Справа № 755/9612/14-а
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Бартащук
Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів
Пилипенко О.Є., Романчук О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України у Дніпровському районі м. Києва
про визнання дій протиправними,
зобов'язання призначити пенсію на
пільгових умовах, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову
Дніпровського районного суду м. Києва
від 28 квітня 2014 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва, в якому
просив визнати протиправними дії
відповідача щодо відмови в призначенні
йому пенсії за віком на пільгових
умовах за Списком №1, зобов'язати
останнього призначити пенсію
відповідно до п. «а» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» з
07.10.2013 року.

Постановою Дніпровського районного
суду м. Києва від 28 квітня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду -
скасуванню, з таких підстав.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про недостатність підстав для
призначення пільгової пенсії позивачу.

З таким висновком суду не можна не
погодитися.

Як убачається з матеріалів справи,
07.10.2013 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
звертався до відповідача із заявою про
призначення йому пенсії зі зниженням
пенсійного віку на підставі п. «а» ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Приведеною нормою передбачено, що на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи працівники, зайняті повний
робочий день, зокрема, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць. Така пенсія
призначається чоловікам після
досягнення 50 років і при стажі роботи
не менше 20 років, з них не менше 10 років
на зазначених роботах.

Чоловікам, які мають не менше половини
стажу роботи з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці, пенсії
на пільгових умовах призначаються із
зменшенням загального пенсійного віку
(60 років) на 1 рік за кожний повний рік
такої роботи.

Із матеріалів справи вбачається, що
разом із заявою про призначення
пільгової пенсії позивачем надано
територіальному органу Пенсійного
фонду України довідку Філії ДП
«Антонов» «Серійний завод «Антонов»
№99 від грудня 2010 року про роботу на
підприємстві на посаді терміста по
нагрівальним печам в період з 23.11.1984
року по 01.06.1987 року та довідку ТОВ «КВО
«Медапаратура» (правонаступника
Київського виробничого об'єднання
«Медапаратура») про роботу в об'єднанні
на аналогічній посаді в період з 16.06.1987
року по 10.04.1992 року.

Згідно листа відповідача від 21.11.2013
року №19873/06 позивачу відмовлено у
зарахуванні до пільгового стажу за
Списком №1 роботи на КВО
«Медапаратура». На обґрунтування
відмови відповідач посилається на
результати атестації робочих місць,
проведеної на цьому об'єднанні у 1994
році, за підсумками яких встановлено,
що в цеху №30 професія терміста дає
право на пільгову пенсію за віком
згідно списку №2, а не списку №1.
Водночас, відповідач погодився
зарахувати до відповідного пільгового
стажу за Списком №1 період роботи
позивача з 23.11.1984 року по 01.06.1987 року (2
роки 6 місяців 9 днів) згідно довідки
Філії ДП «Антонов» «Серійний завод
«Антонов».

Не погоджуючись із такою відмовою,
позивач звернувся у суд.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, висновкам місцевого суду та
доводам апелянта, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Згідно п. 20 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженому постановою Кабінету
Міністрів України № 637 від 12.08.1993 р., у
тих випадках, коли в трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, установлені для
окремих категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників.

Зі змісту трудової книжки позивача
вбачається, що в період з 16.06.1987 року по
31.03.1992 року позивач працював термістом
на печах в цеху лиття, пластмас та
термообробки №7, а з 01.04.1992 року -
переведений в цех №30 на тій же посаді, з
10.04.1992 року - звільнений за власним
бажанням.

Згідно постанови Ради Міністрів СРСР
від 22.08.1956 року №1173 та постанови
Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року
№10, якими на час роботи позивача в КВО
«Медапаратура» було затверджено
списки виробництв, цехів, професій,
посад, робота в яких дає право на
державну пенсію на пільгових умовах,
посада терміста на нагрівальних печах
в галузі термічної обробки відносилась
до Списку №1.

Таким чином, позивач має право на
зарахування його трудового стажу в КВО
«Медапаратура» за весь період роботи
на посаді терміста на печах (з 16.06.1987
року по 10.04.1992 року) до спеціального
стажу, що дає право на призначення
пенсії на пільгових умовах відповідно
до п. «а» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Колегія суддів не враховує посилання
відповідача на результати атестації
робочих місць у КВО «Медапаратура»,
проведеної на об'єднанні у 1994 році, за
підсумками яких встановлено, що в цеху
№30 професія терміста дає право на
пільгову пенсію за віком згідно списку
№2, а не списку №1, оскільки Порядок
проведення атестації робочих місць за
умовами праці, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 01.08.1992
року № 442, набрав чинності лише у серпні
1992 року, в той час як позивач працював в
указаному об'єднанні лише до квітня 1992
року. Відтак, в силу положень статті 58
Конституції України, вказаний Порядок
не може поширюватись на відносини, що
відбулись раніше його прийняття. Крім
того, в період з 16.06.1987 року по 31.03.1992
року позивач працював термістом на
печах в цеху лиття, пластмас та
термообробки №7, щодо якого відсутні
дані про проведення атестації.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
відповідач необґрунтовано відмовив
позивачу у зарахуванні періоду роботи
останнього в КВО «Медапаратура» до
спеціального трудового стажу.

З огляду на дані трудової книжки
позивача, його загальних трудовий стаж
перевищує 20 років, а спеціальний
(пільговий) трудовий стаж, з
урахуванням роботи в Філії ДП
«Антонов» «Серійний завод «Антонов» та
в КВО «Медапаратура», перевищує 7
повних років.

Тому, за приписами вище приведеної
норми позивач має право на призначення
пенсії із зменшенням загального
пенсійного віку на 7 років, починаючи з
дня досягнення 53-річного віку, але не
раніше дати звернення до
територіального органу Пенсійного
фонду України із відповідною заявою.

Із матеріалів справи слідує, що 07.10.2013
року позивачу виповнилось 53 роки і
цього ж дня він звернувся до
відповідача із заявою про призначення
пенсії. Разом з тим, відповідач
безпідставно відмовив у задоволенні
звернення позивача, чим порушив право
останнього на пільгову пенсію, що
входить до гарантій соціального
захисту, передбачених статтею 46
Конституції України.

Зважаючи на встановлену
протиправність та необґрунтованість
відмови відповідача в призначенні
позивачу пенсії, колегія суддів
доходить висновку, що його вимоги
підлягають задоволенню.

Беручи до уваги все вищевикладене,
колегія суддів дійшла висновку, що
доводи апеляційної скарги
спростовують висновки суду першої
інстанції, які не відповідають
встановленим судом обставинам та
прийняті з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. п. 4 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом порушено
норми матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 183-2, 195, 197, 198, 202, 205, 207,
254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Дніпровського районного
суду м. Києва від 28 квітня 2014 року
скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2
задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва щодо
відмови ОСОБА_2 в призначенні пенсії за
віком на пільгових умовах за Списком
№1.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у Дніпровському районі м.
Києва призначити ОСОБА_2 пенсію за
віком на пільгових умовах за списком №1
відповідно до п. «а» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» з
07.10.2013 року.

Постанова набирає законної сили з
моменту ухвалення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук

Головуючий суддя

Глущенко Я.Б.

Судді:

Пилипенко О.Є.

Романчук О.М