Справа № 816/2352/14
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 р.Справа № 816/2352/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Бершова Г.Є. , Бегунца А.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 06.08.2014р. по
справі № 816/2352/14

за позовом Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1

до Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

18 червня 2014 року позивач, Фізична особа
- підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач
або ФО-П ОСОБА_1), звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області (надалі - відповідач або КОДПІ),
в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення від
26.05.2014 № , яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання на
загальну суму 11 332,75 грн., з яких за
основним платежем - 9 195,00 грн, за
штрафними (фінансовими)санкціями - 2 137,75
грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
посилалися на незгоду із висновками
документальної планової виїзної
перевірки КОДПІ, що набрала форму акту
від 07.05.2014 № 1323/16-03-17-01-10/НОМЕР_2.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 06.08.14 року
позов Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення
задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення - рішення від
26.05.2014 № , яким позивачу збільшено
грошове зобов'язання з податку на
додану вартість у загальному розмірі 11
332,75 грн., з яких за основним платежем -
9195 грн., та штрафні (фінансові) санкції -
2137,75 грн.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати вказану постанову та
прийняти нову, якою відмовити позивачу
у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті рішення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного, на його думку, вирішення
спору судом першої інстанції.

У відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС
України, колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу у порядку
письмового провадження за наявними у
справі доказами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) зареєстрована в якості
фізичної особи - підприємця виконавчим
комітетом Кременчуцької міської ради
Полтавської області 14.06.2000 (а.с. 8 т.1).

Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців НОМЕР_3 основним
видом економічної діяльності, яка
здійснюється позивачем за КВЕД є 47.30 -
роздрібна торгівля пальним (а.с. 239 т.2) .

Позивач перебуває на податковому
обліку в КОДПІ з 20.06.2000 за № 6213 та є,
зокрема, платником податку на додану
вартість згідно свідоцтва про
реєстрацію платником ПДВ НОМЕР_4,
виданого КОДПІ 28.02.2005, індивідуальний
податковий номер НОМЕР_2 (а.с. 9-10 т.1).

У період з 14.04.2014 по 28.04.2014 посадовими
особами КОДПІ на підставі наказу від
28.03.2014 № 1069 та направлень на перевірку
від 07.04.2014 № 977/16-03-17-01 проведено
документальну планову виїзну
перевірку ФО-П ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
01.01.2011 по 31.12.2013.

За наслідками перевірки складено акт
від 07.05.2014 № 1323/16-03-17-01-10/НОМЕР_2 (а.с. 14-44
т.1).

Перевіркою повноти визначення
податкових зобов'язань з ПДВ за
перевіряємий період встановлено їх
заниження на суму ПДВ 8 258 грн., в т.ч. по
періодах:

- в квітні 2011 на суму ПДВ 334 грн.;

- в травні 2011 на суму ПДВ 226 грн.;

- в липні 2011 на суму ПДВ 149 грн.;

- в серпні 2011 на суму ПДВ 204 грн.;

- у вересні 2011 на суму ПДВ 310 грн.;

- у жовтні 2011 на суму ПДВ 75 грн.;

- у листопаді 2011 на суму ПДВ 450 грн.;

- у грудні 2011 на суму ПДВ 70 грн.;

- в січні 2012 на суму ПДВ 898 грн.;

- в червні 2012 на суму ПДВ 33 грн.;

- в липні 2012 на суму ПДВ 465 грн.;

- в серпні 2012 на суму ПДВ 223 грн.;

- у вересні 2012 на суму ПДВ 434 грн.;

- в жовтні 2012 на суму ПДВ 198 грн.;

- в листопаді 2012 на суму ПДВ 430 грн.;

- в грудні 2012 на суму ПДВ 297 грн.;

- в січні 2013 на суму ПДВ 311 грн.;

- в березні 2012 на суму ПДВ 219 грн.;

- в квітні 2013 на суму ПДВ 264 грн.;

- в травні 2013 на суму ПДВ 524 грн.;

- в червні 2013 на суму ПДВ 144 грн.;

- в липні 2013 на суму ПДВ 295 грн.;

- в серпні 2013 на суму ПДВ 254 грн.;

- у вересні 2013 на суму ПДВ 238 грн.;

- в жовтні 2013 на суму ПДВ 567 грн.;

- в листопаді 2013 на суму ПДВ 388 грн.;

- в грудні 2013 на суму ПДВ 258 грн.

До таких висновків ревізори, що
здійснювали перевірку, дійшли на
підставі даних "Системи
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту по ПДВ в розрізі контрагентів",
згідно якої встановлено розбіжності
між сумами задекларованих податкових
зобов'язань ФО-П ОСОБА_1 та сумами
задекларованого податкового кредиту
її контрагентами-покупцями.

Перелік контрагентів із зазначенням
періодів та сум ПДВ, у яких та за
рахунок яких останніми сформовано
податковий кредит, за наслідками
господарських операцій із ФО-П ОСОБА_1
наведено у таблиці №1 на аркушах 17-18
акту перевірки (а.с. 30-31 т.1).

Зокрема, перевіркою повноти визначення
податкових зобов'язань позивачем у
перевіряємому періоді, встановлено, що
ФО-П ОСОБА_1 не включено до складу
податкових зобов'язань суму ПДВ 8 258
грн. з грошових коштів в розмірі 49 550, 16
грн., які надійшли протягом цього ж
періоду на розрахунковий банківський
рахунок підприємцю як оплата за
реалізоване паливо. В результаті чого
не відображено в додатках 5 до
податкових декларацій з ПДВ
контрагентів-покупців вказаних у вище
наведеній таблиці, у зв'язку з чим
виникли податкові розбіжності з ПДВ на
суму 8 258 грн. за перевіряємий період.

У той же час перевіркою встановлено, що
протягом перевіряємого періоду
контрагентами-покупцями було
сформовано та включено до складу
податкового кредиту суми ПДВ по
взаємовідносинам з ФО-П ОСОБА_1,
оскільки підприємцем було реалізовано
вказаним у наведеній таблиці № 1
підприємствам та установам, тобто
кінцевому споживачу (бензин, паливо).
Оплата за реалізоване паливо була
здійснена за готівку через РРО (касовий
апарат) та видано касові чеки, які не
перевищують 200 грн. за день (без
урахування податку) на підставі п. 201.11
ст. 201 Податкового кодексу України.

В результаті чого ФО-П ОСОБА_1 було
включено суми ПДВ в статтю "інші" до
своїх податкових зобов'язань за кожний
податковий звітний період, що
підтверджується додатком 5 до
податкових декларацій з ПДВ та
реєстром отриманих та виданих
податкових накладних, у зв'язку з чим
виникли податкові розбіжності з
податкових зобов'язань по ПДВ в звітних
податкових періодах між сумами
задекларованих позивачем податкових
зобов'язань та сумами податкового
кредиту її контрагентами-покупцями
(таблиця № 2 у акті перевірки на арк. 20-22
- а.с. 33-35 т.1).

На підставі наведеного, ревізори
дійшли висновку, що позивачем порушено
п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу
України, в результаті чого позивачем
занижено податкові зобов'язання з ПДВ
на суму 8 258 грн.

Також перевіркою повноти визначення
ФО-П ОСОБА_1 податкового кредиту за
перевіряємий період встановлено, що
позивачем неправомірно сформовано
податковий кредит на суму ПДВ 937 грн., у
зв'язку із не відображенням
контрагентами-постачальниками ФО-П
ОСОБА_1 в своїх податкових
зобов'язаннях за цей звітний період, а
саме:

- ТОВ "Електроприлад" (,
і.п.н. 7) подано декларацію з ПДВ за
лютий 2011, але не відображено
результати господарських
взаємовідносин із ФО-П ОСОБА_1 в своїх
податкових зобов'язаннях в цьому
періоді, таким чином за лютий 2011 ФО-П
ОСОБА_1 завищено свій податковий кредит
з ПДВ на суму 49 грн.;

- ППФ "Мега - Центр" (,
і.п.н. 34) подано декларацію з ПДВ за
червень 2011, але не відображено
результати господарських
взаємовідносин із ФО-П ОСОБА_1 в своїх
податкових зобов'язаннях в цьому
періоді, таким чином за червень 2011 ФО-П
ОСОБА_1 завищено свій податковий кредит
з ПДВ на суму 99 грн.;

- ТОВ "НД ЛТД" (, і.п.н.
89) подано декларацію з ПДВ за
березень 2012, але не відображено
результати господарських
взаємовідносин із ФО-П ОСОБА_1 в своїх
податкових зобов'язаннях в цьому
періоді, таким чином за березень 2012 ФО-П
ОСОБА_1 завищено свій податковий кредит
з ПДВ на суму 399 грн.;

- ПВКП "Оксамит" (, і.п.н.
27) подано декларацію з ПДВ за
квітень 2012, але не відображено
результати господарських
взаємовідносин із ФО-П ОСОБА_1 в своїх
податкових зобов'язаннях в цьому
періоді, таким чином за квітень 2012 ФО-П
ОСОБА_1 завищено свій податковий кредит
з ПДВ на суму 450 грн.

На підставі наведеного, ревізори
дійшли висновку, що позивачем порушено
п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу
України, у зв'язку з чим неправомірно
сформований кредит по ПДВ на загальну
суму 937 грн.

За наслідками зафіксованих
вищевказаним актом перевірки порушень
КОДПІ винесено податкове повідомлення
- рішення від 26.05.2014 № , яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання в загальному розмірі 11 332,75
грн, з яких за основним платежем - 9 195,00
грн, за штрафними (фінансовими)
санкціями - 2 137,75 грн.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що податковим
повідомленням - рішенням від 26.05.2014 №
порушено права та охоронювані
законом інтереси позивача у сфері
публічно-правових відносин, а тому
вказані рішення підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач здійснює діяльність з
роздрібного продажу пального на
належній їй на праві приватної
власності автозаправній станції за
адресою - АДРЕСА_1.

Свідоцтво про право власності № 1, що
посвідчує право приватно власності
ОСОБА_1 на три будівлі автозаправної
станції на 55 заправок за добу,
резервуарного парку, вбиральні за
вищевказаною адресою, видане на
підставі рішення Новогалещинської
селищної ради Козельщинського району
Полтавської області від 18.12.2001 № 169, яке
згідно реєстраційного напису на
правовстановлюючому документі
зареєстровано в Кременчуцькому бюро
технічної інвентаризації, занесене в
реєстрову книгу № Ан-1 за реєстровим №
13 від 25.12.2001 (а.с. 64 т.1).

В процесі своєї господарською
діяльності ФО-П ОСОБА_1 продаж пального
за готівку здійснює в тому числі через
реєстратор розрахункових операцій
(РРО) NД 797.02 заводський номер НД 02000783,
фіскальний номер , зареєстрований
згідно реєстраційного посвідчення №
від 24.12.2008 за адресою
господарської одиниці - АДРЕСА_1, сфера
застосування - АЗС (а.с. 63 т.1).

Як пояснювали представники позивача в
судовому засіданні у суді першої
інстанції ФО-П ОСОБА_1 для цілей
оподаткування застосовує касовий
метод, оскільки основним видом її
діяльності є роздрібний продаж
пального на належній їй АЗС через
реєстратор розрахункових операцій
(РРО) та безготівковий розрахунок.

Згідно п.п. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 ПКУ, касовий
метод для цілей оподаткування згідно з
розділом V цього Кодексу - метод
податкового обліку, за яким дата
виникнення податкових зобов'язань
визначається як дата зарахування
(отримання) коштів на банківський
рахунок (у касу) платника податку або
дата отримання інших видів компенсацій
вартості поставлених (або тих, що
підлягають поставці) ним товарів
(послуг), а дата виникнення права на
податковий кредит визначається як дата
списання коштів з банківського рахунку
(видачі з каси) платника податку або
дата надання інших видів компенсацій
вартості поставлених (або тих, що
підлягають поставці) йому товарів
(послуг).

За приписами пунктів 1.2, 2.6 Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою правління
Національного банку України від 15.12.2004
№ 637, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 13.01.2005 за № 40/10320,
оприбуткування готівки - це проведення
підприємствами і підприємцями обліку
готівки в касі на повну суму її
фактичних надходжень у касовій книзі,
книзі обліку доходів і витрат, книзі
обліку розрахункових операцій.

Відповідно до п. 1.2 вищевказаного
Положення, книга обліку розрахункових
операцій (КОРО) - прошнурована і
належним чином зареєстрована в органах
державної податкової служби України
книга, що містить щоденні звіти , які
складаються на підставі відповідних
розрахункових документів щодо руху
готівкових коштів, товарів (послуг).

Згідно довідки про реєстрацію книги
обліку розрахункових операцій № ,
виданої КОДПІ 24.12.2008, відповідачем
здійснено реєстрацію книги обліку
розрахункових операцій для
використання на АЗС за адресою -
АДРЕСА_1 з реєстратором розрахункових
операцій NД 797.02 заводський номер НД
02000783, фіскальний номер , де
наведено перелік всіх зареєстрованих
книг за ФО-П ОСОБА_1 та встановленими
засобами контролю, а саме: № ВК 343007 -
дата реєстрації 24.12.2008, № ВК 725981 - дата
реєстрації 18.12.2009, № ВМ 297356 - дата
реєстрації 26.01.2011, № ВО 401285 - дата
реєстрації 10.02.2012, № ВП 676139 - дата
реєстрації 12.03.2013, № ВС 149844 - дата
реєстрації 13.03.2014 ( а.с. 62 т.1).

Згідно абзацу 2 пункту 201.11 ст. 201 ПКУ, у
разі використання платниками для
розрахунків із споживачами
реєстраторів розрахункових операцій
касовий чек повинен містити дані про
загальну суму коштів, що підлягає
сплаті покупцем з урахуванням податку,
та суму цього податку, що сплачується у
складі загальної суми.

Порядок обчислення та накопичення
реєстраторами розрахункових операцій
сум податку на додану вартість,
затверджено постановою Кабінету
Міністрів України від 20.12.2010 № 1224.

Так, вищевказаним Порядком
передбачено, що РРО повинен
забезпечувати друкування касового
чеку, який містить відомості про
загальну суму податку за кожною
позицією (групою товарів, послуг).

РРО повинен забезпечувати окреме
накопичення, внесення та зберігання у
фіскальній пам'яті сумарних денних
оборотів з реалізації товарів (надання
послуг) за кожною із ставок податку на
додану вартість та операцією,
звільненою від оподаткування чи такою,
що не є об'єктом оподаткування.
Загальна сума готівки, сплачувана
покупцем за придбані товари (надані
послуги), обчислюється як сума сукупної
вартості товарів (наданих послуг) за
всіма відповідними позиціями.

Загальна сума податку на додану
вартість за підсумками роботи протягом
дня дорівнює сумам ПДВ за кожною із
ставок, відображених у касових чеках, а
за період - за всі робочі дні в межах
зазначеного періоду.

Судом встановлено, що позивачем в
повному обсязі відображено обсяг
готівки в КОРО за кожен робочий день
перевіряємого періоду, що
підтверджується щоденно
роздруковуваними Z-звітами та обліком
руху готівки та сум розрахунків у
Розділі 2 КОРО (а.с. 149 - 237 т.3).

Порядок та правила формування
податкових зобов'язань з ПДВ та
податкового кредиту визначаються
розділом V Податкового кодексу України
(надалі - ПКУ або Кодекс).

Підпунктом 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПКУ
податкове зобов'язання визначено як
сума коштів, яку платник податків, у
тому числі податковий агент, повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податок або збір на підставі, в порядку
та строки, визначені податковим
законодавством (у тому числі сума
коштів, визначена платником податку у
податковому векселі та не сплачена в
установлений законом строк).

За приписами п. 187.1 ст. 187 вказаного
Кодексу датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Датою збільшення податкових
зобов'язань платника податку є дата,
визначена за правилами, встановленими
пунктом 187.1 статті 187 Кодексу.

У разі здійснення поставки товарів
(послуг) кінцевому споживачеві, із
застосуванням при проведенні
розрахунків РРО за щоденними
підсумками операцій виписується
податкова накладна, в якій суми
розрахунків за касовими чеками,
надрукованими протягом дня та суми ПДВ
за такими розрахунками зазначаються
загальною сумою, що відповідає
фактичній сумі виторгу та сумі ПДВ,
відображеній у Z-звіті.

Вищевказане передбачено пунктом 8.4
Порядку заповнення податкової
накладної, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
01.11.2011 № 1379, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за
№ 1333/20071 (що діяв у перевіряємому
періоді, втратив чинність на підставі
наказу Міністерства фінансів України
від 14.01.2014 № 4), згідно якого податкова
накладна виписується за щоденними
підсумками операцій (якщо податкова
накладна не була виписана на ці
операції) у разі, зокрема, здійснення
постачання товарів/послуг за готівку
кінцевому споживачеві (який не є
платником податку), а також надання
платнику податку касових чеків, які
містять суму поставлених
товарів/послуг, загальну суму
нарахованого податку (з визначенням
фіскального та податкового номерів
постачальника).

Обидва примірники такої податкової
накладної залишаються в особи, що її
виписала.

Зазначена податкова накладна
виписується на підставі показників РРО
(касових звітів), вноситься щоденний
підсумок обсягів проданих товарів з
урахуванням коштів як отриманих за
продані, так і виданих за повернуті
товари.

Облік виписаних податкових накладних
здійснюється у розділі ІІ Реєстру
виданих та отриманих податкових
накладних, зведені результати якого
відображаються у податкових
деклараціях платника податку.

Колегією суддів встановлено, що ФО-П
ОСОБА_1 щоденно за наслідками
роздрукованих Z-звітів виписувалися
податкові накладні на кінцевого
споживача, в яких в номенклатурі
поставки вказано - ітогова поставка за
готівку, а в графі особа - покупець -
кінцевий споживач (вибірково залучено
до матеріалів справи - а.с. 9-32 т.4).

Дані накладні обліковувалися
позивачем у розділі ІІ Реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних, зведені результати яких
відображені у податкових деклараціях
платника податку з ПДВ відповідних
звітних періодів.

Всі суми, отримані готівкою через РРО,
за наслідками оприбуткування в КОРО
обліковувалися позивачем на
бухгалтерському рахунку 361
(оборотно-сальдові відомості по цьому
рахунку вибірково залучено до
матеріалів справи - а.с. - 238-254 т.3, 1-8 т.4).

В результаті чого ФО-П ОСОБА_1 було
включено суми ПДВ в статтю "інші" до
своїх податкових зобов'язань за кожний
податковий звітний період, що
підтверджується додатками 5 до
податкових декларацій з ПДВ та
реєстрами отриманих та виданих
податкових накладних, що встановлено і
спірним актом перевірки.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що не було допущено заниження
суми податкових зобов'язань з ПДВ у
перевіряємому періоді на суму 8 258 грн.

Відповідач обґрунтовував зафіксоване
актом порушення розбіжністю з
податковими зобов'язаннями по ПДВ у
звітних податкових періодах між сумами
задекларованих позивачем податкових
зобов'язань та сумами податкового
кредиту її контрагентами-покупцями
(таблиця № 2 у акті перевірки на арк. 20-22
- а.с. 33-35 т.1), а саме в додатках 5 до
декларацій з ПДВ "Розшифровка
податкових зобов'язань та податкового
кредиту". Так, за твердженням
відповідача контрагентами - покупцями,
перелік яких наведено у таблиці № 2,
відображено податковий кредит із
зазначенням ФО-П ОСОБА_1 на підставі
касових чеків, виданих останньою, а ФО-П
ОСОБА_1 у розшифровці своїх податкових
зобов'язань не зазначає цих самих
контрагентів.

Однак, колегія суддів не погоджується
із вищевказаними доводами КОДПІ з
огляну на наступне.

Вимогами до фіскальних касових чеків,
що видаються покупцям через РРО, не
передбачено зазначення інформації про
отримувача цього чеку (покупця товару),
а тому продавець товару не володіє
інформацію про персоналізацію
покупців, що придбають товар за
готівку.

З огляду на зазначене, законодавцем
передбачено особливий порядок
обрахунку ПДВ при продажу товарів за
готівку, що описано судом вище.

Натомість контрагенти - покупці, які
отримують фіскальний касовий чек із
визначенням фіскального номера та
податкового номера постачальника
мають право у відповідності до п. 201.11
ст. 201 Податкового кодексу України.

Таким чином розшифровки податкових
зобов'язань постачальника товарів
(послуг) за готівку, що видає фіскальні
касові чеки і не володіє інформацією
про покупців-отримувачів цих чеків, а
також інформацією хто із отримувачів
має намір скористатися своїм правом на
включення суми ПДВ, сплаченої в ціні
товару за цим чеком, до складу свого
податкового кредиту відповідного
звітного періоду (оскільки далеко не
всі покупці формують свій податковий
кредит на підставі отриманих
фіскальних чеків), не можуть співпадати
із розшифровками податкового кредиту
контрагентів - покупців, які вирішили
скористатися своїм правом на включення
сум ПДВ до складу податкового кредиту
на підставі отриманого фіскального
чеку, в якому міститься вся необхідна
інформація про постачальника товару
(послуг).

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає помилковим висновок
КОДПІ про порушення позивачем п. 187.1 ст.
187 Податкового кодексу України, в
результаті чого відповідач дійшов
помилкового висновку про заниження
позивачем податкових зобов'язань з ПДВ
на суму 8 258 грн.

КОДПІ визначено належною метою для
винесення оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення притягнення
платника податків ФО-П ОСОБА_1 до
відповідальності за порушення
податкового законодавства. Разом з тим,
доводи відповідача про допущення
позивачем порушень податкового
законодавства були спростовані
останнім в ході судового розгляду, а
відтак податковий орган використав
своє повноваження без належної
(законної) мети, незаконно та
протиправно.

Отже, відповідачем порушено такий
критерій із переліку ч. 3 ст. 2 КАСУ, як "з
використанням повноважень з метою, з
якою це повноваження надано", що інакше
може бути сформульовано як принцип
використання повноваження з належною
метою. Належною є та мета, що визначена
в законі або випливає з його цілей.

А відтак, оскаржуване податкове
повідомлення - рішення є протиправним
та підлягає скасуванню в частині
збільшення позивачу грошового
зобов'язання з ПДВ за основним платежем
8 258 грн. та застосованих штрафних
(фінансових) санкцій на цю суму.

Щодо висновків КОДПІ про порушення
позивачем п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України, у зв'язку з чим
неправомірно сформований кредит по ПДВ
на загальну суму 937 грн., колегія суддів
дійшла наступних висновків.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198
Податкового кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Підставою для нарахування податкового
кредиту відповідно до п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України є
податкова накладна, яка повинна
містити обов'язкові реквізити,
визначені цією ж нормою.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
періоду (п. 198.3 ст. 198 ПКУ).

За приписами пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Як зазначалося вище, згідно п.п. 14.1.226 п.
14.1 ст. 14 ПКУ касовий метод для цілей
оподаткування згідно з розділом V цього
Кодексу - метод податкового обліку, за
яким дата виникнення податкових
зобов'язань визначається як дата
зарахування (отримання) коштів на
банківський рахунок (у касу) платника
податку або дата отримання інших видів
компенсацій вартості поставлених (або
тих, що підлягають поставці) ним
товарів (послуг), а дата виникнення
права на податковий кредит
визначається як дата списання коштів з
банківського рахунку (видачі з каси)
платника податку або дата надання
інших видів компенсацій вартості
поставлених (або тих, що підлягають
поставці) йому товарів (послуг).

Колегією суддів встановлено, що ФО-П
ОСОБА_1 (Орендар) у перевіряємому
періоді мала господарські
взаємовідносини із ТОВ "Електроприлад"
(Орендодавець) на підставі договору
оренди офісного приміщення від 01.03.2010
(а.с. 83-91 т.4), приміщення передано в
оренду згідно акту приймання - передачі
від 01.03.2010 (а.с. 92 т.4).

Так, виконання вищевказаного договору
у лютому 2011 було оформлено сторонами
наступними документами: акт здачі -
прийняття робіт (надання послуг) від
28.02.2011, рахунок фактура від 01.02.2011 № РН15,
податкова накладна від 28.02.2011 № 15 на
загальну суму 253,50 грн., в т.ч. ПДВ - 42,25
грн. (а.с. 78, 82 т.4).

Також цим же контрагентом згідно умов
договору було виставлено позивачу
рахунок від 21.02.2011 № РН21 за опалення
орендованого приміщення за період з
20.01.2011 по 18.02.2011 та видано податкову
накладну від 28.02.2011 № 21 на загальну суму
39,78 грн., в т.ч. ПДВ - 6,63 грн. (а.с. 79, 81 т.4).

Обидва рахунки були оплачені позивачем
згідно платіжного доручення від 25.02.2011
№ 26 із відміткою банку про списання
коштів з рахунку платника (а.с. 80 т.4).

За результатами вищевказаних
господарських взаємовідносин із ТОВ
"Електроприлад" позивачем включено
складу податкового кредиту у лютому 2011
року суму ПДВ у розмірі 49 грн. (ПДВ за
оренду приміщення 42,25 грн. + ПДВ за
опалення 6,63 грн.).

Також ФО-П ОСОБА_1 (Споживач) у
перевіряємому періоді мала
господарські взаємовідносини із ПП
"Фірма "Мега - Центр" (Постачальник) на
підставі договору на постачання
природного газу від 29.10.2007 із
додатковими угодами (а.с. 97-102 т.4).

Згідно пояснень представників
позивача в судовому засіданні ФО-П
ОСОБА_1 зазначений газ придбавався для
забезпечення опалення приміщення АЗС,
що їй належить.

Виконання вищевказаного договору за
квітень 2011 року сторонами оформлено
наступними документами: рахунок -
фактура від 08.04.2011 № СФ-0000723, акт
прийому передачі природного газу від
08.04.2011 та податкова накладна від 19.05.2011
№ 31 на загальну суму 236, 88грн., в т.ч. ПДВ -
39,48 грн. (а.с. 93-95 т.4).

Позивачем оплачено виставлений
рахунок платіжним дорученням від
19.05.2011 № 3214 із відміткою банку про
списання коштів з рахунку платника (а.с.
96 т.4).

За результатами вищевказаних
господарських взаємовідносин із ПП
"Фірма "Мега - Центр" позивачем включено
складу податкового кредиту у червні 2011
року суму ПДВ у розмірі 39 грн.

Крім того, позивачем у березні 2012 року у
спрощений спосіб (телефонним зв'язком)
укладено договір із ТОВ "НД ЛТД" на
поставку монітора TFT 5.6 та блоку
живлення ACDC 412/Uвих = 12V3А.

Виконання цього договору оформлено
сторонами рахунком - фактурою від 12.03.2012
№ НД-000116 та податковою накладною від
12.03.2012 № 16 на загальну суму 2395,60 грн., в
т.ч. ПДВ - 399,27 грн. (а.с. 103-105 т.4).

Даний рахунок оплачений позивачем
згідно виписки по особовому рахунку за
12.03.2012 із відміткою банку про списання
коштів з рахунку платника (а.с. 104 т.4).

Позивачем за результатами
вищевказаних господарських
взаємовідносин із ТОВ "НД ЛТД" включено
складу податкового кредиту у травні 2012
року суму ПДВ у розмірі 399,27 грн.

І насамкінець, ФО-П ОСОБА_1 (Покупець) у
перевіряємому періоді мала
господарські взаємовідносини із ПВКП
"Оксамит" (Продавець) на підставі
договору купівлі - продажу від 14.03.2012 №
140312 щодо постачання обладнання для АЗС,
а саме блоку живлення RUCELF UPO-1000-36-IL
(а.с.109-110 т.4).

Виконання цього договору оформлено
сторонами рахунком - фактурою від 14.03.2012
№ 140312 та податковою накладною від
14.03.2012 № 6 на загальну суму 2700 грн., в т.ч.
ПДВ - 450 грн. (а.с. 103-105 т.4).

Даний рахунок оплачений позивачем
згідно виписки по особовому рахунку за
14.03.2012 із відміткою банку про списання
коштів з рахунку платника (а.с. 108 т.4)

Позивачем за результатами
вищевказаних господарських
взаємовідносин із ПВКП "Оксамит"
включено складу податкового кредиту у
квітні 2012 року суму ПДВ у розмірі 450 грн.

Реальність проведення вищеописаних
господарських операцій та
використання їх результатів у
господарській діяльності позивача не
заперечується КОДПІ.

Відповідач обґрунтовував зафіксоване
актом порушення розбіжністю з
податковими зобов'язаннями по ПДВ у
звітних податкових періодах між сумами
задекларованих вищевказаними
контрагентами - постачальниками своїх
податкових зобов'язань та сумами
податкового кредиту, сформованого ФО-П
ОСОБА_1 за наслідками вищевказаних
господарських операцій. А саме
вказували, що ТОВ "Електроприлад", ПП
"Фірма "Мега - Центр", ТОВ "НД ЛТД" та ПВКП
"Оксамит" не відображено у складі своїх
податкових зобов'язань відповідних
податкових періодів результатів
господарських взаємовідносин із ФО-П
ОСОБА_1, що на думку податкового органу
позбавляє останню права формувати
податковий кредит з урахуванням даних
операцій.

Колегія суддів зазначає, що із аналізу
чинного законодавства вбачається, що
відповідальність платника податку має
індивідуальний характер, тому він не
несе відповідальності за дії інших
осіб. Якщо контрагент порушив
податкове законодавство, не забезпечив
належне ведення бухгалтерського
обліку, збереження первинних
бухгалтерських документів, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи. Така
відповідальність стосується кожного
окремого платника податку і не може
автоматично поширюватися на третіх
осіб, у тому числі на його контрагентів.
Зазначені обставини не є підставою для
позбавлення платника податку права на
формування податкового кредиту, якщо
останній є добросовісним платником
податків та має необхідні
документальні підтвердження їх
розміру.

З огляду на норми ст. 17 Закону України
"Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини", згідно якої суди застосовують
при розгляді справ Конвенцію про
захист прав людини та основоположних
свобод та практику Європейського суду
з прав людини, суд вважає за необхідне
врахувати також практику
Європейського суду з прав людини
(надалі - Суд) по розгляду податкових
спорів.

Так, по справі "БУЛВЕС" АД проти
Болгарії" від 22.01.2009 Суд у своєму
рішенні зазначив, що платник податків
не повинен відповідати за наслідки
невиконання постачальником своїх
зобов'язань зі сплати податків і як
наслідок повторно сплачувати ПДВ (прим.
суду - сплачений постачальнику як
непрямий податок в ціні поставлених
товарів, робіт чи послуг) та штрафні
санкції. На думку Суду такі вимоги є
надмірним тягарем для платника
податку, що порушує справедливий
баланс, який повинен підтримуватися
вимогами суспільного інтересу та
вимогами захисту права власності
(критерій пропорційності).

Інших порушень правил формування
податкових зобов'язань з ПДВ та
податкового кредиту КОДПІ не наведено,
а судом не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про недоведеність факту
порушення податкового законодавства з
боку позивача та про неправомірність
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

Суд першої інстанції належним чином
оцінив надані докази і на підставі
встановленого, обґрунтовано
задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
суду першої інстанції від 06.08.14 р.
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1
ст.198, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області
залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 06.08.2014р. по
справі № 816/2352/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Старостін
В.В.Судді(підпис) (підпис) Бершов Г.Є.
Бегунц А.О.