується за рахунок коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, затвердженого
Постановою правління Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності від 25.02.2009 №12
(надалі по тексту - Порядок №12).

Відтак, вимоги щодо повернення
позивачем коштів в сумі 64 503,60 грн та
сплати штрафу в сумі 32 251,80 грн є
безпідставними та необґрунтованими, а
тому оскаржуване рішення -
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню.

Представники позивача у судовому
засіданні вимоги позовної заяви
підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував,
посилаючись на правомірність та
обґрунтованість оскаржуваного
рішення. Вказувала на те, що позивачем
було порушено пункт 4.14 Порядку №12, який
передбачає, що за відсутності
квитанції до прибуткового касового
ордера або квитанції про часткову
оплату вартості путівки застрахованій
особі путівка не видається. Проте, в
порушення вказаної норми, позивачем
надано працівникам підприємства
санаторно-курортні путівки без
наявності квитанції до прибуткового
касового ордеру або квитанції про
часткову оплату вартості путівки, у той
час як застрахованими особами не було
сплачено 20% вартості таких путівок.
Відповідно до пункту 6.2 Порядку №12,
сума витрат Фонду за путівки, що видані
з порушенням цього Порядку, не
приймаються до заліку та
відшкодовується за рахунок
страхувальника. З огляду на викладені
вище обставини, позивачем було
порушено порядок надання
застрахованим особам
санаторно-курортних путівок, а відтак
понесені Фондом витрати в сумі 64 503,60
грн підлягають відшкодуванню
страхувальником.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
вивчивши та дослідивши наявні в
матеріалах справи документи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
встановив наступне.

Судом встановлено, що Державна
фінансова інспекція в Полтавській
області листом від 15.05.2014 № 16-04-3-14/3911
повідомила Полтавське обласне
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, що під час зустрічної
звірки в Обласному комунальному
виробничому підприємстві теплового
господарства «Лубнитеплоенерго»
встановлено ознаки порушення
законодавства, що належать до
компетенції органів Фонду /а.с.95/.

В період з 22 по 23 травня 2014 року
відповідно до наказу від 21.05.2014 № 90 та
за направленням від 21.05.2014 № 274
головним спеціалістом
контрольно-ревізійного відділу
виконавчої дирекції Полтавського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності було проведено
позапланову перевірку правомірності
видачі та використання путівок на
санаторно-курортне лікування
працівникам та членам їх сімей
Обласного комунального виробничого
підприємства теплового господарства
«Лубнитеплоенерго» за період з 01.10.2011
по 28.02.2014 /а.с. 104-105/.

За результатами вказаної перевірки
відповідачем було складено акт від
23.05.2014, яким встановлено порушення
підприємством вимог пункту 3 частини
другої статті 27, частини першої статті
47 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» від
18.01.2001 р. №2240-111 (надалі по тексту - Закон)
/а.с.6-7/.

Встановлено, що путівки на
санаторно-курортне лікування були
надані позивачем працівникам
підприємства - застрахованим особам за
відсутності квитанцій до прибуткового
касового ордеру, квитанцій або
платіжних доручень про часткову оплату
вартості путівки.

З огляду на викладене, Фонд дійшов
висновку, що неправомірні витрати за
таким порушенням складають 64 503,60 грн,
тобто вартість санаторно-курортного
лікування за мінусом частково
сплачених сум у розмірі 20% вартості
путівок застрахованими особами, які
скористалися ними.

Також Фонд дійшов висновку, що Обласне
комунально виробниче підприємство
теплового господарства
«Лубнитеплоенерго» зобов'язане
сплатити 50 % встановлених
неправомірних, як на думку відповідача,
витрат, як штраф за порушення порядку
використання страхових коштів.

У зв'язку з виявленими порушеннями,
відповідачем було прийнято рішення №
140 від 04.06.2014 про повернення коштів
Фонду суми неправомірних витрат на
загальну суму 96 755,40 грн, з яких
неправомірні витрати становлять 64 503,60
грн та штраф у розмірі 50% неправомірно
витрачених коштів в сумі - 32 251,80 грн
/а.с.9/.

Позивач не погодився з вказаним
рішенням та оскаржив його до
Виконавчої дирекції відділення Фонду
/а.с.10-11/.

04.07.2014 рішенням Виконавчої дирекції
відділення Фонду про результати
розгляду скарги Обласному
комунальному виробничому підприємству
теплового господарства
«Лубнитеплоенерго» відмовлено у
задоволенні скарги повністю /а.с.12-13/.

Позивач не погодився зі вказаним
рішенням в частині зобов'язання
Обласного комунального виробничого
підприємства теплового господарства
«Лубнитеплоенерго» повернути Фонду
кошти в сумі 64 503,60 грн та в частині
застосованого штрафу у розмірі 50%
витрачених коштів в розмірі 32 251,80 грн
за порушення порядку використання
страхових коштів, та звернувся до суду
з вимогою про його скасування.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному
рішенню та перевіряючи його на предмет
відповідності вищевказаним критеріям,
суд виходить з наступного.

Основним завданням адміністративного
судочинства відповідно до частини 1
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України є захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб, прав
та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням» право на
матеріальне забезпечення та соціальні
послуги за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням, мають
застраховані громадяни України,
іноземці, особи без громадянства та
члени їх сімей, які проживають в
Україні, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 34
вказаного Закону, за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
надаються такі види матеріального
забезпечення та соціальних послуг -
забезпечення оздоровчих заходів
(оплата путівок на санаторно-курортне
лікування застрахованим особам та
членам їх сімей, до дитячих оздоровчих
закладів, утримання
санаторіїв-профілакторіїв, надання
соціальних послуг у позашкільній
роботі з дітьми, у тому числі придбання
дитячих новорічних подарунків) (статті
47,48 цього Закону).

Згідно частини 1 та абзацу 1 частини 3
статті 50 вказаного Закону матеріальне
забезпечення та соціальні послуги за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
застрахованим особам, зазначеним у
частині першій статті 6 цього Закону,
призначаються та надаються за основним
місцем роботи (крім видів
матеріального забезпечення,
передбачених пунктами 1, 2 статті 34
цього Закону, яке надається за основним
місцем роботи та за сумісництвом у
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України).

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті
27 Закону, страхувальник зобов'язаний
надавати та оплачувати застрахованим
особам у разі настання страхового
випадку відповідний вид матеріального
забезпечення та соціальних послуг
відповідно до цього Закону.

Згідно із частиною 1 статті 47 Закону,
для забезпечення відновлення здоров'я
застрахована особа та члени її сім'ї (а
також особа, яка навчається у вищому
навчальному закладі) мають право на
отримання санаторно-курортного
лікування, оздоровлення в
спеціалізованих оздоровчих закладах (у
тому числі дитячих) у межах асигнувань,
установлених бюджетом Фонду на
зазначені цілі, та в порядку і на
умовах, визначених правлінням Фонду.

Рішення про призначення матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг приймається комісією
(уповноваженим) із соціального
страхування, що створюється
(обирається) на підприємстві, в
установі, організації, до складу якої
входять представники адміністрації
підприємства, установи, організації та
застрахованих осіб (виборних органів
первинної профспілкової організації
(профспілкового представника) або
інших органів, які представляють
інтереси застрахованих осіб).

Умови отримання застрахованими
особами і членами їх сімей (а також
особами, які навчаються у вищому
навчальному закладі)
санаторно-курортного лікування,
сплаченого за рахунок коштів Фонду,
встановлені Порядком отримання
застрахованими особами і членами їх
сімей санаторно-курортного лікування,
що сплачується за рахунок коштів
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, затвердженого
постановою правління Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності від 25.02.2009 №12 (по
тексту - Порядок №12), норми якого
відповідно до частини другої статті 10
Закону № 2240 є обов'язковими для
виконання всіма страхувальниками та
застрахованими особами.

Згідно із частини першої статті 22
Закону № 2240 часткова плата за путівки
на санаторно-курортне лікування
перераховується страхувальниками до
органу Фонду, який надав путівку, в
порядку, встановленому правлінням
Фонду.

За нормами пункту 4.13 Порядку № 12
часткова оплата вартості путівки до
санаторію вноситься до каси
страхувальника за основним місцем
роботи застрахованої особи, а при
відсутності каси - через установу банку
на транзитний рахунок органу Фонду за
місцем обліку страхувальника.

Відповідно до пункту 4.14 Порядку № 12 за
відсутності квитанції до прибуткового
касового ордера або квитанції про
часткову оплату вартості путівки
застрахованій особі путівка не
видається.

Дата видачі страхувальником путівки
застрахованій особі під її підпис про
отримання фіксується у графі 14 журналу
обліку путівок до санаторно-курортних
закладів за формою Ф 13-ФСС з ТВП,
затвердженою додатком 3 до Порядку 12.
Ведення журналу форми Ф 13-ФСС з ТВП є
обов'язковим відповідно до вимог
пункту 3.3 Порядку № 12.

Як встановлено у ході розгляду справи
та підтверджено її матеріалами, за
період з 01.10.2011 по 28.02.2014 підприємством
позивача отримано та використано 29
санаторно-курортних путівок. Путівки
зареєстровані в журналі обліку путівок
по мірі надходження, надавалися
працівникам по рішенню комісії із
соціального страхування в період
відпусток, на підставі заяв, медичних
довідок та платіжних доручень про
часткову оплату вартості путівок,
окрім путівок №№ 215535, 103742, 322917, 107801, 021111,
96, 000326, 001129, 027044, 026962, 019954, 01423, 001424,
012503:

1. Путівка № 215535 видана ОСОБА_4 21.12.2011.
Часткова оплата застрахованою особою
вартості путівки перерахована
Підприємством на рахунок Фонду
соцстраху 28.12.2011;

2.Путівка№ 103742 видана ОСОБА_5 14.05.2012.
Часткова оплата застрахованою особою
вартості путівки перерахована
Підприємством на рахунок Фонду
соцстраху 15.05.2012;

3.Путівка № 322917 видана ОСОБА_6 20.06.2012.
Часткова оплата застрахованою особою
вартості путівки перерахована
Підприємством на рахунок Фонду
соцстраху 22.06.2012;

4.Путівка № 107801 видана ОСОБА_7 21.11.2012.
Часткова оплата застрахованою особою
вартості путівки перерахована
Підприємством на рахунок Фонду
соцстраху 22.11.2012;

5.Путівка № 021111 видана ОСОБА_8 21.11.2012.
Часткова оплата застрахованою особою
вартості путівки перерахована
Підприємством на рахунок Фонду
соцстраху 22.11.2012;

6.Путівка№ 000496 видана ОСОБА_9 21.12.2012.
Часткова оплата застрахованою особою
вартості путівки перерахована
Підприємством на рахунок Фонду
соцстраху 26.12.2012;

7.Путівка № 185496 видана ОСОБА_10 25.12.2012.
Часткова оплата застрахованою особою
вартості путівки перерахована
Підприємством на рахунок Фонду
соцстраху 26.12.2012;

8.Путівка № 000326 видана ОСОБА_11 23.04.2013.
Часткова оплата застрахованою особою
вартості путівки перерахована
Підприємством на рахунок Фонду
соцстраху 25.04.2013;

9.Путівка № 001129 видана ОСОБА_12 23.04.2013.
Часткова оплата застрахованою особою
вартості путівки перерахована
Підприємством на рахунок Фонду
соцстраху 25.04.2013;

10.Путівка № 026962 видана ОСОБА_13 23.07.2013.
Часткова оплата застрахованою особою
вартості путівки перерахована
Підприємством на рахунок Фонду
соцстраху 24.07.2013;

11.Путівка № 027044 видана ОСОБА_14 05.08.2013.
Часткова оплата застрахованою особою
вартості путівки перерахована
Підприємством на рахунок Фонду
соцстраху 13.08.2013;

12.Путівка № 019954 видана ОСОБА_15 16.09.2013.
Часткова оплата застрахованою особою
вартості путівки перерахована
Підприємством на рахунок Фонду
соцстраху 19.09.2013;

І3.Путівка № 001423 видана ОСОБА_16 21.11.2013.
Часткова оплата застрахованою особою
вартості путівки перерахована
Підприємством на рахунок Фонду
соцстраху 22.11.2013;

14.Путівка № 001424 видана ОСОБА_17 21.11.2013.
Часткова оплата застрахованою особою
вартості путівки перерахована
Підприємством на рахунок Фонду
соцстраху 22.11.2013;

15.Путівка № 12503 видана ОСОБА_18 21.11.2013.
Часткова оплата застрахованою особою
вартості путівки перерахована
Підприємством на рахунок Фонду
соцстраху 22.11.2013.

Так як, у журналі обліку путівок до
санаторно-курортних закладів
страхувальника, у графі 12 «Номер і дата
ордеру (квитанції)» розділу «Часткова
сплата вартості путівок» записи
відсутні, перевіряючим для визначення
дати часткової сплати вартості путівок
застрахованою особою, взято до уваги
платіжні доручення позивача, які
свідчать лише про дату перерахування
підприємством коштів до Фонду, а не про
джерело та дату надходження
підприємству часткової оплати
вартості путівки від застрахованих
осіб.

Приймаючи оскаржуване рішення,
відповідач виходив з того, що Обласним
комунальним виробничим підприємством
теплового господарства
«Лубнитеплоенерго» при наданні
санаторно-курортних путівок
застрахованим особам було порушено
пункт 4.14 Порядку №12, оскільки такі
путівки працівникам видано за
відсутності квитанції до прибуткового
касового ордера або квитанції про
часткову оплату вартості путівки.
Таким чином, як на думку Виконавчої
дирекції Полтавського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, позивачем було
порушено порядок використання
страхових коштів, що згідно з частиною 1
статті 30 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
передбачає повернення витрачених
страхових коштів Фонду у повному
обсязі та накладення на страхувальника
штрафу у розмірі 50 відсотків такої
суми.

Суд знаходить зазначені висновки
відповідача правомірними та
обґрунтованими, а рішення №140 від 04.06.2014
про повернення коштів Фонду - таким, що
не підлягає скасуванню, з огляду на
наступне.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням», часткова
плата за путівки на санаторно-курортне
лікування перераховується
страхувальниками до органу Фонду, який
надав путівку, в порядку, встановленому
правлінням Фонду.

Згідно пункту 4.14 Порядку №12, за
відсутності квитанції до прибуткового
касового ордера або квитанції про
часткову оплату вартості путівки
застрахованій особі путівка не
видається.

Як передбачено пунктом 4.13 Порядку №12,
часткова оплата вартості путівки до
санаторію вноситься до каси
страхувальника за основним місцем
роботи застрахованої особи, а при
відсутності каси - через установу банку
на транзитний рахунок органу Фонду за
місцем обліку страхувальника.

Як вбачається з матеріалів справи
рішеннями профспілкового комітету і
адміністрації підприємства позивача
встановлено порядок часткової оплати
вартості зазначених путівок
застрахованими особами, а саме: шляхом
утримання коштів із заробітної плати
членів профспілки за рахунок
відрахувань профкому професійних
внесків /а.с.14-25; 41-50/.

Як визнається у позовній заяві,
всупереч пункту 4.13 Порядку № 12 та
незважаючи на норми частини другої
статті 10, частини першої статті 22
Закону № 2240, позивачем самостійно
встановлено інший порядок внесення
часткової оплати вартості путівки: за
рахунок профспілкових внесків,
утриманих із заробітної плати. Тобто
фактично за рахунок коштів, які
знаходяться у позивача, а не за рахунок
коштів застрахованих осіб, які
безпосередньо отримали путівки.

Посилання позивача на те, що датою
внесення часткової оплати вартості
путівки слід вважати дату протоколу
профкому, є безпідставними, оскільки
утримані із заробітної плати
профспілкові внески перед їх
перерахуванням на рахунок органу Фонду
не вносилися до каси, що пояснюється
відсутністю квитанцій до прибуткових
касових ордерів. Про часткову оплату
позивачем, а не застрахованими особами
вартості путівок свідчать платіжні
доручення.

Аналізуючи в ході перевірки дані
платіжних доручень про дату внесення
часткової оплати вартості путівок із
датами видачі путівок, відображеними у
журналі форми Ф 13-ФСС з ТВП та
засвідченими підписами про отримання,
було встановлено, що 15 путівок для
санаторно-курортного лікування були
видані застрахованим особам без
квитанції до прибуткового касового
ордеру або квитанції про часткову
оплату, тобто раніше від перерахування
коштів у розмірах часткової оплати
вартості цих путівок на рахунок органу
Фонду за місцем обліку Позивача. Копії
сторінок журналу форми Ф 13-ФСС з ТВП
знаходяться в матеріалах справи
/а.с.26-40;106-108/.

Видаткові накладні, на які позивач
посилається як на докази інших дат
видачі путівок застрахованим особам,
під час перевірки представникам Фонду
не пред'являлися, про що свідчить
пояснювальна записка від 02.06.2014
головного спеціаліста
контрольно-ревізійного відділу
виконавчої дирекції позивача ОСОБА_19
/а.с.109/.

Окрім того, Лубенською об'єднаною
державною фінансовою інспекцією в ході
зустрічної звірки у позивача обсягу і
якості операцій та розрахунків із
відповідачем використовувалися, як
зазначено в довідці зустрічної звірки,
журнали обліку путівок, а також
первинні бухгалтерські документи, до
категорії яких належать накладні.
Довідкою від 29.04.2014 № ОІ-21/190-з
зафіксовані дати видачі путівок, які
співпадають із відомостями журналу
форми Ф 13-ФСС з ТВП. Довідка від 29.01.2014 №
ОІ-21/190-з підписана директором та
головним бухгалтером позивача, що
підтверджує той факт, що на час
перевірки органами Державної
фінансової інспекції України занесені
до журналу форми Ф 13-ФСС з ТВП дати
видачі путівок визнавалися позивачем,
про інші дати видачі путівок не
зауважувалося /а.с.96-97/.

Таким чином позивач 15 путівок (№ 215535, №
103742, № 322917, № 107801, № 021111, № 00496, № 185496, №
000326, №001129, № 027044, № 026962, № 019954, № 001423, №
001424, № 12503) видав застрахованим особам
без наявності квитанції до
прибуткового касового ордеру або
квитанції про часткову оплату вартості
путівки, чим порушив пункт 4.14 Порядку №
12. Згідно із пунктом 6.2 Порядку № 12 сума
витрат Фонду за путівки, що видані з
порушенням цього Порядку, не
приймається до заліку та
відшкодовується за рахунок
страхувальника. Витрати Фонду за
путівки, видані позивачем з порушенням
Порядку № 12, склали 64503,60 грн.

У свою чергу суд звертає увагу на те, що
пунктом 4.13 Порядку №12 передбачено
чітку процедуру оплати часткової
вартості санаторно-курортної путівки,
зокрема до каси страхувальника за
основним місцем роботи застрахованої
особи, а при відсутності каси - через
установу банку на транзитний рахунок
органу Фонду за місцем обліку
страхувальника. Вказаним Порядком не
передбачено оплату часткової вартості
путівки шляхом утримання суми із
заробітної плати застрахованої особи,
взаємозаліком або іншим способом.

Таким чином, враховуючи вищевикладені
неспростовані факти та норми, які
регулюють спірні правовідносини, суд
доходить висновку, що підприємство
позивача надало санаторно-курортні
путівки своїм працівникам без
наявності квитанції до прибуткового
касового ордера або квитанції про
часткову оплату вартості путівки, чим
порушило пункт 4.14 Порядку №12. А тому
має місце порушення позивачем порядку
використання страхових коштів
(вартості наданих соціальних послуг),
наданих Фондом.

Відповідно до пункту 6.2 Порядку №12,
сума витрат Фонду за путівки, що видані
з порушенням цього Порядку, не
приймаються до заліку та
відшкодовується за рахунок
страхувальника.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням»,
страхувальники та інші отримувачі
страхових коштів у разі порушення
порядку використання страхових коштів
відшкодовують Фонду в повному обсязі
неправомірно витрачену суму страхових
коштів та/або вартість наданих
соціальних послуг і сплачують штраф у
розмірі 50 відсотків такої суми.

З огляду на імперативні приписи
вказаної норми та порушення позивачем
порядку використання страхових коштів,
суд дійшов висновку про
обґрунтованість та правомірність
рішення №140 від 04.06.2014 про повернення
коштів Фонду в частині зобов'язання
Обласного комунального виробничого
підприємства теплового господарства
«Лубнитеплоенерго» повернути на
користь Фонду страхові кошти в сумі 64
503,60 грн та в частині накладення штрафу
у розмірі 50 % від такої суми, а саме 32 251,80
грн Відтак, оскаржуване рішення
скасуванню не підлягає.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого адміністративного
суду України від 21.05.2014 по справі №
К/800/16945/14.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку відповідач
довів, що він діяв на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
чинним законодавством України, та
прийняте ним рішення є правомірним, у
свою чергу позивач належних доказів на
підтвердження обґрунтованості своїх
позовних вимог суду не надав.

З огляду на вищевикладене, суд
перевіривши матеріали справи, оцінивши
надані докази, дійшов висновку, що
позовні вимоги є не обґрунтованими та
задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7-11, 71, 160-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Обласного комунального
виробничого підприємства теплового
господарства "Лубнитеплоенерго" до
Полтавського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності про
визнання протиправним та скасування
рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання апеляційної
скарги до Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд.

Повний текст постанови
виготовлено 16 вересня 2014 року.

Суддя
І.Г. Ясиновський