Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2014 року м.
Київ К/9991/51069/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва про
перерахунок пенсії, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного
суду м. Києва від 30 травня 2011 року, -

у с т а н о в и л а :

У лютому 2009 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва (далі
УПФ) про визнання протиправними дій та
зобов'язання відповідача нарахувати та
виплатити їй державну соціальну
допомогу, передбачену статтею 6 Закону
України від 18 листопада 2004 року № 2195-ІV
«Про соціальний захист дітей війни»
(далі Закон № 2195-ІV) починаючи з 1 січня
2006 року по 31 грудня 2008 року.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що відповідач виплачував їй
вищезазначену допомогу у розмірі
меншому, ніж передбачено Законом №
2195-ІV, а у задоволенні заяви про
перерахунок пенсії відмовив, чим, на
думку позивача, порушив її права, що і
стало підставою для подання позову.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 1 червня 2009 року
позовні вимоги задоволено частково,
визнано протиправними дії та
зобов'язано відповідача нарахувати та
виплатити позивачу державну соціальну
допомогу у розмірі, передбаченому
статтею 6 Закону № 2195-ІV за період з 22
травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, в
решті позову відмовлено.

Оскаржуваною ухвалою Апеляційного
суду м. Києва від 30 травня 2011 року,
апеляційну скаргу позивача залишено
без розгляду на підставі частини 6
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

У поданій до Вищого адміністративного
суду України касаційній скарзі,
позивач, посилаючись на порушення
апеляційним судом норм процесуального
права, просить ухвалене ним рішення
скасувати та направити справу до суду
апеляційної інстанції для продовження
її розгляду.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, в межах статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів дійшла
висновку про відхилення скарги з таких
підстав.

Залишаючи без розгляду апеляційну
скаргу, суд на підставі наявних у
справі даних встановив і правильно
виходив з того, що позивачем пропущено
встановлений частинами 3 та 5 статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України строк апеляційного
оскарження, а підстави для його
поновлення відсутні.

Так, згідно з приписами частин 3, 5
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України заява про
апеляційне оскарження постанови суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному
обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному
обсязі. Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне
оскарження.

Як правильно встановлено апеляційним
судом та підтверджується матеріалами
справи, вступна та резолютивна частини
постанови суду першої інстанції
проголошено 1 червня 2009 року в
присутності позивача, а 4 червня 2009 року
її копію направлено відповідачу, що
свідчить про наявність, станом на цю
дату, повного тексту постанови, який у
відповідності до вимог частини 3 статті
160 Кодексу адміністративного
судочинства України може бути
відкладено на строк не більше ніж п'ять
днів з дня закінчення розгляду справи.

За правилами частин 1 і 6 статті 103
Кодексу адміністративного судочинства
України перебіг процесуального строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Якщо закінчення строку припадає на
вихідний, святковий чи інший неробочий
день, останнім днем строку є перший
після нього робочий день.

Отже, перебіг процесуального строку на
апеляційне оскарження вищезазначеного
рішення суду першої інстанції почався 5
червня 2009 року, а кінцевою датою
подання заяви про апеляційне
оскарження або апеляційної скарги слід
вважати 15 червня 2009 року включно.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи та встановлено апеляційним
судом, заява про апеляційне оскарження
була подана лише 17 червня 2009 року та
зареєстрована в канцелярії суду в цей
же день за вхідним номером 25629.

З наведеного вбачається, що заява про
апеляційне оскарження постанови
Шевченківського районного суду м.
Києва від 1 червня 2009 року подана з
пропуском строку, встановленого
частиною 3 статті 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а тому висновок апеляційного
суду про залишення апеляційної скарги
позивача без розгляду є правильним,
таким що відповідає нормам
процесуального права, доводи
касаційної скарги висновків суду не
спростовують, а тому підстав для
скасування судового рішення колегія
суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30
травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало