Справа № 9101/1445/2011
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2013-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 жовтня 2013 рокусправа № 2а-3044/10/1170

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Проценко
О.А.

суддів: Туркіної Л.П.
Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Кіровоградської митниці Міндоходів

на постанову: Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 22
листопада 2010 р. у справі № 2а-3044/10/1170

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Кіровоградський завод
дозуючих автоматів"

до: Кіровоградської митниці Міндоходів

про: визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в:

Кіровоградський завод дозуючих
автоматів (далі по тексту - позивач)
звернувся до суду з позовом про
визнання недійсними та скасування
податкових повідомлень-рішень
Кіровоградської митниці (далі по
тексту - відповідач, митний орган) №6
від 30.03.2010р., яким визначено податкове
зобов'язання по сплаті мита,на товари,
що ввозяться на територію України, у
сумі 15152,56 грн. (за основним платежем
14431,01грн., за штрафними санкціями
721,55грн.) та №7 від 30.03.2010р., яким позивачу
визначено податкове зобов'язання з
податку на додану вартість у сумі 3030,51
грн. (за основним платежем 2886,20 грн., за
штрафними санкціями 144,31грн.).

На обґрунтування позовних вимог
зазначалось, що відповідно до пп. 4.2.2
п.4.2 ст.4 Закону №2181 «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» митний орган не
вправі визначати податкові
зобов'язання, оскільки камеральна
перевірка проводиться на підставі
даних, зазначених у податкових
деклараціях, які подаються до
податкового органу, а відповідач не є
таким органом. Тому позивач стверджує,
що спірні рішення відповідача
суперечать вимогам п.6.1 ст. 6 Закону №2181
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (далі -
Закон 2181).

Постановою суду першої інстанції позов
задоволено. Суд зазначив, митний орган
самостійно класифікує товар, а
відповідно і визначає суму мита, збору,
податку на додану вартість до сплати.
Щодо проведення камеральної перевірки
суд в своїй постанові вказав, що згідно
з пп. в) п. 4.2.2 ст. 4 Закону №2181
контролюючий орган внаслідок
проведення камеральної перевірки
виявляє арифметичні або методологічні
помилки у поданій платником податків
податковій декларації, які призвели до
заниження або завищення суми
податкового зобов'язання. За
висновками суду позивачем було
дотримано чинні нормативні акти, не
допущено арифметичних помилок, та
додержано методологію нарахування та
повноту податків і зборів, що
підтверджено самим відповідачем при
оформленні вантажних декларацій
шляхом проставлення відміток у
відповідних графах вантажних митних
декларацій (ВМД). Суд дійшов висновку,
що при здійсненні процедури
розмитнення товарів позивач не
допустив порушення встановлених
правил здійснення господарської
діяльності та вимог митного
законодавства та виконав усі
процедури, передбачені законодавством
України.

Не погодившись із судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення про відмову позивачу в
задоволенні позову. На обґрунтування
апеляційних вимог відповідач зазначає,
що помилка декларанта при класифікації
товарів призвела до застосування
невірних ставок ввізного мита, у
позивача виникло податкове
зобов'язання, сума якого відповідно до
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» була самостійно визначена
контролюючим органом.

Позивач заперечує проти задоволення
апеляційної скарги, судове рішення
вважає законним та обґрунтованим,
просить залишити постанову суду без
змін. Наполягає на тому, що оскільки при
здійсненні процедури розмитнення
товарів позивач не допустив порушення
встановлених правил ведення
господарської діяльності та вимог
митного законодавства, - застосування
до нього відповідних санкцій було
протиправним.

Під час розгляду справи апеляційним
судом у відповідності до вимог Закону
України «Про акціонерні товариства» за
рішенням загальних зборів акціонерів
від 19.04.2011р. №1 назву товариства змінено
з Відкритого акціонерного товариства
"Кіровоградський завод дозуючих
автоматів" на Публічне акціонерне
товариство "Кіровоградський завод
дозуючих автоматів".

За клопотанням позивач згідно з п.2
Указу Президента України від 18.03.2013р.
№141/2013 «Про міністерства доходів і
зборів України» здійснено
процесуальну заміну Кіровоградської
митниці Державної митної служби
України на Кіровоградську митницю
Міндоходів в порядку процесуального
правонаступництва.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
зазначає наступне.

Як встановлено матеріалами справи,
митним органом проведено камеральну
перевірку стану дотримання позивачем
законодавства України щодо
правильності класифікації товарів за
кодом згідно з вантажними
митними деклараціями.

За результатами перевірки складено акт
№к0001/10/901000000/ від 18.03.2010р. (а.с. 30-37),
в якому зазначається про порушення
позивачем вимог Закону України від
05.04.2001р. №2371-111 «Про єдиний митний
тариф», що призвело до невірної
класифікації товарів, а саме замість
класифікації товару за кодом
УКТЗЕД слід було застосовувати код
УКТЗЕД.

На підставі акту перевірки у зв'язку з
виявленим порушенням відповідачем
прийняті податкові повідомлення:

№6 від 30.03.2010р. (а.с. 28), яким визначено
податкове зобов'язання по сплаті мита
на товари, що ввозяться на територію
України у сумі 15152,56грн. (за основним
платежем 14431,01грн., за штрафними
санкціями 721,55 грн.);

№7 від 30.03.2010р. (а.с. 29), яким визначено
податкове зобов'язання по сплаті
податку на додану вартість з товарів,
увезених на територію України у сумі
3030,51 грн. (за основним платежем 2886,20 грн.,
за штрафними санкціями 144,31 грн.).

Висновки митного органу пов'язані з
наступними обставинами.

В 2007 - 2008 роках позивач ввозив до
України «тензодавачі», «тензодатчки»
за кодом УКТ ЗЕД , які
використовуються як елементи
вагодозуючого обладнання, що
виробляється позивачем.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем було проведено перевірку
вантажних митних декларацій (а.с. 38-58):

- 901000002/7/001483 від 23.03.2007р.;

- 901000002/7/005862 від 26.09.2007р.;

- 901000002/7/006479 від 23.10.2007р.;

- 901000002/7/007247 від 22.11.2007р.;

- 901000002/7/007707 від 07.12.2007р.;

- 901000002/8/001938 від 01.04.2008р.;

- 901000002/8/003318 від 27.05.2008р.;

- 901000002/8/004077 від 20.06.2008р.;

- 901000002/8/007466 від 22.10.2008р.;

- 901000002/8/007467 від 22.10.2008р.

За вказаними ВМД позивач декларував
товари, ввезені в Україну в період з
23.03.2007р. по 23.10.2008р.

Перевірка проводилася відповідачем на
підставі наказу Кіровоградської
митниці від 12.03.2010р. №132 про проведення
камеральної перевірки щодо
правильності класифікації товарів,
ввезених на територію України ВАТ
«Кіровоградський завод дозуючих
автоматів» за кодом згідно з УКТ
ЗЕД («тензодавачі», «тензодатчки»), та
повноти нарахування і сплати до
бюджету обов'язкових платежів.

Аналіз матеріалів справи та норм права,
які регулюють спірні правовідносини,
показав наступне.

Порядок здійснення митних процедур та
оформлення, переміщення через митний
кордон України товарів, митне
регулювання та справляння податків,
зборів регулюється Митним кодексом
України.

За визначенням статті 1 Митного кодексу
України митна декларація це письмова
заява встановленої форми, яка
подається митному органу і містить
відомості щодо товарів і транспортних
засобів, які переміщуються через
митний кордон України, необхідні для їх
митного оформлення або переоформлення.

Статтею 86 Митного кодексу України
встановлено, що митна декларація
приймається та реєструється митним
органом у порядку, що визначається
Кабінетом міністрів України, або
уповноваженим ним органом.

Митна декларація приймається митним
органом, якщо встановлено, що в ній
містяться всі необхідні відомості і до
неї додано всі необхідні документи.

Статтею 313 Митного кодексу України
встановлено, що митні органи
класифікують товари, тобто відносять
товари до класифікаційних групувань,
зазначених в УКТ ЗЕД.

Відповідно до Наказу Держмитслужби
України № 314 "Про затвердження Порядку
митного контролю й митного оформлення
товарів із застосуванням вантажної
митної декларації" від 20.04.2005р. (далі -
Порядок) (в редакції чинній на момент
здійснення митних процедур)
встановлено, що працівники митної
служби здійснюють вичерпний перелік
дій щодо прийняття ВМД до оформлення,
та здійснення митного контролю.

Митним органом при розмитненні товару
здійснюється також митний контроль,
який включає в себе згідно з п.17
вищевказаного Порядку № 314 від 20.04.2005р.
"перевірку правильності класифікації
та кодування товарів (згідно з поданими
документами)" та згідно з п. 21 "перевірку
правильності нарахування податків і
зборів (обов'язкових платежів) за ВМД та
застосування пільг у їх сплаті
відповідно до законодавства".

Пункт 25 Порядку містить норму, за якою
посадова особа митного органу ініціює
проведення митного огляду, якщо
документів, поданих декларантом,
недостатньо для прийняття рішення про
повноту та/або достовірність
відомостей, що перевіряються або
результати перевірки правильності
класифікації та кодування товарів,
визначення країни походження тощо,
потребуються проведення такого огляду.

Порядком роботи відділу номенклатури
та класифікації товарів регіональної
митниці, відділу контролю митної
вартості та номенклатури регіональної
митниці при вирішенні питань
класифікації товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
затвердженим наказом Державної митної
служби України від 07.08.2007р. №667 та
зареєстрованим у Міністерстві юстиції
України 21.08.2007р. за № 968/14235, визначено,
що класифікацією товарів визнається
визначення коду товарів, тобто
віднесення товарів до класифікаційних
угруповань, зазначених в УКТЗЕД.

До компетенції відділів контролю
митної вартості та номенклатури
регіональної митниці при вирішенні
питань класифікації товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, віднесено прийняття рішень
про визначення коду товару.

Відповідно до статті 17 Закону України
"Про єдиний митний тариф" від 05.02.1992р. за
№ 2097-ХП мито нараховується митним
органом України відповідно до цього
Закону і ставок Єдиного митного тарифу
України, чинними на день подання митної
декларації.

Таким чином, митний орган самостійно
класифікує товар, а відповідно і
визначає суму мита, збору, податку на
додану вартість до сплати.

З аналізу матеріалів справи та
вищевказаних нормативних актів
вбачається, що при здійсненні митного
оформлення ВМД позивач виконав вимоги,
передбачені вищевказаними нормами.

Так, при заповненні ВМД в графі 33 "Код
товару" вказано наступний код
відповідно до УКТ ЗЕД, що відповідно до
Закону України "Про Єдиний митний
тариф" від 05.02.1992р. класифікується за
ставкою мита - 0%. При цьому,
відповідачем здійснено необхідні
процедури щодо прийняття ВМД до
оформлення шляхом поставлення
відбитка штампа "Під митним контролем",
що підтверджується відповідними
відмітками в ВМД.

Своїм правом на відмову у митному
оформленні товару у зв'язку з
виявленими невідповідностями (якщо
вони мали місце) митний орган не
скористався.

Згідно з ч. 3 п. 1.6 наказу Державної
митної служби України від 20.04.2005р. №314
передбачено, що оформлена ВМД свідчить
про надання суб'єкту
зовнішньо-економічної діяльності
права на розміщення товарів у
заявлений митний режим і підтверджує
права і обов'язки зазначених у ВМД осіб
щодо здійснення ними відповідних
правових, фінансових, господарських та
інших дій.

Таким чином, якщо митні органи,
приймаючи вантажні митні декларації та
пропускаючи товар на митну територію
України, погоджувалися з відомостями
про код товарної номенклатури,
зазначеними імпортером, то відповідно
до п.10.3 ст.10 Закону України №168/97 та
підпункту 4.2.1 пункту 4.2 ст.4 Закону №2181
митниця не має правових підстав для
прийняття податкових повідомлень про
нарахування податкових зобов'язань у
зв'язку з помилковим визначенням коду.

Такий висновок узгоджується з правовою
позицією Верховного Суду України,
викладеною в постанові від 23.01.2012р.
(додається).

За таких обставин доводи апеляційної
скарги спростовуються матеріалами
справи. Висновки суду першої інстанції
відповідають фактичним обставинам.
Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, судове рішення слід залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кіровоградської
митниці Міндоходів на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 22 листопада
2010 р. у справі № 2а-3044/10/1170 залишити без
задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 22 листопада
2010 р. у справі № 2а-3044/10/1170 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили у
відповідності до ст.254 КАС України і
може бути оскаржена у касаційному
порядку згідно зі ст.212 КАС України.

Головуючий:
О.А. Проценко

Суддя:
Л.П. Туркіна

Суддя:
А.В. Шлай