Справа № 820/6175/14
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/36865/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Кравцова О.В.; Єрьоміна А.В.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Приватного акціонерного
товариства «Новий Стиль» до
Харківської митниці Міндоходів про
скасування рішення та картки відмови,
що переглядається за касаційною
скаргою Приватного акціонерного
товариства «Новий Стиль» на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 13 травня 2014
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 10 червня 2014 року,

у с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ПрАТ «Новий Стиль»
(Товариство) звернулося до суду з
позовом до Харківської митниці
Міністерства доходів і зборів України
(Митниця) про скасування рішення про
визначення митної вартості та картки
відмови у митному оформленні.

Зазначали, що оскаржуваним рішенням
Митниці від 4 жовтня 2013 року визначено
митну вартість ввезеного позивачем
товару (шпон буковий ІІІ сорту) за
другим методом (вартістю ідентичних
товарів), та відмовлено у прийнятті
митної декларації у зв'язку з таким
коригуванням.

Посилаючись на те, що надали митному
органу усі необхідні документи, що
підтверджують достовірність
визначення митної вартості за ціною
контракту, просили скасувати рішення
Митниці від 4 жовтня 2013 року №
807000003/2013/001958/1, а також картку відмови у
митному оформленні від 29 липня 2013 року
№ 807100000/2013/01300.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 13 травня 2014
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 10 червня 2014
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі товариство,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить оскаржувані рішення скасувати,
а позов задовольнити.

Заслухавши доповідача, перевіривши
оскаржувані рішення судів та матеріали
справи в межах доводів касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що
скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що відповідно до
зовнішньоекономічного контракту з
фірмою Novy Styl Sp. z.o.o (Польща) у жовтні 2013
року позивачем ввезено на митну
територію України партію шпону
букового ІІІ сорту. Задекларована
позивачем митна вартість, обчислена за
ціною договору з додаванням вартості
транспортних витрат, склала 524,48 євро.

На підтвердження заявленої вартості,
окрім митної декларації, Товариство
надало Митниці такі документи:
зовнішньоекономічний контракт з
додатковими угодами; інвойс;
міжнародну автомобільну накладну (CMR);
довідку про вартість транспортних
витрат; інформацію про позитивні
результати здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару; інформацію про позитивні
результати здійснення радіологічного
контролю товару транспортних засобів;
сертифікат походження товару; копію
митної декларації країни відправлення;
карантинний дозвіл; інформацію про
відсутність пов'язаності з продавцем
товару; довідку про проведення
декларування валютних цінностей,
доходів та майна; сертифікат
походження товару.

В процесі консультацій з митним
органом позивачем додатково подано
калькуляцію собівартості товару,
прайс-лист виробника, експертний звіт
про оцінку майна.

Митницею відмовлено у прийнятті
декларації, винесено оскаржуване
рішення про коригування митної
вартості та встановлено її розмір на
рівні 536,41 євро, із застосуванням
другого методу на підставі відомостей
про вартість ідентичних товарів з
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Держмитслужби.

Митниця обґрунтувала свої рішення тим,
що декларантом не подано усіх
документів щодо підтвердження
вартості ввезеного товару.

Відмовивши у задоволенні позову, суд
першої інстанції, а апеляційний суд
погодившись з таким висновком,
виходили з того, що позивач не довів
правильності задекларованої вартості
ввезеного товару, що за наявності у
митного органу відомостей про ціну на
ідентичні товари, є підставою для
здійснення коригування.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що доводи, викладені в касаційній
скарзі, висновків судів не
спростовують.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
(МК) України від 13 березня 2012 року № 4496-VI
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 54 МК України передбачено, що
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
органом доходів і зборів під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом.

Відповідно до частини третьої статті 54
МК України за результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів орган доходів
і зборів визнає заявлену декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною шостою статті 54 МК
України орган доходів і зборів може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
органу доходів і зборів документально
підтвердженої офіційної інформації
органів доходів і зборів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

З матеріалів справи вбачається, що
сумніви митного органу у
задекларованій позивачем вартості
товару є обґрунтованими, оскільки у
Єдиній автоматизованій інформаційній
системі Держмитслужби міститься
інформація про вищу, аніж
задекларована, ціну ідентичних
товарів, а назва декларанта та продавця
товарів збігається, що може свідчити
про їх пов'язаність. Крім того, механізм
оплати, передбачений контрактом
(протягом 60 днів після поставки товару),
унеможливив надання бухгалтерських та
банківських документів, які могли б
підтвердити таку вартість.

За таких обставин, витребування
Митницею додаткових документів
вбачається обґрунтованим.

У звіті про оцінку майна, поданого
позивачем, міститься висновок експерта
про те, що вартість шпону ІІІ сорту не
може бути нижчою за 30 % вартості шпону І
сорту. У прайс-листі продавця зазначено
про ціну шпону І сорту від 1 180 до 1 499
євро за кубічний метр, 30 % вартості
якого значно перевищує задекларовану
позивачем ціну (242 євро).

Викладене дає підстави стверджувати,
що Митниця у межах своїх повноважень
здійснила контроль правильності
задекларованої вартості товару,
оскільки розбіжності у поданих
позивачем документах унеможливили
підтвердження контрактної вартості
товару.

Відповідно до частини першої статті 59
Митного кодексу України у разі, якщо
митна вартість оцінюваних товарів не
може бути визначена згідно з
положеннями статті 58 цього Кодексу, за
основу для її визначення береться
вартість операції з ідентичними
товарами, що продаються на експорт в
Україну з тієї ж країни і час експорту
яких збігається з часом експорту
оцінюваних товарів або є максимально
наближеним до нього.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
висновків судів не спростовують,
повторюють доводи позову та
апеляційної скарги, які належним чином
оцінені та досліджені судами, та не
дають підстав вважати оскаржувані
рішення такими, що ухвалені з
порушеннями норм матеріального або
процесуального права.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Новий Стиль»
залишити без задоволення, а постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 13 травня 2014
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 10 червня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді
М.І.Цуркан

О.В.Кравцов

А.В.Єрьомін