Справа № 2а-0870/765/11
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 року
м. Київ К/9991/39616/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
Запорізької митниці на постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 12 квітня 2011
року та постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 23 листопада 2011 року у справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хімлекс" до
Запорізької митниці про визнання
протиправним та скасування рішень про
визначення митної вартості, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Хімлекс» звернулось
з позовом до Запорізької митниці про
визнання протиправними та скасування
рішення про визначення митної вартості
№112000006/2010/001828/1 від 04.10.2010р. та рішення
про неможливість застосування митної
вартості, яка заявлена декларантом, №
07-02-09-24/49 від 04.01.2011р.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на протиправність дій
митниці щодо самостійного визначення
митної вартості та необґрунтованим
витребуванням у позивача додаткових
документів щодо підтвердження митної
вартості товару.

Постановою Запорізького
окружного адміністративного
суду від 12.04.2011р. позовні вимоги
задоволено. Визнано протиправним та
скасовано рішення Запорізької митниці
про визначення митної вартості
№112000006/2010/001828/1 від 04.10.2010р. Визнано
протиправним та скасовано рішення
Запорізької митниці про неможливість
застосування митної вартості, яка
заявлена декларантом, №07-02-09-24/49 від
04.01.2011р.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 23 листопада 2011 року
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від
12.04.2011р. в частині визнання
протиправним та скасування рішення
Запорізької митниці про неможливість
застосування митної вартості,
заявленої декларантом, №07-02-0924/49 від
04.01.2011р. - скасовано та позивачу в
задоволенні цих позовних вимог
відмовлено. В решті постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від
12.04.2011р. залишено без змін.

На постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 12 квітня 2011
року та постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 23 листопада 2011 року надійшла
касаційна скарга Запорізької митниці,
в якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про їх скасування та
прийняття нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачем було
укладено зовнішньоекономічний
контракт №17 від 21.01.2009р., в межах якого,
відповідно до специфікації №37 від
01.09.2010р. (додаток до контракту)
продавцем s.p.a.», Італія, було поставлено
покупцю (позивачу у справі) продукцію
фірми «Inver s.p.a.» - порошкові фарби
загальною вагою нетто 8,641 т, вартістю 3,31
доларів США за кілограм.

Митне оформлення вказаного товару
здійснювалось позивачем на підставі
поданої ним до Запорізької митниці ВМД
№112000010/2010/007544 від 23.09.2010р. та
декларації митної вартості
№112000010/2010/007544 від 23.09.2010р., при цьому
митна вартість цих товарів заявлена
позивачем - за методом оцінки за ціною
угоди щодо товарів, які імпортуються,
відповідно до ст. 267 Митного кодексу
України (метод № 1).

Також судом було встановлено, що для
підтвердження заявленої митної
вартості вищезазначеного товару,
позивачем було надано митному органу
передбачені пунктом 7 Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1766 від 20.12.2006р. документи, а саме -
контракт №17 від 21.01.2009р., специфікація
№37 від 01.09.2010р. до контракту, рахунок
виробника(інвойс) № 229 від 07.09.2010р.,
довідка про транспортні витрати №95 від
22.09.20010р., фінансова довідка ТОВ
«Хімлекс» №750 від 12.04.2011р., експортна
декларація країни відправлення
10ITQXG010046236E1 від 13.09.2010р., тести -
сертифікати б/н від 23.08.2010р., від 30.07.2010р.,
31.08.2010р.

У зв'язку з виникненням у Запорізької
митниці сумнівів щодо правильності ви
значення митної вартості митним
органом витребувані додаткові
документи відповідно до пункту 11
Порядку.

Позивачем 04.10.2010р. до митного органу
було надано: - тести-сертифікати б/н від
23.08.2010р., від 30.07.2010р., 31.08.2010р. - бланк
замовлення (прайс-лист від виробника)
б/н, - лист №3095-10/ДСМN від 01.10.2010р.,
експертне заключення ЗТПП щодо
маркетингових досліджень світових цін
№ОЦ-250 від 04.10.2010р., про що свідчить
запис на декларації митної вартості
№112000010/2010/007544 від 23.09.2010р., зроблений
позивачем, при цьому було зазначено що
інших документів надати не вважається
можливим.

Оскільки позивачем у даній справі не
було надано всі витребувані митним
органом документи, Запорізькою
митницею 04.10.2010р. прийнято рішення
№112000006/2010/001828/1 про визначення митної
вартості товару із застосуванням
методу № 6 на підставі ст. 273 Митного
кодексу України, з урахуванням цінової
інформації ЄАІС ДМСУ.

ТОВ «Хімлекс» 05.10.2010р. звернулось з
листом за вих.№759 до Запорізької
митниці про випуск товару у вільній
обіг під гарантійні зобов'язання
сплатити суми податків і зборів згідно
з митною вартістю, визначеною митним
органом.

Запорізька митниця у своєму листі від
07.10.2010р. за вих..№-7-02-09-24/5855 повідомила
ТОВ «Хімлекс» про можливість випуску
товару під гарантійні зобов'язання -
сплату до державного бюджету суми
податків і зборів, згідно з митною
вартістю, визначеною Запорізькою
митницею у рішенні №112000006/2010/001828/1 від
04.10.2010р.

ТОВ «Хімлекс» своїм листом від 16.11.2010р.
за вих. 845 надало Запорізькій митниці
додатково вартісну характеристику
сировини на продукцію в асортименті
від виробника №64-49/VAR/MqA від10.11.2010р.,
прайс-лист, копію висновку ДП
«Держзовнішінформ»№8/440 від 03.11.2010р.

Запорізька митниця у своєму листі від
04.01.2011р. за вих..№07-02-09-24/49 повідомила ТОВ
«Хімлекс» що в зв'язку з не наданням
всіх необхідних документів для
визначення митної вартості,
застосування заявленої декларантом
митної вартості не є можливим.

Отже, предметом даного спору є
правомірність визначення митної
вартості товару.

Відповідно до ст. 1 Митного кодексу
України від 17.11.2002р. (далі - МК України)
митна декларація - письмова заява
встановленої форми, яка подається
митному органу і містить відомості
щодо товарів і транспортних засобів,
які переміщуються через митний кордон
України, необхідні для їх митного
оформлення або переоформлення.

Згідно зі ст. 86 МК України митна
декларація приймається та
реєструється митним органом у порядку,
що визначається Кабінетом Міністрів
України або уповноваженим ним органом.
Подання митної декларації повинно
супроводжуватися наданням митному
органу комерційних супровідних та
інших необхідних документів, перелік
яких визначається Кабінетом Міністрів
України або уповноваженим ним органом.
Митна декларація приймається митним
органом, якщо встановлено, що в ній
містяться всі необхідні відомості і до
неї додано всі необхідні документи.

Відповідно до ст. 259 Митного кодексу
України митна вартість товарів - це
заявлена декларантом або визначена
митним органом вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, яка обчислюється на момент
перетинання товарами митного кордону
відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 265
МК митний орган, що здійснює контроль
за правильністю митної оцінки товарів
з урахуванням положень цього Кодексу,
має право приймати рішення про
правильність заявленої декларантом
митної вартості товарів.

Згідно зі статтею 266 МК визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну, може
здійснюватися за такими методами: 1) за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; 3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; 4) на
основі віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Якщо митну вартість не може бути
визначено за першим методом,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості. У ході
таких консультацій митний орган та
декларант можуть здійснити обмін
наявною в кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, за основу може братися ціна, за
якою оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари було продано в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митну вартість
товарів не може бути визначено шляхом
застосування попереднього методу.

Аналіз наведених норм, а також положень
Порядку здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 9 квітня 2008 року № 339, та Порядку
декларування митної вартості товарів
дає підстави вважати, що митні органи
мають виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості.

Разом з тим дискреційні функції митних
органів мають законодавчі обмеження у
випадках незгоди із задекларованою
митною вартістю. До них, зокрема,
належить процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
(від першого до шостого) визначення
митної вартості.

Колегія суддів дійшла висновку, що зі
змісту норм пункту 14 Порядку
декларування митної вартості товарів
та частини четвертої статті 266 МК
України убачається, що позивач не
зобов'язаний надавати повний перелік
документів, визначених пунктом 11
зазначеного Порядку. При цьому
витребування таких документів може
мати місце тільки у випадку наявності
обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей.

Разом з тим, витребувавши перелік
додаткових документів, передбачених
пунктом 11 Порядку декларування митної
вартості товарів, митний орган не
зазначив, які саме обставини ці
документи повинні підтвердити.

Також, відповідач не надав доказів
того, що документи, подані позивачем
для митного оформлення товару, є
недостатніми чи такими, що у своїй
сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації.

Крім того, колегія суддів вважає, що у
разі незгоди Митниці із митною
вартістю імпортованого товару, вона
відповідно до вимог статті 266 МК
України зобов'язана провести процедуру
консультацій, у ході яких мала б дійти
висновків щодо застосування того чи
іншого методу визначення митної
вартості товарів, при цьому кожний
наступний метод застосовується у разі
неможливості застосування
попереднього із наведенням
відповідних аргументів.

У випадку якщо митна вартість не може
бути визначена за першим методом,
кожний наступний метод застосовується,
якщо митна вартість товарів не може
бути визначена шляхом застосування
попереднього методу.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку про
неправомірність дій Запорізької
митниці щодо застосування одразу
шостого (резервного) методу визначення
митної вартості товару без
послідовного застосування попередніх
п'яти, як це встановлено частиною п'ятою
статті 266 МК України, за відсутності
будь-якого обґрунтування неможливості
їх застосування в рішенні про
визначення митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція була
висловлена також Верховним Судом
України у постановах від 21 січня 2011
року (справа № 21-56а10), від 7 лютого 2011
року (справа № 21-76а10), від 14 листопада 2011
року (справа № 21-213а11), від 6 лютого 2012
року (справа № 21-418а11), від 29 травня 2012
року (справа № 21-91а12).

Посилання скаржника в касаційній
скарзі на причини не застосування
попередніх п'яти методів колегія
суддів вважає необґрунтованим,
оскільки такі причини неможливості
застосування послідовно попередніх
п'яти методів визначення митної
вартості товару повинні бути зазначені
саме в рішенні про визначення митної
вартості товарів.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що при вирішенні
справи судом апеляційної інстанцій
вірно застосовані норми матеріального
та процесуального права. Доводи
касаційної скарги висновків суду не
спростовують. За таких обставин
підстав для задоволення касаційної
скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Запорізької митниці
відхилити, а постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 23 листопада
2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: