Справа № 872/8978/13
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2014-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 серпня 2014 рокусправа № 811/751/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чепурнова Д.В.

суддів:
Сафронової С.В. Поплавського В.Ю.

за участю секретаря судового
засідання: Надточія В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу
сільськогосподарського підприємства
«Золота Марія»

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від
29 березня 2013 року у справі за
адміністративним позовом приватного
сільськогосподарського підприємства
«Золота Марія» до Долинської
міжрайонної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ПСП «Золота Марія» звернулось з
вищевказаним позовом до суду в якому,
просило визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 08.02.13.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилалася на те, що визначаючи
спірним податковим повідомленням суму
санкцій (пені) в частині суми пені 166023,16
грн. податковим органом було пропущено
передбачений ст. 250 ГК України строк для
її застосування.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 29 березня
2013 року у задоволенні позову було
відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
ПСП «Золота Марія» подало апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просило
постанову суду скасувати та прийняти
нове рішення яким задовольнити позовні
вимоги.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не з'явились, про час
та місце слухання справи повідомлялися
належним чином, а тому відповідно до
ст. 41 КАС України фіксування судового
засідання не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
податковим органом проведено
позапланову виїзну перевірку ПСП
«Золота Марія» з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.10.10 по 30.10.12, та іншого
законодавства за період з 01.10.10 по 30.10.12,
за наслідками якої складено акт
перевірки №654/2200/33006292 від 26.12.12 р., яким
встановлено порушення позивачем ст.ст.
2, 4 Закону України «Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті», розрахунки неризедентом
проведено з порушенням терміну
розрахунків, встановленого чинним
законодавством, у зв'язку з чим
донараховано пені за порушення терміну
розрахунків у сфері ЗЕД у сумі 546 580,67
грн.; п.3 ст.13, п.2 ст.16 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю», ст.1 Указу Президента
України «Про невідкладні заходи щодо
повернення в Україну валютних
цінностей, що незаконно знаходяться за
її межами», п.2.3, п. 2.4 Порядку
застосування штрафних санкцій за
порушення валютного законодавства,
затвердженого наказом ДПА України №542
від 04.10.99, встановлено факт неподання
ПСП «Золота Марія» декларацій про
валютні цінності, доходи, майно, що
належать резиденту України і
знаходяться за її межами за 1 квартал 2011
року, за півріччя 2011 року, за півріччя
2012 року.

На підставі вказаного акту Долинською
МДПІ прийнято податкове
повідомлення-рішення форми «У» №
від 08.02.13, яким за порушення ст.ст. 2, 4
Закону України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті», п.3
ст.13, п.2 ст.16 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про систему валютного
регулювання і валютного контролю», ст.1
Указу Президента України «Про
невідкладні заходи щодо повернення в
Україну валютних цінностей, що
незаконно знаходяться за її межами»,
п.2.3, п.2.4 Порядку застосування штрафних
санкцій за порушення валютного
законодавства, затвердженого наказом
ДПА України №542 від 04.10.99, на підставі
підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК
України та згідно зі ст. 4 Закону
України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті», п.2.3,
п.2.4 Порядку застосування штрафних
санкцій за порушення валютного
законодавства, позивачеві нараховано
суму грошового зобов'язання за
порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності у
розмірі 547 600,67 грн.

Так між позивачем та фірмою Derekoy Sut Urubleri
Gida Haivancilik Sanayi Ve Dis Tikaret ltd Sirketi (Турція)
укладено зовнішньоекономічний
контракт №07/17 від 20.07.10 та додаткові
угоди до нього від 19.06.11 від 22.06.12 на
придбання технологічного обладнання.
Згідно з умовами контракту покупець
здійснює оплату за товар в доларах США
на валютний рахунок продавця на
протязі 90 банківських днів з дати
виставлення рахунку, поставка товарів
здійснюється на умовах DDU - м.
Кіровоград згідно з Міжнародними
правилами тлумачення торгових
термінів «Інкотермс».

Відповідно до вказаного контракту
позивачем придбано зерносушарку,
зерноохолоджувач та зерносховище
вартістю 202 450 доларів США, в оплату яких
нерезидентові перераховано 27.07.10 кошти
в сумі 50 000 доларів США, 18.11.10 - 30 000
доларів США, 06.10.11 - 21 000 доларів США, 13.10.11
- 1450 доларів США, 26.10.11 - 20 000 доларів США,
17.11.11 - 80 000 доларів США. (а.с. 56 - 65).

Імпортна продукція надійшла
позивачеві 01.09.10 вартістю 32 500 доларів
США, 31.08.11 - вартістю 69 950 доларів США,
17.10.12 - вартістю 100 000 доларів США.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті" імпортні операції
резидентів, які здійснюються на умовах
відстрочення поставки, в разі, коли
таке відстрочення перевищує 180
календарних днів з моменту здійснення
авансового платежу або виставлення
векселя на користь постачальника
продукції (робіт, послуг), що
імпортується, потребують висновку
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
економічного розвитку.

При застосуванні розрахунків щодо
імпортних операцій резидентів у формі
документарного акредитиву строк,
передбачений частиною першою цієї
статті, діє з моменту здійснення
уповноваженим банком платежу на
користь нерезидента.

Строк та умови завершення імпортної
операції без увезення товару на
територію України визначаються у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України за погодженням з
Національним банком України.

Тобто, при виконанні даного
зовнішньоекономічного контракту
позивачем було порушено граничні
строки поставки імпортованих товарів
на митну територію України,
встановлені статтею 2 Закону України
«Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті», за відсутності
відповідних висновків центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері економічного
розвитку.

Прострочення поставки відбувалося у
такі періоди: 24.01.11 - 17.05.11 (вартість
недопоставленого товару - 17 500 доларів
США); 18.05.11 - 30.08.11 (вартість
недопоставленого товару - 47 500 доларів
США); 24.04.12 - 16.10.12 (вартість
недопоставленого товару - 20 000 доларів
США); 16.05.12 - 16.10.12 (вартість
недопоставленого товару - 80 000 доларів
США).

Відповідно до частин 1, 4 статті 4 Закону
України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті»
порушення резидентами строків,
передбачених статтями 1 і 2 цього
Закону, тягне за собою стягнення пені
за кожний день прострочення у розмірі
0,3 відсотка від суми неодержаної
виручки (вартості недопоставленого
товару) в іноземній валюті,
перерахованої у грошову одиницю
України за валютним курсом
Національного банку України на день
виникнення заборгованості. Загальний
розмір нарахованої пені не може
перевищувати суми неодержаної виручки
(вартості недопоставленого товару).

Державні податкові інспекції вправі за
наслідками документальних перевірок
безпосередньо стягувати з резидентів
пеню, передбачену цією статтею.

Враховуючи, що прострочення поставки
товарів тривало у період з 24.01.11 по 16.10.12,
судом першої інстанції вірно зазначено
про те, що на вказані правовідносини
поширюються положення Податкового
кодексу України, який набрав чинності з
01.01.11 та регулює відносини, що виникають
у сфері справляння податків і зборів,
зокрема, визначає вичерпний перелік
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Відповідно до 14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України,
грошове зобов'язання платника податків
- це сума коштів, яку платник податків
повинен сплатити до відповідного
бюджету як податкове зобов'язання
та/або штрафну (фінансову) санкцію, що
справляється з платника податків у
зв'язку з порушенням ним вимог
податкового законодавства та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
а також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК
України передбачено, що контролюючий
орган зобов'язаний самостійно
визначити суму грошових зобов'язань,
зменшення (збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
передбачених ПК України або іншим
законодавством, якщо згідно з
податковим та іншим законодавством
особою, відповідальною за нарахування
сум податкових зобов'язань з окремого
податку або збору, застосування
штрафних (фінансових) санкцій та пені, у
тому числі за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, є
контролюючий орган.

Виходячи з положень пп. 20.1.29 п.20.1 ст.20 ПК
України, до повноважень податкових
органів належать функції з контролю за
додержанням суб'єктами
зовнішньоекономічної діяльності вимог
валютного законодавства.

Отже, з 01.01.11 р. пеня за порушення
строків розрахунків у сфері
зовнішньоекономічної діяльності,
відповідальними за нарахування якої є
податкові органи, має статус грошового
зобов'язання, передбаченого Податковим
кодексом України.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК
України, контролюючий орган, крім
випадків, визначених пунктом 102.2 цієї
статті, має право самостійно визначити
суму грошових зобов'язань платника
податків у випадках, визначених цим
Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня,
що настає за останнім днем граничного
строку подання податкової декларації
та/або граничного строку сплати
грошових зобов'язань, нарахованих
контролюючим органом, а якщо така
податкова декларація була надана
пізніше, - за днем її фактичного
подання. Якщо протягом зазначеного
строку контролюючий орган не визначає
суму грошових зобов'язань, платник
податків вважається вільним від такого
грошового зобов'язання, а спір стосовно
такої декларації та/або податкового
повідомлення не підлягає розгляду в
адміністративному або судовому
порядку.

Відповідно до статті 250 Господарського
кодексу України
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніше як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.
Дія цієї статті не поширюється на
штрафні санкції, розмір і порядок
стягнення яких визначені Податковим
кодексом України та іншими законами,
контроль за дотриманням яких покладено
на органи державної податкової служби
та митні органи.

За таких обставин судом першої
інстанції вірно спростовано доводи
позивача, щодо не застосування до
спірних правовідносин строків
передбачених ст. 250 ГК України та вірно
зазначено про правомірність
нарахування пені у зв'язку з
порушенням строків розрахунків під час
здійснення операцій у сфері
зовнішньоекономічної діяльності у
межах строків давності, передбачених
ст.102 ПК України.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає, що в межах апеляційної скарги
порушень судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити, а оскаржуване судове
рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу
сільськогосподарського підприємства
«Золота Марія» - залишити без
задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 29 березня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський