Справа № 357/11801/14-а
Суддя: Подрєзова Г. О.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючий - суддя Подрєзова
Г. О. ,

при секретарі - Литвинська Н.
А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Білій Церкві
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління ПФУ в м. Білій Церкві про
визнання дій щодо відмови у виплаті
пенсії протиправними та зобов»язання
вчинити певні дії;

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
вказаним адміністративним позовом до
Управління ПФУ м. Біла Церква про
визнання дій щодо відмови у виплаті
пенсії протиправними та зобов»язання
вчинити певні дії, мотивуючи тим, що
відповідно до постанови
Білоцерківського міськрайонного суду
від 29.05.2012р. по справі №2а-6305/11
відповідача було зобов»язано
нарахувати та поновити виплату пенсії
по віку позивача на підставі діючого
законодавства України з 23.03.2012р., шляхом
перерахування пенсії на пенсійний
рахунок в ВАТ «Державний ощадний банк
України». Не зважаючи на це, відповідач
не виконує постанову суду, нараховує
пенсію по віку, що належить позивачу в
сумі 59,86грн., що є порушенням прав
позивача на належний рівень життя, який
за діючим в Україні законодавством
(ст.46 Конституції України) не може бути
меншим прожиткового мінімуму ,
встановленого законом. Посилаючись на
зазначені обставини, а також на те, що
позивач має більше 37 років трудового
стажу в Україні, третій рік не може
поновити виплату пенсії у розмірі, який
передбачений Законом України «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування» , а тому, просив суд позов
задовольнити, зобов»язати відповідача
провести перерахунок та виплату пенсії
відповідно до розпорядження
Управління ПФУ в м. Білій Церкві №815915
від 14.05.2014р.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги неодноразово
утовчював та остаточно просив суд
зобов»язати відповідача провести
перерахунок та виплату пенсії по віку,
яка підлягає до виплати в розмірі не
менше прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність з
врахуванням страхового стажу,
відповідно до ст.ст. 27,28 та п.4.1
Перехідних положень Закону України
«Про загальнообов»язкове державне
пенсійне страхування».

Представник відповідача Управління
ПФУ м. Біла Церква за довіреністю, позов
не визнав повністю, надав письмові
заперечення проти позову, згідно з
якими пенсія позивача була поновлена
на підставі рішення суду та документів,
які містяться в матеріалах пенсійної
справи, оскільки будь-яких нових
документів позивачем надано не було,
доплата, яка нарахована позивачу за
період з 23.03.2012р. по 31.12.2013р. становила
1274,44грн. і була виплачена позивачу у
січні 2014р. разом з пенсією за січень
2014р., всього 1274,44грн. + 59,86грн. Згідно з
автоматизованою системою обробки
пенсійної документації на базі
комп»ютерних технологій (
АСОПД/КОМТЕХ-W) створеної на виконання
постанови КМ України від 22.02.1992р.
позивачу розрахований розмір пенсії,
яка підлягає виплаті в розмірі 59,86грн.,
а розпорядження Управління ПФУ в м.
Біла Церква №815915 було видане
помилково, оскільки відбувся збій в
програмному забезпеченні
автоматизованої обробки пенсійної
документації, про що повідомлено
позивача. Також в доповненнях до
заперечень проти позову відповідач
послався на те, що виплата пенсії
поновлюється в порядку передбаченому
ч.3 ст. 35 , ст.46 Закону України «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування». Стаття 28 ч.3 зазначеного
Закону визначає мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений абзацем
першим ч.1 цієї статті, який
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсії,
призначеної згідно з цим Законом. А так,
як пенсія позивача, поновлена за
рішенням суду, виплачувалася позивачу
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення», а не на
підставі Закону України «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування», який набрав чинності з
01.01.2004р., а тому пенсія позивачу
нарахована з 23.03.2012р. у розмірі 59,86грн.,
що відповідає ч.5 ст.19 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», постанові
ВР України №49/96-ВР від
20.02.1996р.,постанові КМ України від
26.07.1996р., постанові КМ України №1375 від
08.12.1997р.

Заслухавши пояснення
представника позивача, представника
відповідача за довіреністю,
розглянувши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення.

В судовому засіданні представник
позивача послалася на те, що ОСОБА_1,
30.06.1942р.н.перебуває на пенсійному
обліку в Управлінні ПФУ м. Біла Церква,
де йому нараховується пенсія по віку.
Також, послалася на те, що позивач є
громадянином України, з 1999р. проживає у
державі Ізраїль. До виїзду до держави
Ізраїль позивач отримував пенсію по
віку з 30.06.1997р. по 07.03.1999р., перед виїздом
за кордон йому було виплачено пенсію за
6 місяців наперед, після чого виплату
пенсії було припинено, але згідно з
постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 29.05.2012р., яка вступила в законну силу
згідно з ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 07.11.2013р. , виплата пенсії по віку
позивачу відновлена, але проводиться в
розмірі пенсії, яка нарахована у 1997р. -
59,86грн. і здійснити перерахунок пенсії
у відповідності до діючого
законодавства України, відповідач
відмовляється. Відповідно до ч.1 ст.72
КАС України обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Також,
частина 3 цієї статті передбачає, що
обставини, які визнаються сторонами,
можуть не доказуватися перед судом,
якщо проти цього не заперечують
сторони і в суду не виникає сумніву
щодо достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання.

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що постановою
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 29.05.2012р., яка
вступила в законну силу згідно з
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 07.11.2013р.
позивач підтвердив своє право на
отримання пенсії по віку з 23.03.2012року.
Судом не приймаються до уваги
заперечення відповідача, щодо розміру
пенсії по віку, яку виплачено позивачу
з розрахунку 59,85грн. за період з 23.03.2012р.
по 31.12.2013р. виходячи з її розміру,
розрахованому на підставі Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
станом на 2012р.р. та без врахування
вимоги частини третьої статті 46
Конституції України, якою передбачено,
що пенсії, інші види соціальних виплат
та допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

При цьому, суд також враховує вимоги
ч1. ст.8 Закону України «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування», якою передбачено право
на отримання пенсій та соціальних
послуг із солідарної системи : п. 2)
особи, яким до дня набрання чинності
цим Законом була призначена пенсія
відповідно до Закону України "Про
пенсійне забезпечення" (крім
соціальних пенсій) або була
призначена пенсія (щомісячне довічне
грошове утримання) за іншими
законодавчими актами, але вони мали
право на призначення пенсії за Законом
України "Про пенсійне забезпечення" - за
умови, якщо вони не отримують пенсію
(щомісячне довічне грошове утримання) з
інших джерел, а також у випадках,
передбачених цим Законом, - члени їхніх
сімей. Тобто, позивач ОСОБА_1, якому
була призначена пенсія по віку згідно з
Законом України «Про пенсійне
забезпечення» починаючи з 30.06.1997р. і
яку він отримував по 07.03.1999р.( до виїзду
за кордон), має право на отримання
пенсії по віку, згідно з Законом
України «Про загальнообов»язкове
державне пенсійне страхування», а тому
твердження відповідача, щодо не
можливості застосування норми цього
Закону до правовідносин, що виникли між
сторонами, на думку суду, безпідставні.

Згідно з ч.4 ст.24 Закону України «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування» встановлює, що періоди
трудової діяльності та інші
періоди, що

враховувалися до стажу роботи для
призначення пенсії до набрання
чинності цим Законом, зараховуються до
страхового стажу в порядку і на
умовах, передбачених законодавством,
що діяло раніше, крім випадків,
передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 28 цього Закону
мінімальний розмір пенсії за віком за
наявності у чоловіків 35 років, а у
жінок 30 років страхового стажу
встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Судом враховуються ті обставини, що
іншого законодавчого акту в Україні,
яким би визначався мінімальний розмір
пенсії - не має. Також, згідно з
розділом II Прикінцевих положень
Закону України « Про внесення змін до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" - частиною 2
передбачено, що дія статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
поширюється на пенсіонерів, яким
пенсію призначено до набрання
чинності цим Законом.

Крім цього, судом враховується і ч.1 ст.
43 Закону - перерахунок пенсій за
віком, по інвалідності, в разі втрати
годувальника, за вислугу років,
призначених до набрання

чинності цим Законом, здійснюється
за нормами цього Закону на підставі
документів про вік, страховий стаж,
заробітну плату (дохід) та інших
документів, що знаходяться на час
перерахунку в пенсійній справі та
відповідають вимогам законодавства,
що діяло

раніше, а також додаткових
документів, одержаних органами
Пенсійного фонду.

А тому, з врахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що відмова
Управління ПФУ в м. Білій Церкві у
перерахунку пенсії по віку ОСОБА_1 за
період з часу відновлення її виплати -
з 23.03.2012р. ( згідно постанови суду від
29.05.2012р.) з врахуванням мінімального
розміру пенсії за віком, передбаченого
ч.1 ст. 28 Закону України «"Про
загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" є порушенням
прав позивача, закріплених діючою
Конституцією України та Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Відповідно до розпорядження
Управління ПФУ в м. Білій Церкві № 815915,
яке міститься в матеріалах пенсійної
справи ОСОБА_1 - станом на 01.04.2014р. пенсія
позивача нарахована в розмірі 1380,16грн.,
що відповідає зазначеному
законодавству України, але
відповідачем на порушення зазначених
вимог Закону, розмір пенс ії , що
підлягає до виплаті на користь
позивача зменшений до розміру 59,86грн. і
цей розмір пенсії , на думку суду, не
може вважатися законним, а тому позов
підлягає до задоволення. Згідно з ч.3
ст. 2 КАС України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб"єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють , чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами
України.Відповідно до ст..19
Конституції України - органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов»язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Відповідно до ст. 23 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" -
спори, що виникають із
правовідносин за цим Законом,
вирішуються органами Пенсійного фонду
та в судовому порядку.
Керуючись ст.ст.19,46 Конституції
України, ст..ст.2, 17,18,71, 72,156-161,185 КАС
України, ст.ст. 8, 24,28,43 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" , суд-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії
Управління ПФУ м. Біла Церква щодо
відмови у проведенні перерахунку та
виплаті пенсії по віку ОСОБА_1,
починаючи з 23.03.2012р.

Зобов"язати Управління ПФУ м. Біла
Церква провести перерахунок і виплату
пенсії по віку ОСОБА_1 з врахуванням
ст.28 Закону України «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування» в розмірі не нижче
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність з 23.03.2012р., з
врахуванням виплачених сум.

Звернути постанову суду до
негайного виконання в межах сум, що
підлягають до виплати за один місяць.

Постанова суду може бути
оскаржена до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Білоцерківський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя Г. О. Подрєзова