Справа № 813/6168/13-а
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року
Справа № 876/294/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Дяковича В.П.,

суддів:
Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участі секретаря судового засідання
Сердюк О.Ю.,

представника позивача
Стасишин Т.В.,

представника відповідача
Кричковської Л.М.,

прокурора
Садлівського В.В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державної фінансової інспекції у
Львівській області на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 04 листопада
2013 року по справі №813/6168/13-а за позовом
Державного підприємства "Міжнародний
аеропорт "Львів" імені Данила
Галицького до головного державного
фінансового інспектора відділу
інспектування у сфері матеріального
виробництва та фінансових послуг
Державної фінансової інспекції у
Львівській області Білячат І.Й., треті
особи Регіональне відділення Фонду
державного майна України по Львівській
області, Прокуратура Львівської
області, Товариство з обмеженою
відповідальнстю "ТМ Піцца Челентано"
про визнання дій неправомірними, -

В С Т А Н О В И В:

07.08.2013 року Державне підприємство
"Міжнародний аеропорт "Львів" імені
Данила Галицького звернулося в суд з
позовом, яким просило визнати
неправомірними дії головного
державного фінансового інспектора
Державної фінансової інспекції у
Львівській області, які полягають у
наданні безпідставних та протиправних
висновків стосовно встановлених
порушень в акті ревізії
фінансово-господарської діяльності за
період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року № 05-21/4
в частині відобразити дебіторську
заборгованість за недоотриману
орендну плату ТзОВ «Торгова марка Піца
Челентано» та стягнути недоотримані
доходи, в тому числі шляхом проведення
претензійно-позовної роботи для
отримання несплачених коштів в сумі 43,9
тис. грн.; скасувати вимогу про усунення
порушень Державної фінансової
інспекції Львівській області від 08.07.2013
року № 05-15м/5234 в частині зобов'язання
відобразити дебіторську
заборгованість за недоотриману
орендну плату ТзОВ «Торгова марка Піца
Челентано» та стягнути недоотримані
доходи, в тому числі шляхом проведення
претензійно-позовної роботи для
отримання несплачених коштів в сумі 43,9
тис. грн.; скасувати акт ревізії
фінансово-господарської діяльності за
період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року за №
05-21/4 в частині висновків про допущені
порушення щодо відображення
дебіторської заборгованості за
недоотриману орендну плату ТзОВ
«Торгова марка Піца Челентано» та
стягнення недоотриманих доходів, в
тому числі шляхом проведення
претензійно-позовної роботи для
отримання несплачених коштів в сумі 43,9
тис. грн у зв'язку з тим, що такі
висновки не відповідають дійсності та
суперечать чинному законодавству.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 04 листопада
2013 року позов задоволено частково:
визнано неправомірними дії головного
державного фінансового інспектора
відділу інспектування у сфері
матеріального виробництва та
фінансових послуг Державної
фінансової інспекції у Львівській
області Білячат І.Й. щодо відображення
в акті ревізії від 03.06.2012 № 05-21/4
висновків про те, що «внаслідок
перерахування до державного бюджету
донарахованої орендної плати в повному
обсязі, ПД «МА «Львів» недоотримано
доходів (30 % орендної плати) на загальну
суму 43905,20 гривень»; визнано частково
протиправною вимогу Державної
фінансової інспекції у Львівській
області від 08.07.2013 року за № 05-15м/5234 «Про
обов'язкові вимоги за результатами
ревізії» та скасовано її в частині
зобов'язання державного підприємства
«Міжнародний аеропорт «Львів» імені
Данила Галицького» «…відобразити
дебіторську заборгованість за
недоотриману орендну плату. Стягнуто з
ТзОВ «Торгова марка «Піца Челентано»
недоотримані доходи, в тому числі
шляхом проведення
претензійно-позовної роботи для
отримання несплачених коштів в сумі 43,9
тис. гривень». В решті позову
відмовлено.

Відповідач постанову суду першої
інстанції оскаржив, подав апеляційну
скаргу, зазначивши, що оскаржувана
постанова винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи, просить її
скасувати та прийняти нову постанову,
якою в позові відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги
вказує на те, що відповідно до ст. 17
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється, зокрема, на
публічно-правові спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності. Акт ревізії не є
рішенням суб'єкта владних повноважень
у розумінні статті 17 КАС України, не
зумовлює виникнення будь-яких прав і
обов'язків для осіб, діяльність яких
перевірялася, тому його висновки не
можуть бути предметом оскарження.

В судовому засіданні представник
позивача надала пояснення та
заперечила проти доводів апеляційної
скарги, а представник відповідача,
прокурор підтримали їх.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно ч.4 ст. 196
КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує
постанову суду першої інстанції, та
приймає нову постанову, якщо визнає, що
суд першої інстанції неповно з'ясував
обставини справи, що мають значення для
справи, порушив норми матеріального
права, що призвели до неправильного
вирішення справи.

Судом встановлено, що між РВ ФДМУ по
Львівській області (Орендодавець) та
ТзОВ «Торгова марка Піца Челентано»
(Орендар) 27.07.2012 укладено договір № 115
нерухомого державного майна -
нежитлового приміщення загальною
площею 30,0 кв.м - на першому поверсі
триповерхової будівлі (літ. Б-3) нового
аеровокзалу, що знаходиться за адресою
м. Львів, вул. Любінська, 168 та перебуває
на балансі ДП «МА «Львів».

Між РВ ФДМУ по Львівській області
(Орендодавець) та ТзОВ «Торгова марка
Піца Челентано» (Орендар) 27.07.2012
укладено договір № 116 нерухомого
державного майна - нежитлового
приміщення загальною площею 30,0 кв.м - на
третьому поверсі триповерхової
будівлі (літ. Б-3) нового аеровокзалу, що
знаходиться за адресою м. Львів, вул.
Любінська, 168 та перебуває на балансі ДП
«МА «Львів».

Відповідно до актів від 05-15.02.2013 про
результати проведення перевірки
виконання орендарем - ТзОВ «Торгова
марка Піца Челентано» істотних умов
договорів від 27.07.2012 № 115 та № 116
індивідуально визначеного нерухомого
майна, що належить до державної
власності, Прокуратурою Львівської
області було проведено огляд приміщень
першого та третього поверхів, наданих в
оренду ТзОВ «Торгова марка Піца
Челентано» для розміщення кафе, яким
встановлено, що фактично для
розміщення кафе на першому поверсі
використовується 189,0 м кв. та на
третьому поверсі - 169,5 м кв.

На звернення прокуратури Львівської
області від 10.01.2013 року № 07/2/0 - вих.13, РВ
ФДМУ по Львівській області на різницю в
площі між фактично зайнятою і на яку
укладено договори оренди, проведено
донарахування орендної плати за період
з 27.07.2012 року по 31.12.2012 року, у тому числі
за 159,0 м кв першого поверху на суму 79 820,79
грн та за 139,5 м кв. третього поверху - 66
529,89 грн, всього на загальну суму 146 350,68
грн (без ПДВ).

Дані кошти ТзОВ «Торгова марка Піца
Челентано» в повному обсязі
перераховані Головному управлінню
державного казначейства у Львівській
області (платіжне доручення від 11.02.2013
№ 102 на суму 79 820,79 грн та платіжне
доручення від 11.02.2013 № 103 на суму 66 529,89
грн).

ДФІ у Львівській області відповідно до
Плану контрольно-ревізійної роботи на
І квартал 2013 року проведено планову
ревізію фінансово-господарської
діяльності ДП «МА «Львів» за період з
01.01.2011 по 31.12.2012.

За результатами ревізії складено акт
від 03.06.2013 № 05-21/4.

У ході ревізії встановлено, зокрема,
недоотримання доходів ДП «МА «Львів»
через неперерахування орендарем ТзОВ
«Торгова марка Піца Челентано»
належної частки донарахованої
орендної плати (30% орендної плати) в
сумі 43905,20 грн внаслідок заниження
орендованих площ (зайняття фактично
більшої площі, ніж передбачено
договорами оренди). Даний акт було
підписано ДП «МА «Львів» із
запереченнями.

ДФІ у Львівській області надіслало ДП
«МА «Львів» обов'язкові вимоги за
результатами ревізії № 05-15м/5234 від
08.07.2013 (далі - вимога ДФІ), згідно яких
зобов'язано, зокрема, відобразити
дебіторську заборгованість за
недоотриману орендну плату ТзОВ
«Торгова марка «Піца Челентано» та
стягнути недоотримані доходи, у тому
числі шляхом проведення
претензійно-позовної роботи для
отримання несплачених коштів в сумі 43,9
тис. грн.

Відповідно до Положення про Державну
фінансову інспекцію України,
затвердженого Указом Президента
України від 23.04.2011 року № 499/2011, Державна
фінансова інспекція України є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра фінансів
України, входить до системи органів
виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
державного фінансового контролю.

Згідно ст. 2 Закону України «Про основні
засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні», зі
змінами і доповненнями в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин (далі - Закон № 2939 ХІІ),
головними завданнями органу
державного фінансового контролю є:
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль
забезпечується органом державного
фінансового контролю через проведення
державного фінансового аудиту,
перевірки державних закупівель та
інспектування.

Відповідно до ст. 8 Закону № 2939 ХІІ
орган державного фінансового контролю
здійснює державний фінансовий
контроль та контроль за виконанням
функцій з управління об'єктами
державної власності; цільовим
використанням коштів державного і
місцевих бюджетів; цільовим
використанням і своєчасним
поверненням кредитів (позик), одержаних
під державні (місцеві) гарантії;
складанням бюджетної звітності,
паспортів бюджетних програм та звітів
про їх виконання (у разі застосування
програмно-цільового методу у
бюджетному процесі), кошторисів та
інших документів, що застосовуються в
процесі виконання бюджету; станом
внутрішнього контролю та внутрішнього
аудиту у розпорядників бюджетних
коштів; усуненням виявлених недоліків
і порушень; розробляє пропозиції щодо
усунення виявлених недоліків і
порушень та запобігання їм у
подальшому; вживає в установленому
порядку заходів до усунення виявлених
під час здійснення державного
фінансового контролю порушень
законодавства та притягнення до
відповідальності винних осіб.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 10 Закону № 2939 ХІІ
органу державного фінансового
контролю серед іншого надається право
пред'являти керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства.

Підстави та порядок проведення
планової виїзної ревізії регулюються
ст. 11 Закону № 2939 ХІІ, згідно якої
плановою виїзною ревізією вважається
ревізія у підконтрольних установах,
яка передбачена у плані роботи органу
державної контрольно-ревізійної
служби і проводиться за
місцезнаходженням такої юридичної
особи чи за місцем розташування об'єкта
права власності, стосовно якого
проводиться така планова виїзна
ревізія.

Враховуючи викладене відповідач,
проводячи ревізію, діяв в межах
законодавчо наданих йому повноважень
та на підставі встановлених ревізією
порушень склав акт, а потім виніс
вимогу про усунення виявлених
перевіркою порушень.

Організаційні відносини, пов'язані з
передачею в оренду майна державних
підприємств, установ організацій
регулює Закон України «Про оренду
державного та комунального майна» від
10.04.1992 № 2269-ХІІ (стаття 1 Закону).

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» державну політику у сфері
оренди здійснюють: Кабінет Міністрів
України, а також Фонд державного майна
України, його регіональні відділення
та представництва - щодо державного
майна; органи, уповноважені Верховною
Радою Автономної Республіки Крим, -
щодо майна, яке належить Автономній
Республіці Крим; органи місцевого
самоврядування - щодо майна, яке
перебуває в комунальній власності.

Відповідно до п. а, п. в ч. 2 ст. 7 Закону
України «Про управління об'єктами
державної власності» Фонд державного
майна України щодо нерухомого та
іншого окремого індивідуально
визначеного державного майна виступає
відповідно до законодавства
орендодавцем державного майна,
здійснює контроль за використанням
майна, переданого в оренду, виконанням
договорів оренди державного майна.

Частиною 2. ст. 18 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» передбачено, що орендар
зобов'язаний використовувати та
зберігати орендоване майно відповідно
до умов договору, запобігати його
пошкодженню, псуванню.

Згідно ст. 32 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна»
контроль за використанням майна,
переданого в оренду (крім іншого
окремого індивідуально визначеного
майна), покладається на органи, які
відповідно до цього Закону здійснюють
державну політику у сфері оренди.

Частинами 1 та 2 ст. 19 Закону «Про оренду
державного та комунального майна»
встановлено, що орендар за
користування об'єктом оренди вносить
орендну плату незалежно від наслідків
господарської діяльності.

Методика розрахунку орендної плати та
пропорції її розподілу між відповідним
бюджетом, орендодавцем і
балансоутримувачем визначаються для
об'єктів, що перебувають у державній
власності, Кабінетом Міністрів
України. Методика розрахунку орендної
плати та пропорції її розподілу між
відповідним бюджетом, орендодавцем і
балансоутримувачем визначаються
органами, уповноваженими Верховною
Радою Автономної Республіки Крим (для
об'єктів, що належать Автономній
Республіці Крим), та органами місцевого
самоврядування (для об'єктів, що
перебувають у комунальній власності)
на тих самих методологічних засадах, як
і для об'єктів, що перебувають у
державній власності.

Так, відповідно до п. 17 Методики
розрахунку і порядку використання
плати за оренду державного майна,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 04.10.1995 № 786
(надалі - Методика), у разі коли
орендодавцем майна є Фонд державного
майна, його регіональне відділення чи
представництво, орендна плата за
нерухоме майно державних підприємств,
організацій спрямовується: 70 відсотків
орендної плати до державного бюджету, 30
відсотків державному підприємству,
організації, на балансі яких перебуває
це майно.

У свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 2
Закону України «Про оренду державного
та комунального майна» орендою є
засноване на договорі строкове платне
користування майном, необхідним
орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

Згідно ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору (ч. З ст. 626 ЦК України). Договір
є обов'язковим для виконання сторонами
(ст. 629 ЦК України).

Так, відповідно до п. 3.6. договору оренди
№ 115 від 27.07.2012 орендна плата
перераховується до державного бюджету
та балансоутримувачу щомісяця, не
пізніше 10 числа наступного за звітним
відповідно до пропорцій розподілу,
встановлених Кабінетом Міністрів
України і чинних на кінець періоду, за
який здійснюється платіж, у наступному
співвідношенні: 70% до державного
бюджету, 30 % на рахунок
балансоутримувача.

Вказана пропорція розподілу визначена
і у п. 3.6 договору оренди № 116 від 27.07.2012.

Твердження відповідача про те, що
неперерахування орендарем ТзОВ
«Торгова марка Піца Челентано»
належної частки донарахованої
орендної плати в сумі 43 905,20 грн (30%
орендної плати), суперечить п. 17
Методики та умовам договору і призвело
до недоотримання аеропортом доходів на
вказану суму спростовується наступним.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Натомість, відповідно до ст. 511
Цивільного кодексу України
зобов'язання не створює обов'язку для
третьої особи. У випадках, встановлених
договором, зобов'язання може
породжувати для третьої особи права
щодо боржника та (або) кредитора.

Отже, як обов'язок орендаря в частині
сплати 30% орендної плати на користь
балансоутримувача (в даному випадку -
ДП «МА «Львів»), який не є стороною
вищевказаних правочинів, так і право
балансоутримувача на нарахування
належної йому частини орендної плати
та отримання вказаних коштів від
орендаря виникають виключно на
підставі вказаних договорів оренди.

Відтак, єдиною підставою, як для
нарахування орендної плати, так і для
застосування вимог п. 17 Методики в
частині її розподілу між орендодавцем
та балансоутримувачем (в тому числі
донарахованої), є укладений договір
оренди нерухомого майна, що належить до
державної власності.

Судом встановлено, що Прокуратурою
Львівської області було виявлено факт
використання орендарем нерухомого
майна, що не становить предмету
договорів оренди № 115 від 27.07.2013 та № 116
від 27.07.2013, а відтак, між ТзОВ «Торгова
марка Піца Челентано» та державою в
особі визначеного чинним
законодавством орендодавця -
регіонального відділення ФДМУ по
Львівській області - виникли
позадоговірні відносини.

Як вбачається із матеріалів справи, РВ
ФДМУ по Львівській області нараховано
плату за фактичне користування
товариством державним майном без
належної правової підстави та вжито
заходів щодо перерахування до
Державного бюджету цієї плати, а ТзОВ
«Торгова марка Піца Челентано», у свою
чергу, добросовісно виконано вимогу РВ
ФДМУ по Львівській області щодо сплати
донарахованих коштів до Державного
бюджету.

В постанові Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України від 15 квітня 2014 року у
справі №21-40а14 зазначається, що
відшкодування виявлених збитків,
завданих державі чи об'єкту контролю то
про їх наявність може бути зазначено у
вимозі, але вони не можуть бути
примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі
збитки відшкодовуються у
добровільному порядку або шляхом
звернення до суду з відповідним
позовом.

Орган державного фінансового конролю
має право заявляти вимогу про усунення
порушень, виявлених у ході перевірки
підконтрольних установ, яка
обов'язкова до виконання лише в частині
усунення допущених порушень
законодавства і за допомогою якої
неможливо примусово стягнути виявлені
в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного
судочинства може бути оскаржене лише
таке рішення, яке породжує
безпосередньо права чи обов'язки для
позивача.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у
судовому порядку за позовом органу
державного фінансового контролю,
правильність їх обчислення перевіряє
суд, який розглядає цей позов, а не
позов підконтрольної установи про
визнання вимоги протиправною.

Враховуючи вищенаведене колегія
суддів приходить до висновку, що вимога
ДФІ в частині зобов'язання ПД «МА
«Львів» відобразити дебіторську
заборгованість за недоотриману
орендну плату ТзОВ «Торгова марка Піца
Челентано» та стягнути недоотримані
доходи, в тому числі шляхом проведення
претензійно-позовної роботи - є
протиправною та підлягає скасуванню, а
тому постанова суду в цій частині
підлягає залишенню без змін.

Стосовно позовних вимог про скасування
акта ревізії від 03.06.2013 № 05-21/4 в частині
висновків про допущені порушення щодо
відображення дебіторської
заборгованості за недоотриману
орендну плату ТзОВ «Торгова марка Піца
Челентано» та стягнення недоотриманих
доходів, у тому числі шляхом проведення
претензійно-позовної роботи для
отримання несплачених коштів в сумі 43,9
тис. грн., колегія суддів приходить до
висновку, що вони задоволенню не
підлягають з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) юрисдикція
адміністративних судів поширюється,
зокрема, на публічно-правові спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

Відповідно до норми п. 3 Порядку
проведення інспектування Державною
фінансовою інспекцією, її
територіальними органами,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 20.04.2006 № 550, акт
ревізії - це документ, який складається
посадовими особами контролюючого
органу, що проводили ревізію, фіксує
факт її проведення та результати.
Заперечення, зауваження до акта
ревізії (за їх наявності) та висновки на
них є невід'ємною частиною акта. З
огляду на це акт ревізії, в якому
відображено узагальнений опис
виявлених перевіркою порушень
законодавства, що в свою чергу
відповідає встановленим правилам
складання акта перевірки, не є правовим
документом, який встановлює
відповідальність суб'єкта
господарювання та, відповідно, не є
актом індивідуальної дії у розумінні
частини першої статті 17 КАС.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
акт ревізії не є рішенням суб'єкта
владних повноважень у розумінні статті
17 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких
прав і обов'язків для осіб, діяльність
яких перевірялися, тому його висновки
не можуть бути предметом оскарження.
Акт ревізії є носієм доказової
інформації про виявлені контролюючим
органом порушення вимог законодавства
об'єктом контролю, а отже - документом,
на підставі якого приймається
відповідне рішення контролюючого
органу. Тому оцінка акта ревізії, в тому
числі й оцінка дій службових осіб
контролюючого органу щодо його
складання, викладення у ньому
висновків перевірки, може бути надана
судом при вирішенні спору щодо
оскарження рішення, прийнятого на
підставі такого акта.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
безпідставно визнав неправомірними
дії головного державного фінансового
інспектора відділу інспектування у
сфері матеріального виробництва та
фінансових послуг Державної
фінансової інспекції у Львівській
області Білячат І.Й. щодо відображення
в акті ревізії від 03.06.2012 № 05-21/4
висновків про те, що «внаслідок
перерахування до державного бюджету
донарахованої орендної плати в повному
обсязі, ПД «МА «Львів» недоотримано
доходів (30 % орендної плати) на загальну
суму 43905,20 гривень» з огляду на
наступне.

Також, згідно з ст. 13 Закону України
«Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» дії або бездіяльність
посадових осіб органу державного
фінансового контролю можуть бути
оскаржені в судовому або
адміністративному порядку. Вказана
норма статті передбачає оскарження дій
службової особи, які пов'язані з
порушенням порядку проведення ревізії,
дій, які полягають у перевищенні
повноважень службовою особою щодо
обмеження прав у можливості
ознайомлення з результатами
контрольного заходу, дій щодо
проведення ревізії без установлених
законом підстав або з порушенням
чинного законодавства тощо.

Крім цього, Порядком розгляду звернень
та організації особистого прийому
громадян у Державній фінансовій
інспекції України та її територіальних
органах, затвердженим наказом
Міністерства фінансів України від
26.07.2013 року №707, передбачено, що до
рішень, дій (бездіяльності), які можуть
бути оскаржені в контролюючому органі,
належать: відмова у проведенні ревізії,
проведення ревізії без установлених
законом підстав або з порушенням
законодавства, вимоги про усунення
порушень, які надсилаються за
результатами ревізій, зупинення
операцій з бюджетними коштами,
результати розгляду попереднього
звернення.

Дії службової особи щодо включення до
акта висновків не можуть бути
предметом окремого спору в суді,
оскільки заперечення, зауваження до
акта ревізії (за їх наявності) та
висновки на них є невідємною частиною
акта. Це свідчить про те, що дії,
пов'язані з включенням до акта
висновків, є обов'язковими, тоді як самі
висновки такими не є.

Обовязковою ознакою дій суб'єкта
владних повноважень, які можуть бути
оскаржені до суду є те, що вони
безпосередньо породжують певні
правові наслідки для суб'єктів
відповідних правовідносин (обмежують
чи порушують права, свободи чи законні
інтереси особи) і мають обов'язковий
характер. Висновки, викладені в акті, не
породжують обов'язкових юридичних
наслідків.

Акт ревізії не є рішенням суб'єкта
владних повноважень у розумінні статті
17 КАС України, не зумовлює виникнення
будь-яких прав і обов'язків для осіб,
діяльність яких перевірялася, тому
його висновки не можуть бути предметом
оскарження.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду підлягає скасуванню в частині
визнання неправомірними дій головного
державного фінансового інспектора
відділу інспектування у сфері
матеріального виробництва та
фінансових послуг Державної
фінансової інспекції у Львівській
області Білячат І.Й. щодо відображення
в акті ревізії від 03.06.2012 року №05-21/4
висновків про те, що «внаслідок
перерахування до державного бюджету
донарахованої орендної плати в повному
обсязі, ПД «МА «Львів» недоотримано
доходів (30% орендної плати) на загальну
суму 43 905 грн. 20 коп.». В решті постанову
суду залишити без змін.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
допущено порушення норм матеріального
та процесуального права, а тому
постанова суду підлягає скасуванню з
постановленням нової, якою позов
задоволити частково.

Керуючись ст.ст. 94, 100, 160, 195, ст. 196, п. 3 ч.1
ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції у Львівській
області задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 04 листопада
2013 року по справі №813/6168/13-а - скасувати
в частині визнання неправомірними дій
головного державного фінансового
інспектора відділу інспектування у
сфері матеріального виробництва та
фінансових послуг Державної
фінансової інспекції у Львівській
області Білячат І.Й. щодо відображення
в акті ревізії від 03.06.2012 року №05-21/4
висновків про те, що «внаслідок
перерахування до державного бюджету
донарахованої орендної плати в повному
обсязі, ПД «МА «Львів» недоотримано
доходів (30% орендної плати) на загальну
суму 43 905 грн. 20 коп.» та прийняту нову,
якою в задоволенні адміністративного
позову Державного підприємства
"Міжнародний аеропорт "Львів" імені
Данила Галицького в цій частині
відмовити.

В решті постанову суду залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич