Справа № 804/11736/13-а
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

31 липня 2014 рокусправа № 804/11736/13-а
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко
О.А. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового
засідання: Комар Н.В.

представника відповідача: Пітюренко
Євгенія Валерійовича,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
16.01.2014 р.

у справі за позовом Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Правда" про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
звернулося з позовом до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду, в якому просив
стягнути з ТОВ «Правда»
адміністративно-господарські санкції
в сумі 57 426 грн. 80 коп. за невиконання у
2012 році нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів, та пеню в
сумі 80 грн. 43 коп. за порушення термінів
їх сплати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ
«Правда» не виконало норматив по
працевлаштуванню інвалідів за 2012 рік, у
зв'язку з чим повинно було добровільно
сплатити адміністративно-господарські
санкції в сумі 57 426 грн. 80 коп. Зазначені
санкції позивачем своєчасно сплачено
не було, що призвело до нарахування
відповідачу пені в розмірі 80 грн. 43 коп..

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
16 січня 2014 р. в задоволенні позову
відмовлено.

Постанова суду першої інстанції
обґрунтована тим, що за умови виконання
підприємством обов'язку щодо створення
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, своєчасного інформування
центру зайнятості про наявність
вакантних посад, а також за відсутності
даних про відмову інваліду у прийнятті
на роботу, не виникає підстав для
застосування
адміністративно-господарських
санкцій. З огляду на те, що відповідачем
були виконані вимоги Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», що підтверджено
належними доказами під час судового
розгляду справи, правові підстави для
застосування до нього
адміністративно-господарських санкцій
у суду відсутні. Відповідно, підстави
для нарахування відповідачу пені за
несвоєчасну сплату
адміністративно-господарських санкцій
відсутні.

Не погодившись із рішенням суду першої
інстанції, позивачем було подано
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, апелянт просить постанову суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нову, якою позовні вимоги задовольнити
в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовані тим, що відповідно до
звіту ТОВ "Правда" за 2012 рік
відповідачем не виконано норматив з
працевлаштування інвалідів у
кількості 2 особи. Оскільки,
адміністративно-господарські санкції
є альтернативним грошовим
зобов'язанням обов'язку виконати
норматив з працевлаштування інвалідів,
відповідач повинен був самостійно
сплатити в строк до 15.04.2013р. 578 426, 80 грн.
адміністративно-господарських санкцій
та 80, 43 грн. пені.

На апеляційну скаргу подано
заперечення, в яких представник
відповідача зазначив, що вважає
рішення суду першої інстанції законним
та обґрунтованим, та просить
оскаржувану постанову залишити без
змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення. В підтвердження своєї
позиції зазначає, що відповідач
сумлінно виконував свої обов'язки з
метою забезпечення працевлаштування
інвалідів на підприємстві, що свідчить
про виконання відповідачем вимог щодо
працевлаштування інвалідів та
інформування центру зайнятості про
наявність вільних робочих місць на
підприємстві та потребу у направленні
йому центром зайнятості інвалідів для
працевлаштування.

В судове засідання апеляційної
інстанції представник позивача
(апелянт) не з'явився, про час та місце
слухання справи повідомлявся належним
чином.

Представник відповідача у судовому
засіданні підтримав доводи
заперечення на апеляційну скаргу,
просив залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін. Пояснив, що відсутня вина з боку
ТОВ «Правда» щодо невиконання
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів,
встановленого ч.1 ст.19 ЗУ «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні».

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги та
заперечення на неї, колегія суддів
апеляційної інстанції вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а постанова суду першої
інстанції не підлягає скасуванню.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
ТОВ «Правда» перебуває на обліку в
Дніпропетровському обласному
відділенні Фонду соціального захисту
інвалідів, як підприємство, яке в своїй
діяльності використовує найману працю.
Згідно форми № 10-ПІ «Звіту про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів» за 2012 рік, що надавався
відповідачем 26.02.2013 р. до
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів, середньооблікова
чисельність штатних працівників
облікового складу підприємства у 2012
році становила 97 осіб. Відповідно,
чисельність інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до нормативу робочих місць для
забезпечення працевлаштування
інвалідів, встановленого ст. 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»,
становить 4 особи. Проте, у 2012 році на
підприємстві працювало лише дві особи
(штатних працівника), яким встановлена
інвалідність, що підтверджено звітом
відповідача за формою № 10-ПІ.

При цьому, актом позапланової
невиїзної перевірки правильності
розрахунків у звіті про зайнятість та
працевлаштування інвалідів ТОВ
«Правда» за 2012 рік № 65 від 28.02.2013 р.
встановлено, що ТОВ «Правда» невірно
визначило у звіті форми № 10-ПІ норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, зазначивши у відповідному
рядку звіту цифру « 2», замість цифри «
4» (а.с. 5). Встановивши неправильність
визначення нормативу у звіті за 2012 рік,
Дніпропетровське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
запропонувало відповідачу сплатити
адміністративно-господарські санкції
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів
стосовно двох осіб, у відповідності до
розрахунку.

Аналізуючи вищевикладене, колегія
суддів апеляційної інстанції
встановила, що при вирішенні справи
судом першої інстанції до даних
правовідносин правильно застосовані
норми Господарського кодексу України,
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»,
Інструкції щодо заповнення форми
звітності № 3-ПН «Звіт про наявність
вакансій», затвердженої наказом
Міністерством праці та соціальної
політики України № 420 від 19.12.2005р. (яка
була чинною у спірному періоді).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Таким чином
уповноважені державою органи не можуть
на власний розсуд ухилятися від
реалізації наданих їм повноважень, але
й не мають права виходити за межі,
встановлені законодавством.

Відповідно до ст.17 ЗУ «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» № 875-ХII, підприємства,
установи і організації за рахунок
коштів Фонду соціального захисту
інвалідів або за рішенням місцевої
ради за рахунок власних коштів, у разі
необхідності, створюють спеціальні
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, здійснюючи для цього
адаптацію основного і додаткового
обладнання, технічного оснащення і
пристосування тощо з урахуванням
обмежених можливостей інваліда.

За змістом статті 19 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» для підприємств,
установ, організацій встановлюється
норматив робочих місць для
забезпечення працевлаштування
інвалідів. В силу ст. 18 цього ж закону,
працевлаштування інвалідів
здійснюється центральним органом
виконавчої влади з питань праці та
соціальної політики, органами
місцевого самоврядування,
громадськими організаціями інвалідів.
Законом України від 23 лютого 2006 року №
3483-ІV «Про внесення змін до деяких
законів України щодо реалізації
інвалідами права на трудову
зайнятість» зазначену статтю було
викладено в іншій редакції, а Закон №
875-ХІІ доповнено статтею 18-1, за змістом
якої пошук підходящої роботи для
інваліда здійснює державна служба
зайнятості.

Згідно ст.20 ЗУ «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»,
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж встановлено нормативом,
передбаченого ст.19 цього закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається у розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, які
використовують найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда, і не
зайняте інвалідом.

Частиною 3 ст. 18 ЗУ «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» передбачено, що підприємства,
організації, установи, фізичні особи,
які використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені законодавством, надавати
державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для реалізації
працевлаштування інвалідів і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів в порядку,
встановленому КМУ.

На виконання зазначених вимог що ТОВ
«Правда» протягом 2012 року подавало
щомісячні звіти за формою 3-ПН за
вакантною посадою сторожа, призначеною
для працевлаштування інваліда. При
цьому, центром зайнятості було видано
направлення на працевлаштування 12
особам, яким встановлена інвалідність
та які за станом здоров'я відповідають
поданій вакансії, проте, всі вони
відмовилися від працевлаштування у
зв'язку з транспортною віддаленістю та
недоступністю даного підприємства (с.
Кудашівка). Жодній особі не було
відмовлено у працевлаштуванні з вини
підприємства. Зазначене
підтверджується довідкою
Криничанського районного центру
зайнятості № 208 від 27.05.2013 року (а.с. 19).

Листом № 635 від 10.09.2013 р. на запит
директора ТОВ «Правда» Буренко В.І.,
Криничанський районний центр
зайнятості додатково зазначив, що
інформація про вакансії для осіб з
обмеженими можливостями на протязі 2012
року була розміщена на стенді для
самостійного пошуку роботи, та
доводилась до відома осіб з
інвалідністю, що перебували на обліку в
центрі зайнятості. Згоди на
працевлаштування на вказане
підприємство такі особи не дали у
зв'язку з його транспортною
недоступністю (а.с. 25).

Згідно наказу № 1 від 06.01.2012 року «Про
створення робочих місць для
інвалідів», на ТОВ «Правда» створено
чотири робочих місця для
працевлаштування інвалідів (а.с. 60).

Штатним розкладом на 2012 рік
підтверджено, що протягом звітного
періоду на ТОВ «Правда» залишалися
вакантними три робочих місця за
посадою «сторож», призначені для
працевлаштування інвалідів (а.с. 61-62),
тобто, у кількості, достатній для
виконання нормативу.

З наданої відповідачем звітності за
формою 3-ПН за 2012 рік, долученої до
матеріалів справи, вбачається, що у
звітах про наявність вакантних посад
підприємством щомісяця зазначалося
про потребу у працевлаштуванні
інвалідів за робочою професією
«сторож» (а.с. 26 - 37).

Постановляючи дану ухвалу колегія
суддів апеляційної інстанції вважає за
необхідне роз'яснити, що обов'язок
підприємства щодо виділення та
створення робочих місць для інвалідів
не супроводжується його обов'язком
займатися пошуком та підбором
інвалідів на створені робочі місця.
Такий обов'язок покладається на органи
працевлаштування: державна служба
зайнятості здійснює пошук підходящої
роботи відповідно до рекомендацій
МСЕК, наявних у інваліда кваліфікацій
та знань, з урахуванням його побажань
(ст. 18-1 ч. 3).

При цьому, Інструкцією щодо заповнення
форми звітності № 3-ПН „Звіт про
наявність вакансій", затвердженою
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України № 420 від
19.12.2005 р. (яка була чинною у спірному
періоді, зокрема, у 2012 року, коли
зазначена звітність подавалася
відповідачем), не передбачено обов'язку
підприємств зазначати кількість
вакантних посад за окремими
категоріями громадян при заповненні
графи 15 звіту.

Отже, не зазначення відповідачем у
щомісячних звітах за формою 3-ПН
кількості наявних вакансій,
призначених для працевлаштування
інвалідів за вакантною посадою
«сторож», не свідчить про невиконання
ним обов'язку та порядку подання
вказаної обов'язкової звітності.

Матеріалами справи підтверджено, що у
спірному періоді центром зайнятості
для працевлаштування на підприємстві
відповідача було направлено
дванадцять осіб з обмеженими
можливостями, суд не вбачає
причинно-наслідкового зв'язку між
незазначенням у щомісячних звітах
відповідача за формою 3-ПН кількості
наявних вакансій для інвалідів за
професією «сторож» з не
працевлаштуванням двох інвалідів на
заявлену ТОВ «Правда» вакансію, тим
більше, що додаткова вимога про
призначення заявленої вакансії саме
для інвалідів відображена у кожному із
звітів, поданих за 2012 рік.

Отже суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що вина з боку
ТОВ «Правда» щодо невиконання
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів,
встановленого ч.1 ст.19 ЗУ «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» - відсутня.

Таким чином суд першої інстанції не
допустив порушення норм матеріального
права та процесуального права, а повно
та всебічно дослідив обставини справи,
дав їм відповідну правову оцінку,
правильно встановив характер спірних
правовідносин і для їх вирішення
правильно застосував норми
матеріального права.

Колегія суддів апеляційної інстанції
вважає, що в межах апеляційної скарги
порушень судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржуване судове рішення залишити
без змін.

Керуючись п.1 ч. 1 статті 198,
статтями 200, 205, 206 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського
обласного відділення фонду
соціального захисту інвалідів -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
16 січня 2014 р. у справі за позовом
Дніпропетровського обласного
відділення фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Правда" про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів відповідно до ст. 212, ч.5
ст. 254 КАС України.

Головуючий:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
О.А. Проценко

Суддя:
Л.П. Туркіна