Справа № 816/3271/14
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/3271/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Головка А.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Ковальова Д.О.,

представників позивача - Намінас О.В.,
Сергійчук Т.С.,

представника відповідача - Біланенко
Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Єристівський
гірничо-збагачувальний комбінат" до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

18 серпня 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Єристівський
гірничо-збагачувальний комбінат" (далі
- позивач, ТОВ "Єристівський ГЗК")
звернулось до Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області (далі - відповідач,
Кременчуцька ОДПІ) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
06.08.2014 р. № /1524.

Позовні вимоги обґрунтовані
посиланням на безпідставність
висновків акту перевірки,
правомірність дій позивача
підтверджується належним чином
оформленими первинними документами.

Представники позивача в судовому
засіданні підтримали позовні вимоги,
просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти позову,
просив відмовити в його задоволенні. В
письмових запереченнях наполягав на
обґрунтованості висновків, викладених
у акті перевірки від 18.07.2014 р. №
1838/16-03-22-02-12/35713283.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, дійшов до
висновку про задоволення позовних
вимог, з огляду на наступні обставини.

Судом встановлено, що ТОВ "Єристівський
ГЗК" () зареєстроване як
юридична особа виконавчим комітетом
Комсомольської міської ради
Полтавської області 14.07.2008 р. та
перебуває на податковому обліку в
Комсомольському відділенні
Кременчуцької ОДПІ.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість
від 24.07.2008 р. № 100130216, виданого
Комсомольським відділенням
Кременчуцької ОДПІ, ТОВ "Єристівський
ГЗК" є платником ПДВ.

У період з 07.07.2014 р. по 11.07.2014 р.
ревізором-інспектором Кременчуцької
ОДПІ проведено документальну
позапланову виїзну перевірку ТОВ
"Єристівський ГЗК" з питань дотримання
вимог податкового законодавства по
взаємовідносинам, серед інших, із ТОВ
"Пластум" за період травень-червень 2011
року, ПП "Українатеплосервіс-2006" за
травень 2011 року, ПП "Капітал-Гарант" за
жовтень 2011 року, за результатами якої
складено акт перевірки від 18.07.2014 р. №
1838/16-03-22-02-12/35713283.

У висновках зазначеного акту перевірки
Кременчуцькою ОДПІ відображено
порушення ТОВ "Єристівський ГЗК"
пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, в
результаті чого завищено податковий
кредит всього на суму 410 117 грн., в т.ч. за
травень 2011 року на суму 7237 грн. за
червень 2011 року на суму 31900 грн., за
жовтень 2011 року - 370980 грн., та завищено
від'ємне значення різниці між сумою
податкового кредиту та податкових
зобов'язань всього на суму 410 117 грн., в
т.ч. за травень 2011 року на суму 7237 грн. за
червень 2011 року на суму 31900 грн., за
жовтень 2011 року - 370980 грн.

На підставі акту перевірки від 18.07.2014 р.
№ 1838/16-03-22-02-12/35713283 Кременчуцькою ОДПІ
06.08.2014 р. винесено податкове
повідомлення-рішення № /1524, яким
зменшено розмір від'ємного значення
суми ПДВ у розмірі 410 117 грн., в т.ч. за
травень 2011 року на суму 7237 грн. за
червень 2011 року на суму 31900 грн., за
жовтень 2011 року - 370980 грн.

Позивач не погодився із вказаним
податковим повідомленням-рішенням та
оскаржив його до суду.

Оцінюючи обґрунтованість позовних
вимог суд дійшов до наступних
висновків.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1
Податкового кодексу України (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) Податковий
кодекс України регулює відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначає вичерпний
перелік податків та зборів, що
справляються в Україні, та порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
податковий кредит визначено як суму, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України ) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 вказаного Кодексу
визначено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України зазначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс) (пункт 201.7
статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 201.8 статті 201 Податкового
кодексу України право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до
абзацу першого пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України, видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Із системного аналізу вказаних вище
правових норм, можливо дійти до
висновку, що для отримання права на
податковий кредит платник податку на
додану вартість повинен мати податкові
накладні, видані на реально отриманий
товар (роботи, послуги), призначений для
використання у власній господарській
діяльності.

Крім того, слід зазначити, що за змістом
частини 2 статті 3 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" податкова
звітність ґрунтується на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення
господарської операції у податковому
обліку повинно здійснюватись
відповідно до її реального
економічного змісту на підставі
первинних документів бухгалтерського
обліку.

Судом встановлено, що 03.03.2011 р. між
позивачем (Замовник) та ПП
"Українатеплосервіс-2006" (Підрядник)
укладено договір № 86/50103, за умовами
якого Замовник доручає, а Підрядник
зобов'язується виконати будівельні,
монтажні і пусконалаштувальні роботи
по проекту "Технічні вузли обліку вод в
водовідвідних колекторах № 1, 2, 3
кар'єру гірничого цеху ТОВ
"Єристівський ГЗК".

Виконання умов договору
підтверджується наданими позивачем
для долучення судом до матеріалів
справи копіями актів приймання
виконаних будівельних робіт за травень
2011 року, договірної ціни на
будівництво, податкової накладної від
10.05.2011 року № 36 на загальну суму 43424,75
грн., в т.ч. ПДВ - 7237,46 грн., платіжних
доручень про оплату виконаних робіт,
ліцензії серії АВ № 314578, виданої ПП
"Українатеплосервіс-2006" для здійснення
будівельної діяльності, дозволу на
початок виконання робіт підвищеної
небезпеки та експлуатацію обладнання
підвищеної небезпеки.

Позивачем включено до складу
податкового кредиту за травень 2011 року
суму ПДВ 7 237 грн.

Технічний вузол обліку води в
водовідвідному колекторі № 1 кар'єру
гірничого цеху ТОВ "Єристівський ГЗК"
введено в експлуатацію згідно акту від
29.07.2011 р. № 18 та взято на облік основних
засобів за інвентарним номером 218611010
згідно інвентарної картки обліку
основних засобів від 29.07.2011 р.

05.04.2011 р. між позивачем (Замовник) та ТОВ
"Пластум" (Виконавець) укладено договір
про надання послуг автокраном № 05/04-2011,
за умовами якого Виконавець бере на
себе зобов'язання надати Замовнику
послуги з підіймання і переміщення
вантажів автокраном.

На підтвердження фактичного виконання
умов вищевказаного договору позивачем
надано суду податкову накладну від
10.05.2011 р. № 20, рахунок-фактуру, акт
здачі-приймання робіт (надання послуг)
від 10.05.2011 р. № 10/05-01, платіжне доручення,
копії яких долучено до матеріалів
справи.

Суму ПДВ 31900 грн. ТОВ "Єристівський ГЗК"
віднесено до складу податкового
кредиту за червень 2011 року.

Як свідчать матеріали справи, вказані
роботи замовлялися позивачем для
здійснення передислокації автокрана
за маршрутом м. Київ - м. Комсомольськ
(монтажна площадка ТОВ "Єристівський
ГЗК) - м. Київ, що підтверджується актом
здачі-приймання виконаних робіт, копії
яких містяться в матеріалах справи.

Згідно інвентарної картки обліку
основних засобів від 06.07.2011 р.
гідравлічний кар'єрний екскаватор
(монтаж якого здійснювався автокраном
ТОВ "Пластум") введено в експлуатацію та
присвоєно інвентарний номер 212211001.

23.09.2011 р. ТОВ "Єристівський ГЗК" та ПП
"Капітал-Гарант" укладено договір
підряду № 923, за яким Замовник доручає
Підрядчику виконання робіт з
навантаження та перевезення
пісчано-гравійної сировини у середині
кар'єру для відсипання
внутрішньокар'єрних технологічних
доріг.

Позивачем включено до складу
податкового кредиту за жовтень 2011 року
суму ПДВ 370980 грн.

На підтвердження виконання ПП
"Капітал-Гарант" вказаних робіт ТОВ
"Єристівський ГЗК" надано суду
податкову накладну від 28.10.2011 р. № 1,
накладні на відпуск
товарно-матеріальних цінностей від
31.10.2011 р. №№ 3, 4, акт виконаних робіт від
28.10.2011 р. № 10/1, товарно-транспортні
накладні.

Таким чином, судом з'ясовано та
підтверджено матеріалами справи, що
позивач придбав у ТОВ "Пластум", ПП
"Українатеплосервіс-2006", ПП
"Капітал-Гарант" роботи для
використання у власній господарській
діяльності.

Виходячи з викладеного, реальність
господарських операцій між позивачем
та ТОВ "Пластум", ПП
"Українатеплосервіс-2006", ПП
"Капітал-Гарант" підтверджується
первинними документами
бухгалтерського обліку та податкової
звітності, роботи використані у
господарській діяльності позивача.

Крім того, суд враховує, що відповідно
до пункту 201.8 статті 201 Податкового
кодексу України право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Пунктом 184.1 статті 184 Податкового
кодексу України визначено, що
реєстрація діє до дати анулювання
реєстрації платника податку, яка
проводиться шляхом виключення з
реєстру платників податку.

Факту визнання недійсним або
анулювання свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість
ТОВ "Пластум", ПП
"Українатеплосервіс-2006", ПП
"Капітал-Гарант" на момент здійснення
господарських операцій та виписки
податкових накладних судом не
встановлено.

Таким чином, оскільки ТОВ "Пластум", ПП
"Українатеплосервіс-2006", ПП
"Капітал-Гарант" на момент виникнення
спірних правовідносин були
зареєстровані як платники ПДВ у
встановленому Законом порядку, тому
формування позивачем податкового
кредиту від цих підприємств є
правомірним.

Суд зазначає, що позивач виконав усі
необхідні умови, передбачені
Податковим кодексом України, які
надають йому правові підстави для
нарахування податкового кредиту, у
зв'язку із чим формування позивачем
податкового кредиту по
взаємовідносинах із ТОВ "Пластум", ПП
"Українатеплосервіс-2006", ПП
"Капітал-Гарант" є правомірним.

Позивачем до матеріалів справи в
повному обсязі надані документи
первинного бухгалтерського обліку, на
підставі яких сформований склад
податкового кредиту ТОВ "Єристівський
ГЗК" за спірний період, які повністю
відповідають вимогам Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні".

Кременчуцькою ОДПІ не надано доказів,
які б спростовували правильність
документального оформлення операцій,
за проведення яких ТОВ "Єристівський
ГЗК" сформований податковий кредит, не
доведено відсутність товарів (робіт,
послуг) чи відсутність об'єктивних
можливостей поставки товарів (робіт,
послуг) постачальниками на користь
позивача.

Суду не надано належних доказів
наявності між позивачем та його
контрагентами при укладенні та
виконанні угод взаємоузгоджених
зловмисних дій, не спрямованих на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ними. У відповідності до
частини 4 статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
вирок суду, який набрав законної сили, є
обов'язковим для адміністративного
суду, що розглядає справу про правові
наслідки дій чи бездіяльності особи,
щодо якої ухвалений вирок або
постанова суду, лише в питаннях, чи мало
місце діяння та чи вчинене воно цією
особою. Доказів наявності такого
вироку відповідачем не надано.

Враховуючи викладене, суд дійшов до
висновку, що позивачем правомірно
включено до складу податкового кредиту
суми ПДВ від ТОВ "Пластум", ПП
"Українатеплосервіс-2006", ПП
"Капітал-Гарант", а отже зменшення
розміру від'ємного значення різниці
між сумою податкових зобов'язань та
сумою податкового кредиту, суд вважає
необґрунтованим.

З огляду на частину 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відповідно до якої в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, суд
приходить до висновку, що відповідачем
не доведено факт наявності порушень
позивачем пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198
Податкового кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
до висновку про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення Кременчуцької
ОДПІ від 06.08.2014 р. № /1524.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ
"Єрестівський ГЗК"є обґрунтованими,
підтверджені матеріалами справи, а
тому підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про
судовий збір" передбачено, що під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Згідно з пунктом 21 частини 1 статті 5
Закону України "Про судовий збір"
органи доходів і зборів звільняються
від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Єристівський гірничо-збагачувальний
комбінат" до Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області від 06.08.2014 р. № /1524.

Стягнути з Державного бюджету України
в особі Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Єристівський
гірничо-збагачувальний комбінат"
(ідентифікаційний код 35713283) судові
витрати зі сплати судового збору в
розмірі 487,20 грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 15
вересня 2014 року.

Суддя
А.Б. Головко