Справа № 334/6188/13-а (2а/334/2/14)
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/33070/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Запоріжжя на
постанову Ленінського районного суду
м. Запоріжжя від 19 березня 2014 року та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 29 квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Запоріжжя про визнання протиправними
дій та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а
н о в и л а :

У липні 2013 року позивачка
звернулась до суду з позовом до
відповідача.

Просила визнати неправомірними
дії управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Запоріжжя та зобов'язати відповідача
зарахувати до пільгового стажу роботу
в районах Крайньої Півночі за період з 5
жовтня 1978 року по 21 вересня 1987 року із
розрахунку один рік за один рік і 6
місяців.

Постановою Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 19 березня 2014 року,
залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 29 квітня 2014
року, позов задоволено. Визнано
неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Запоріжжя та зобов'язано
відповідача зарахувати ОСОБА_4 до
пільгового стажу час роботи в районах
Крайньої Півночі в період з
5 жовтня 1978 року по 21 вересня 1987 року із
розрахунку один рік роботи в районах
Крайньої Півночі за один рік і шість
місяців, починаючи з 18 червня 2013 року.

У касаційній скарзі ставиться питання
про скасування вказаних судових рішень
судів першої та апеляційної інстанцій
з підстав порушення судами норм
матеріального та процесуального права
та ухвалення нового судового рішення
про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі у межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що 18 червня 2013
року ОСОБА_4 звернулась до відповідача
із заявою про обчислення пенсії на
пільгових умовах у зв'язку з тим, що
вона з 5 жовтня 1978 року по 18 вересня 1987
року працювала на різних посадах у
відділі робочого постачання (ОРС-6) УРСа
«Главтеменнефтегазстрой» м. Сургуті та
у торговому відділі Сургутського
виконкому Ханти-Мансійського
автономного округу, тобто в районах
Крайньої Півночі, з урахування чого
стаж за вказаний період повинен бути
перерахований із розрахунку один рік
за один рік і 6 місяців.

Листом від 26 червня 2013 року № 218/Д-1
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Запоріжжя
повідомило позивачку про відмову у
пільговому розрахунку пенсії за період
роботи з 5 жовтня 1978 року по 18 вересня 1987
року в районах Крайньої Півночі в
зв'язку з відсутністю відомостей про
укладення строкових трудових
договорів.

Як вбачається з трудової книжки
та підтверджується архівними
довідками архівного відділу
адміністрації м. Сургут від 12 жовтня 2012
року № С-6187 та довідкою до неї від
12 жовтня 2012 року, архівною довідкою
від 11 січня 2013 року № К-596/2, архівною
довідкою від 11 січня 2013 року № К-736,
розпорядженням від 16 червня 1986 року №312
та від 23 липня 1987 року № 478 виконкому
Сургутського міськвиконкому з 5 жовтня
1978 року по 18 вересня 1987 року ОСОБА_4
працювала кухонною працівницею,
продавцем магазину на правах
завідуючої вагоном-магазином,
буфетницею, продавцем магазину,
завідуючою відділом магазину відділу
робочого постачання №6 (ОРС-6) УРС
«Главтюменнефтегаз», економістом
торгового відділу Сургутського
міськвиконкому.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що пільгове обчислення страхового
стажу провадиться на підставі трудової
книжки, або письмового трудового
договору, або довідки, в яких зазначено
період роботи в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі, та
користування пільгами, передбаченими
вищезазначеними нормативно-правовими
актами.

Відповідно до п. 5 розділу XV
"Прикінцевих положень "Закону України
"Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" період
роботи до 1 січня 1991 року в районах
Крайньої Півночі та місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі колишнього Союзу РСР, а також
на острові Шпіцберген зараховується до
страхового стажу в порядку і на умовах,
передбачених законодавством, що діяло
до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового
стажу застосовується для осіб, які
працювали в районах Крайньої Півночі
та місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, та на яких
поширювалися пільги, передбачені для
працюючих в районах Крайньої Півночі
та місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, відповідно до Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10
лютого 1960 року "Про впорядкування пільг
для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі", постанови Ради Міністрів
Союзу РСР від 10 лютого 1960 року N 148 "Про
порядок застосування Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року "Про
впорядкування пільг для осіб, які
працюють в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі", Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня
1967 року "Про розширення пільг для осіб,
які працюють в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі".

Підпунктом д) пункту 5 Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від
10 лютого 1960 року "Про
впорядкування пільг для осіб, які
працюють в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі" передбачено, що
"робітникам, які переводяться,
направляються або запрошуються на
роботу в райони Крайньої Півночі і в
місцевості, які прирівнюються до
районів Крайньої Півночі, з інших
місцевостей держави, на умовах
укладення ними трудових договорів на
роботу в цих районах на строк 5 років, а
на островах Північного Льодовитого
океану - два роки, надавати додатково
наступні пільги: зараховувати один рік
роботи в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, які прирівнюються до
районів Крайньої Півночі, за один рік і
шість місяців при обчисленні стажу,
який дає право на отримання пенсії за
віком і по інвалідності. Пільги, які
передбачені цією статтею, надаються
також особам, які прибули в райони
Крайньої Півночі і в місцевості, які
прирівнюються до районів Крайньої
Півночі, за власним бажанням і які
уклали строковий договір про роботу в
цих районах".

Указом Президії Верховної Ради
Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про
розширення пільг для осіб, які працюють
в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі" строк трудового
договору було зменшено до 3-х років.

За таких обставин, коли з
трудової книжки позивачки та
відповідних архівних довідок
вбачається, що трудовий договір на
підприємстві в районі Крайньої Півночі
позивачкою укладено на строк більше 3-х
років, то суди попередніх інстанцій
дійшли вірного висновку про наявність
підстав для зарахування періоду роботи
в районах Крайньої Півночі з 5 жовтня 1978
року по 21 вересня 1987 року та
обґрунтовано задовольнили позовні
вимоги.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення -без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права безпідставні, не ґрунтуються на
доказах та спростовуються висновками
судів.

Тому колегія суддів, перевіривши у
межах доводів касаційної скарги
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Запоріжжя
залишити без задоволення, а постанову
Ленінського районного суду
м. Запоріжжя від 19 березня 2014 року
та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 29 квітня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало
Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк