Справа № 760/17026/14-а
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а-703/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2014 року Солом"янський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді-
Шереметьєвої Л.А.

при секретарі- Подолян
О.С.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні м. Києві справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Солом»янському районі міста Києва про
зобов»язання нарахувати та виплатити
різницю місячного грошового утримання
та вжиття заходів для своєчасного
нарахування і здійснення виплат
щомісячного довічного грошового
утримання,суд,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з
адміністративним позовом і просить
зобов»язати Управління Пенсійного
фонду України в Солом»янському районі
м. Києва нарахувати та виплатити їй
одноразово різницю між перерахованим
та фактично виплаченим щомісячним
довічним грошовим утриманням за період
часу з 01.04.2014 року до 01.08.2014 року в сумі
22327, 76гр. та зобов»язати відповідача
вживати заході для своєчасного
нарахування і здійснення виплати
щомісячного довічного грошового
утримання виходячи з розміру
суддівської винагороди на відповідній
посаді.

В судовому засіданні представник
позивачки подав заяву про збільшення
розміру позовних вимог і просить
нарахувати та виплатити позивачці
одноразово різницю між перерахованим
та фактично виплаченим щомісячним
довічним грошовим утриманням за період
часу з 01.03.2014 року до 01.08.2014 року в сумі 48
615, 70гр.

Звертаючись до суду, позивачка
посилається в позові на те, що є суддею
у відставці з 16.02.2003 року.

Відповідно до ст.43 Закону України "Про
статус суддів" за нею зберігається
звання судді і такі ж гарантії
соціального захисту, як і до виходу у
відставку. Довічне грошове утримання
призначене їй за цією статтею з
урахуванням стажу роботи 26 років на
посаді судді і складових заробітної
плати при виході 16.02.2003 року у відставку
з посади голови Конотопського
районного суду Сумської області.

Відповідно до довідок Територіального
управління Державної судової
адміністрації України в м. Києві №260
від 29.04.2014 року та № 414 від 28.07.2014 року їй
з 01.03.2014 року до 01.08.2014 року має
виплачуватися щомісячне довічне
грошове утримання в розмірі 18635, 40гр.

Однак в порушення вимог закону
відповідачс виплачує їй грошове
утримання в не в повному розмірі, в
зв»язку з чим утворилася
заборгованість у розмірі 48 615, 70гр.

Виходячи з цього просить задовольнити
позов.

В судовому засіданні позивачка та її
представник позов підтримали

Представник відповідача у судовому
засіданні просив відмовити в
задоволенні позову посилаючись на те,
що органи Пенсійного фонду зобов»язані
перераховувати лише довічне грошове
утримання суддів Конституційного Суду
України.

Щодо суддів судів інших рівнів такого
обов»язку законом не передбачено.

Крім того, позивачка не зверталася до
Управління з заявою про перерахунок
грошового утримання і нових довідок
для перерахунку не надавала.

Просить у позові відмовити, т.я. її
права з боку відповідача не
порушувалися.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про часткове
задоволення вимог позивачки, виходячи
з наступного.

Відповідно до ст. 8 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого, зокрема, людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Згідно зі ст.ст. 126, 130 Конституції
України держава забезпечує
фінансування та належні умови для
функціонування суддів і діяльності
суддів. У державному бюджеті України
окремо визначаються видатки на
утримання суддів.

Статтею 126 Конституції України
передбачено незалежність і
недоторканість суддів, які
гарантуються Конституцією і Законами
України. Таким чином, незалежність
суддів є невід'ємною складовою їхнього
статусу, конституційним принципом
організації та функціонування суддів і
професійної діяльності суддів.

Судом встановлено, що позивачка є
суддею у відставці і відповідно до ст.43
Закону України "Про статус суддів",
діючого на момент її виходу в
відставку, за нею зберігається звання
судді і такі ж гарантії соціального
захисту, як і до виходу у відставку.

Позивачка перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Солом»янському районі міста Києва та
отримує щомісячне довічне грошове
утримання,призначене як судді, яка
вийшла у відставку з посади судді
Конотопського районного суду Сумської
області, обчислене відповідно до
Закону України « Про статус суддів».

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.43 Закону
України» Про статус суддів» кожен
суддя за умови, якщо він працював на
посаді судді не менше 20 років, має право
на відставку, тобто на звільнення його
від виконання обов'язків за власним
бажанням або у зв'язку із закінченням
строку повноважень. Суддя також має
право на відставку за станом здоров'я,
що перешкоджає продовженню виконання
обов'язків.

За суддею, який перебуває у відставці,
зберігається звання судді й такі ж
гарантії недоторканності та
соціального захисту, як і до виходу у
відставку.

Згідно з ч. 4 ст. 43 даного Закону
судді, який вийшов у відставку, при
наявності відповідного віку і стажу
роботи виплачується пенсія на умовах,
передбачених статтею 37 Закону України
"Про державну службу".

Судді у відставці, який має стаж роботи
на посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді. Судді у
відставці, який має стаж роботи на
посаді судді менше 20 років і досяг
55-річного віку (для жінок - 50 років),
розмір щомісячного грошового
утримання обчислюється пропорційно
кількості повних років роботи на
посаді судді. При досягненні таким
суддею пенсійного віку за ним
зберігається право на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання в зазначеному розмірі, або,
за його вибором, призначається пенсія
на умовах, передбачених статтею 37
Закону України "Про державну службу".

Призначення і виплата щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці здійснюється органами
Пенсійного фонду за рахунок коштів
державного бюджету.

Судом встановлено і не спростовується
представником відповідача, щомісячне
довічне грошове утримання позивачки в
2014 році, виходячи з заробітку діючого
судді, не перераховувалося.

Конституційний Суд України в своєму
Рішенні № 18-рп/2011від 14 грудня 2011 року
зазначив, що щомісячне довічне грошове
утримання судді є самостійною
гарантією незалежності судді та
складовою його правового статусу, а
правова природа щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
та щомісячне грошове утримання діючого
судді однакова, а самі ці поняття
однорідні та взаємопов'язані,
ідентичні, відрізняються лише за
способом фінансування: судді у
відставці сплачує Пенсійний фонд
України за рахунок Державного бюджету,
діючому судді виключно з Державного
бюджету України.

У цьому ж рішенні Конституційний суд
України вказує про неможливість
звуження змісту та об'єму гарантій
незалежності суддів, а відповідно,
матеріального та соціального
забезпечення.

Відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України
"Про судоустрій та статус суддів" від
07.07.2010 року щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80% заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді.

За кожний повний рік роботи понад 20
років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на 2% заробітку,
але не більш ніж 90% заробітку судді.

Обгрунтовуючи правомірність дій
відповідача, його представник у
судовому засіданні посилався на те, що
органи Пенсійного фонду України
законом зобов»язувати перераховувати
щомісячне довічне грошове утримання
лише суддів Конституційного Суду
України, а інші судді в відставці мають
попередньо звернутися до даного органу
та надати довідки про розмір заробітку
діючого судді.

Ззначив, що позивачки до Управління з
заявою про перерахунок довічного
грошового утримання не зверталася.

Підтверджуючи дану обставину,
позивачка та її представник у судовому
засіданні посилалися на те, що такий
перерахунок відповідач проводить лише
після рішення суду та його оскарження.

Зазначила, що попереднє рішення суду
про перерахунок її довічного грошового
утримання відповідач не виконав до
цього часу.

Виходячи з цих обставин, суд приходить
до висновку про обґрунтованість вимог
позивачки.

При цьому суд виходить із того, що
статус і гарантії незалежності усіх
суддів однакові, в т.ч. суддів місцевих
судів та Конституційного Суду України,
а тому відсутність звернення позивачки
до відповідача не можу бути підставою
для відмови в перерахунку довічного
грошового утримання.

Встановлено також, що Законом України
№ 1166-VII від 27.03.2014 були внесені зміни до
ч.3 ст.138 Закону України» Про судоустрій
і статус суддів», які набули чинності з
01.05.2014 року, згідно з якими щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 70
відсотків грошового утримання судді.

Статтею 6 КАС України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Виходячи з цього, суд вважає, що
відповідач, не здійснюючи перерахунок
розміру щомісячного довічного
грошового утримання позивачці, як
судді у відставці у зв'язку із зміною
заробітної плати працюючого судді,
вчинив бездіяльність, як суб'єкт
владних повноважень, а тому вимоги
позивачки в цій частині є
обґрунтованими.

Відповідно до ст.162 КАС України у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про, в т.ч.,
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії та стягнення з відповідача коштів.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

Виходячи з того, що законом на органи
Пенсійного фонду України покладено
обов»язок проводити перерахунок
довічного грошового забезпечення
судді, виплата якого здійснюється
іншими органами, суд приходить до
висновку про часткове задоволення
вимог позивачки та зобов»язання
відповідача провести перерахунок та
передати на виплату недоплачену суму
довічного грошового утримання за даний
період часу.

Крім того, враховуючи норму ст.6 КАС
України, суд приходить до висновку, що
при ухваленні рішення суд не може
входити в обговорення питання про
можливість допущення порушень прав
позивачки з боку відповідача і в
майбутньому, а тому не знаходить
підстав для задоволення вимог
позивачки в частині зобов»язання
відповідача вживати заходи в
майбутньому для своєчасного
нарахування і здійснення виплати
щомісячного довічного грошового
утримання.

Керуючись ст.ст. 8, 22, 46, 126 Конституції
України, ст.ст. 43, 44 Закону України "Про
статус суддів", Законом України "Про
судоустрій та статус суддів", ст. ст. 6,8,
11,71, 99, 162-163, 167 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Зобов»язати Управління Пенсійного
фонду України в Солом»янському районі
м. Києва здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_2 щомісячного грошового
утримання за період з 01.03.2014 року по
01.05.2014 рік відповідно до ч.3 ст.138 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів» в розмірі 90% % заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді, а з 01.05.2014 року до 01.08.2014 року в
розмірі 70% заробітної плати працюючого
на відповідній посаді судді, згідно з
довідками за № 260 від 29.04.2014 року та № 414
від 28.07.2014 року, виданих
Територіальним управлінням Державної
судової адміністрації України в м.
Києві, за виключенням здійснених
Управлінням Пенсійного фонду України в
Солом»янському районі м. Києва за цей
період таких виплат.

В решті позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення постанови.

Суддя: