Справа № 2а-6060/11/1370
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 р.
Справа № 124418/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у м.
Львові на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 13
вересня 2011 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю фірми «Габен» до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Львові про
визнання нечинним податкового
повідомлення рішення,-

В С Т А Н О В
И Л А:

26.05.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання нечинним
податкового повідомлення рішення №
/0/2205 від 19.10.2010 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
оскаржуване податкове повідомлення
рішення прийняте з порушенням норм
законодавства, оскільки право позивача
на податковий кредит та бюджетне
відшкодування підтверджується усіма
необхідними первинними документами, а
висновки відповідача стосовно
відсутності фактичного здійснення
господарських операцій із
контрагентами позивача є
необґрунтованими та не підтвердженими
доказами.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 13 вересня
2011 року адміністративний позов
задоволено. Визнано протиправним та
скасовано податкове повідомлення
рішення Державної податкової
інспекції у м.Львові № /0/2205 від
19.10.2010 року.

Відповідач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що перевіркою встановлено
порушення позивачем вимог п. п. 7.7.1., п. п.
7.7.2., п. п. 7.7.7. п. 7.7. ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість», в
результаті чого встановлено завищення
заявленої суми бюджетного
відшкодування по декларації за червень
2010 року на суму 1496042,41 грн., а також п. 1.7.,
п. 1.8. ст. 1, п. п. 7.2.1, п. п. 7.2.3. п. 7.2., п. п.
7.4.1., п. п. 7.4.5. п. 7.4., п. п. 7.5.1. п. 7.5. ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого завищено
податковий кредит за квітень та
травень 2010 року та завищено заявлену
суму бюджетного відшкодування по
декларації за червень 2010 року на суму
146588,33 грн.

Особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомлені про місце та час розгляду
справи, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з п.2 ч.1
ст. 197 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції виходив з того, що
вказані письмові докази свідчать про
використання позивачем в
оподатковуваних операціях у межах
своєї господарської діяльності
товарно-матеріальних цінностей,
придбаних у контрагентів ТзОВ
«Агростатус», ТзОВ «Агросток Україна»,
ТзОВ «Страбіс-Агро»та ПП
«Будгаранткомфорт»та спростовують
твердження відповідача про
безтоварність господарських операцій
із вказаними контрагентами.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо
оскарження рішень суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони: на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення,
добросовісно.

Частиною 1 ст. 195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що ТзОВ фірма
«Габен» зареєстроване 31.08.1994 року, що
підтверджується Спеціальним витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб підприємців №
11143325 від 15.09.2011 року.

В період з 09.09.2010 року по 29.09.2010 року ДПІ
у м. Львові проведено позапланову
виїзну перевірку ТзОВ фірми «Габен»,
про що складено Акт № 779/23-4/20832731 від
05.10.2010 року про результати позапланової
виїзної перевірки з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на розрахунковий
рахунок підприємства за червень 2010
року, яка виникла за рахунок від'ємного
значення з ПДВ, що декларувалось у
квітні та травні 2010 року. Перевіркою
встановлено порушення позивачем вимог
п. п. 7.7.1., п. п. 7.7.2., п. п. 7.7.7. п. 7.7. ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого
встановлено завищення заявленої суми
бюджетного відшкодування по
декларації за червень 2010 року на суму
1496042,41 грн., а також п. 1.7., п. 1.8. ст. 1, п. п.
7.2.1, п. п. 7.2.3. п. 7.2., п. п. 7.4.1., п. п. 7.4.5. п. 7.4.,
п. п. 7.5.1. п. 7.5. ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», в
результаті чого завищено податковий
кредит за квітень та травень 2010 року та
завищено заявлену суму бюджетного
відшкодування по декларації за червень
2010 року на суму 146588,33 грн.

Відповідачем на підставі Акта
перевірки № 779/23-4/20832731 від 05.10.2010 року
прийнято податкове повідомлення
рішення форми №/0/2205 від 19.10.2010 р.,
яким встановлено порушення
товариством з обмеженою
відповідальністю фірмою «Габен» вимог
п. 1.7., п. 1.8. ст. 1, п. п. 7.2.1, п. п. 7.2.3. п. 7.2., п.
п. 7.4.1., п. п. 7.4.5. п. 7.4., п. п. 7.5.1. п. 7.5. п. п.
7.7.1., п. п. 7.7.2., п. п. 7.7.7. п. 7.7. ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», у звязку з чим зменшено суму
бюджетного відшкодування (у тому числі
заявленого на рахунок в установі банку)
з податку на додану вартість у розмірі
1642630,74 грн.

Позивач з прийнятим податковим
повідомленням рішенням не погодився,
оскаржив вказане рішення в порядку,
передбаченому п. п. 5.2.2. п. 5.2 ст. 5 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами».

За наслідками апеляційного оскарження
вказаного податкового повідомлення
рішення оскаржуване податкове
повідомлення рішення залишено без
змін.

Правовідносини з приводу предмету
адміністративного позову між
позивачем та відповідачам були
врегульовані положеннями Закону
України «Про податок на додану
вартість» та Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» в
редакції чинній на час їх дії.

Згідно ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно п. 1.3. ст. 1 Закону України «Про
податок на додану вартість»(в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), платник податку - особа,
яка згідно з цим Законом зобов'язана
здійснювати утримання та внесення до
бюджету податку, що сплачується
покупцем, або особа, яка імпортує
товари на митну територію України.

Згідно п. 1.7. ст. 1 цього ж Закону,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом.

Згідно п. 1.8. ст. 1 цього ж Закону
бюджетне відшкодування - сума, що
підлягає поверненню платнику податку з
бюджету у зв'язку з надмірною сплатою
податку у випадках, визначених цим
Законом.

Згідно п. п. 7.2.1. п. 7.2. ст. 7 цього ж Закону
платник податку зобовязаний надати
покупцю податкову накладну, що має
містити зазначені окремими рядками:
порядковий номер податкової накладної;
дату виписування податкової накладної;
повну або скорочену назву, зазначену у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, імя та по-батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість;
податковий номер платника податку
(продавця та покупця); місце
розташування юридичної особи або місце
податкової адреси фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість; опис (номенклатуру)
товарів (робіт, послуг) та їх кількість
(обсяг, обєм); повну або скорочену назву,
зазначену у статутних документах
отримувача; ціну поставки без
врахування податку; ставку податку та
відповідну суму податку у цифровому
значенні; загальну суму коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку.

Згідно п. п. 7.2.3. п. 7.2. ст. 7 цього ж Закону
податкова накладна складається у
момент виникнення податкових
зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надаються покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг). Платники податку повинні
зберігати податкові накладні протягом
строку, передбаченого законодавством
для зобов'язань із сплати податків.

Згідно п. п. 7.2.6. п. 7.2. ст. 7 цього ж Закону
податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Згідно п. п. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 цього ж Закону
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Якщо у подальшому такі товари (послуги)
починають використовуватися в
операціях, які не є об'єктом
оподаткування згідно зі статтею 3 цього
Закону або звільняються від
оподаткування згідно зі статтею 5 цього
Закону, чи основні фонди переводяться
до складу невиробничих фондів, то з
метою оподаткування такі товари
(послуги), основні фонди вважаються
проданими за їх звичайною ціною у
податковому періоді, на який припадає
початок такого використання або
переведення, але не нижче ціни їх
придбання (виготовлення, будівництва,
спорудження).

Згідно п. п. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 цього ж Закону,
не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями.

Згідно п. п. 7.5.1. п. 7.5. ст. 7 цього ж Закону
датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій:

або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Згідно п. п. 7.7.1. п. 7.7. ст. 7 цього ж Закону
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені законом для відповідного
податкового періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Згідно п. п. 7.7.2. п. 7.7. ст. 7 цього ж Закону
якщо у наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з підпунктом
7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення,
то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг)
у попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту кожного
наступного податкового періоду лише в
частині суми податку фактично
сплаченої отримувачем постачальникам
товарів (послуг) та при імпорті і
включається до розрахунку бюджетного
відшкодування наступного звітного
періоду;

в) залишок від'ємного значення, за яким
не проведено розрахунків з
постачальниками відображається в
податковій декларації з податку на
додану вартість окремим рядком для
визначення суми податку, яка може
підлягати відшкодуванню в частині
сплачених сум податку в наступних
звітних періодах;

г) залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування
відображається у декларації з податку
на додану вартість окремим рядком та
включається до складу податкового
кредиту починаючи з першого звітного
періоду 2011 року.

Згідно п. п. 7.7.3. п. 7.7. ст. 7 цього ж Закону
платник податку може прийняти
самостійне рішення про зарахування
належної йому повної суми бюджетного
відшкодування у зменшення податкових
зобов'язань з цього податку наступних
податкових періодів. Зазначене рішення
відображається платником податку у
податковій декларації, яку він подає за
наслідками звітного періоду, в якому
виникає право на подання заяви про
отримання бюджетного відшкодування
згідно з нормами цієї статті. При
прийнятті такого рішення зазначена
сума не враховується при розрахунку
сум бюджетного відшкодування
наступних податкових періодів.

Згідно п. п. 7.7.7. п. 7.7. ст. 7 цього ж Закону
якщо за наслідками документальної
невиїзної (камеральної) або
позапланової виїзної перевірки
(документальної) податковий орган
виявляє невідповідність суми
бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, то
такий податковий орган у разі
заниження заявленої платником податку
суми бюджетного відшкодування щодо
суми, визначеної податковим органом
унаслідок таких перевірок, надсилає
платнику податку податкове
повідомлення, в якому зазначаються
сума такого заниження та підстави для
її вирахування. У цьому випадку
вважається, що платник податку
добровільно відмовляється від
отримання такої суми заниження як
бюджетного відшкодування та враховує
її згідно з підпунктом 7.7.3 цього пункту
у зменшення податкових зобов'язань з
цього податку наступних податкових
періодів.

На підтвердження дотримання вимог п.
1.7., п. 1.8. ст. 1, п. п. 7.2.1, п. п. 7.2.3. п. 7.2., п. п.
7.4.1., п. п. 7.4.5. п. 7.4., п. п. 7.5.1. п. 7.5. п. п. 7.7.1.,
п. п. 7.7.2., п. п. 7.7.7. п. 7.7. ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» позивачем надано копії:

-податкових накладних № 40 від 01.03.2010
року на суму 15747,60 грн., № 267 від 06.05 2010
року на суму 66408 грн., № 291 від 11.05.2010 року
на суму 20330 грн., № 300 від 11.05.2010 року на
суму 20330 грн., № 299 від 12.05.2010 року на суму
110420 грн., № 323 від 17.05.2010 року на суму
32484,65 грн., № 341 від 21.05.2010 року на суму
21326,20 грн., № 394 від 02.06.2010 року на суму
118976 грн., № 405 від 07.06.2010 року на суму 10500
грн., № 442 від 17.06.2010 року на суму 11025 грн.,
№ 465 від 25.06.2010 року на суму 1785 грн.;

-карточки рахунку: 63.1.2 за період 01.05.2010
року 30.06.2010 року: клієнти:
«Агростатус»НВП ТОВ Київ;

-видаткових накладних № 32 від 05.03.2010
року на суму 15747,60 грн., № 275 від 06.05.2010
року на суму 66408 грн., № 301 від 11.05.2010 року
на суму 20330 грн., № 302 від 11.05.2010 року на
суму 20330 грн., № 307 від 12.05.2010 року на суму
110420 грн., № 328 від 17.05.2010 року на суму
32484,65 грн., № 350 від 21.05.2010 року на суму
21326,20 грн., № 400 від 02.06.2010 року на суму
118976 грн., № 412 від 07.06.2010 року на суму 10500
грн., № 457 від 17.06.2010 року на суму 11025 грн.,
№ 476 від 25.06.2010 року на суму 1487,50 грн.;

-листів-заявок на відвантаження товару;

-накладних на вантаж,
договору-замовлення № 102 від 05.03.2010
року, товарно-транспортних накладних,
актів здачі-прийняття робіт;

-податкових накладних № 212 від 16.04.2010
року на суму 66120 грн., № 232 від 22.04.2010 року
на суму 34800 грн.;

-видаткових накладних № Р0000266 від 16.04.2010
року на суму 66120 грн., № Р0000267 від 22.04.2010
року на суму 34800 грн.;

-карточки рахунку: 63.1.2 за квітень 2010
року: клієнти: «Агросток Україна»ТзОВ;

-товарно-транспортних накладних, актів
здачі-прийняття робіт;

-договору поставки мінеральних добрив
№ 14/03 ГН п від 24.03.2010 року, згідно якого
ТзОВ «Страбіс-Агро»(постачальник)
зобовязується поставити, а ТзОВ
«Габен»(покупець) прийняти для
використання у своїй підприємницькій
діяльності мінеральні добрива
(отрутохімікати) та вчасно оплатити
його вартість;

-податкових накладних № 173 від 06.04.2010
року на суму 178688 грн., № 244 від 27.04.2010
року на суму 169088 грн.;

-видаткових накладних № 226 від 13.04.2010
року на суму 178688 грн., № 294 від 08.05.2010
року на суму 169088 грн.;

-залізничних накладних № 42579388 від
13.04.2010 року, № 42579596 від 08.05.2010 року;

-карточки рахунку: 63.1.2 за період 01.04.2010
року-30.05.2010 року: клієнти:
«Страбіс-Агро»ТзОВ Київ;

-податкової накладної № 50504 від 05.05.2010
року на суму 1500 грн., видаткової
накладної № РН-050504 від 05.05.2010 року на
суму 1500 грн., карточки рахунку: 63.1.4 за
травень 2010 року: клієнти:
«Будгаранткомфорт»ПП Львів;

-виписок з банківського рахунку про
оплату товарно-матеріальних цінностей
згідно вказаних податкових накладних.

Колегія суддів погоджується з думкою
суду першої інстанції, що надані
позивачем докази вказують на
відсутність порушень позивачем вимог
п. 1.7., п. 1.8. ст. 1, п. п. 7.2.1, п. п. 7.2.3. п. 7.2., п.
п. 7.4.1., п. п. 7.4.5. п. 7.4., п. п. 7.5.1. п. 7.5. п. п.
7.7.1., п. п. 7.7.2., п. п. 7.7.7. п. 7.7. ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість».

Позивачем представлено всі відповідні
розрахункові, платіжні та інші
документи, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку та які
вказують на товарність господарських
операцій, їх відповідність основній
меті господарської діяльності
контрагентів. Зазначеними доказами
спростовується порушення, встановлені
в Акті № 779/23-4/20832731 від 05.10.2010 року про
результати позапланової виїзної
перевірки з питань достовірності
нарахування суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на розрахунковий рахунок
підприємства за червень 2010 року, яка
виникла за рахунок від'ємного значення
з ПДВ, що декларувалось у квітні та
травні 2010 року, а саме порушення
позивачем вимог п. 1.7., п. 1.8. ст. 1, п. п. 7.2.1,
п. п. 7.2.3. п. 7.2., п. п. 7.4.1., п. п. 7.4.5. п. 7.4., п.
п. 7.5.1. п. 7.5. п. п. 7.7.1., п. п. 7.7.2., п. п. 7.7.7. п.
7.7. ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», в результаті чого
завищено податковий кредит за квітень
та травень 2010 року та завищено заявлену
суму бюджетного відшкодування по
декларації за червень 2010 року на суму
146588,33 грн.

Заслуговує на увагу і та обставина, що
товарно-матеріальні цінності, придбані
позивачем у контрагентів ТзОВ
«Агростатус», ТзОВ «Агросток Україна»,
ТзОВ «Страбіс-Агро»та ПП
«Будгаранткомфорт», були ним
реалізовані ЗАТ «Крафт Фудз Україна»,
СГ «Галичанка», ПСГП «Озірці», ДП
«Голанд Плант Україна», ПП «Прогрес
Агро», ТзОВ «Україна»та іншим
контрагентам, що підтверджено
відповідними первинними документами
(т. 1, а. с. 126-250, т. 2, а. с. 1-55, 66-171).

Вказані вище письмові докази свідчать
про використання позивачем в
оподатковуваних операціях у межах
своєї господарської діяльності
товарно-матеріальних цінностей,
придбаних у контрагентів ТзОВ
«Агростатус», ТзОВ «Агросток Україна»,
ТзОВ «Страбіс-Агро»та ПП
«Будгаранткомфорт»та спростовують
твердження відповідача про
безтоварність господарських операцій
із вказаними контрагентами.

Суд першої інстанції правильно
зазначив, з чим погодилась колегія
суддів, що встановлені у Акті №
779/23-4/20832731 від 05.10.2010 року про результати
позапланової виїзної перевірки з
питань достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на розрахунковий
рахунок підприємства за червень 2010
року, яка виникла за рахунок від'ємного
значення з ПДВ, що декларувалось у
квітні та травні 2010 року стосовно
відсутності у контрагентів позивача
ТзОВ «Агростатус», ТзОВ «Агросток
Україна», ТзОВ «Страбіс-Агро» та ПП
«Будгаранткомфорт» необхідних умов
для реалізації відповідної
господарської діяльності, відсутності
технічного персоналу, основних фондів,
виробничих активів і транспортних
засобів. Згідно п. 10.2 ст. 10 Закону
України "Про податок на додану
вартість" платники податку, визначені у
підпунктах "а", "в", "г", "д" пункту 10.1 цієї
статті, відповідають за дотримання
достовірності та своєчасності
визначення сум податку, а також за
повноту і своєчасність його внесення
до бюджету відповідно до закону. Із
наведеного випливає, що сама по собі
несплата податку продавцем (у тому
числі внаслідок ухилення від сплати) в
разі фактичного здійснення
господарської операції не впливає на
формування податкового кредиту
покупцем та суму бюджетного
відшкодування чи податкового кредиту.
Крім того, посилання відповідача на
незнаходження контрагентів за
юридичною адресою спростовується
наявними в матеріалах справи (т. 1, а. с.
118-125) Витягами з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб підприємців стосовно ТзОВ
«Агростатус», ТзОВ «Агросток Україна»,
ТзОВ «Страбіс-Агро»та ПП
«Будгаранткомфорт», згідно яких статус
відомостей стосовно кожної із вказаних
юридичних осіб підтверджено.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно з
статтею 86 КАС України оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у
апеляційній скарзі, не дають
адміністративному суду апеляційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Львові залишити без задоволення, а
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 13 вересня
2011 року у справі №2а-6060/11/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до касаційної
інстанції протягом двадцяти днів
шляхом подання скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

І.І.Запотічний