Справа № К/9991/39724/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/39724/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Лиски Т.О., Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі міста
Маріуполя Донецької області про
визнання неправомірною відмови в
призначенні пенсії, зобов'язання
нарахувати пенсію, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 9 червня 2011 року, -

встановив:

У листопаді 2010 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з позовом до Управління Пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському
районі міста Маріуполя Донецької
області про визнання неправомірною
відмову в призначенні пенсії за
вислугу років та зобов'язання
відповідача призначити їй пенсію за
вислугу років у відповідності до
пункту «е» статті 55 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» від 5 листопада
1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) з 3
серпня 2010 року.

Постановою Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 29 грудня 2010 року
позов задоволено. Визнано незаконною
відмову Управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
міста Маріуполя Донецької області в
призначенні позивачеві пенсії за
вислугу років у відповідності до
пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII.
Зобов'язано відповідача здійснити
призначення ОСОБА_4 пенсії за вислугу
років відповідно до вимог пункту «е»
статті 55 Закону № 1788-XII з 3 серпня 2010
року.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 9 червня 2011
року постанову Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 29 грудня 2010 року
скасовано, відмовлено ОСОБА_4 в
задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із рішенням суду
апеляційної інстанції, ОСОБА_4
звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 9 червня 2011
року та прийняти нове рішення про
задоволення її позовних вимог.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач ОСОБА_4
працювала фармацевтом: з 7 серпня 1978
року по 10 липня 1995 року в Центральній
районній аптеці № 330; з 28 березня 1997
року по 30 травня 2001 року в аптечному
кіоску Приватного підприємства «Шрім»;
з 1 червня 2001 року по 30 вересня 2002 року в
аптечному кіоску у приватного
підприємця ОСОБА_5; з 1 жовтня 2002 року по
7 серпня 2007 року у приватного
підприємця ОСОБА_5; з 13 серпня 2007 року по
31 травня 2009 року в Товаристві з
обмеженою відповідальністю «Аптека
Фармакон»; з 1 червня 2009 року по 1 серпня
2010 року у приватного підприємця ОСОБА_6

3 серпня 2010 року позивач звернулася до
Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі міста
Маріуполя Донецької області із заявою
про призначення їй пенсії за вислугу
років.

Рішенням Управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
міста Маріуполя Донецької області від
19 жовтня 2010 року № 1172 ОСОБА_4 відмовлено
в призначенні пенсії за вислугу років,
оскільки відсутні підстави для
зарахування до спеціального стажу
періоду роботи ОСОБА_4 в якості
фармацевта у Приватному підприємстві
«Шрім»,

у приватних підприємців ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, так як для цих суб'єктів
господарювання є обов'язковим
наявність акредитаційного
сертифікату.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4
суд першої інстанції дійшов висновку,
що для підтвердження права на
врахування пільгового стажу є
достатнім наявність ліцензії на право
здійснення роздрібної торгівлі
лікарськими засобами, де зазначена
назва підприємства, а також назви та
адреси аптек, де безпосередньо
здійснюється реалізація ліків.
Відсутність державної акредитації
аптеки не є підставою для відмови в
призначенні пенсії за вислугу років
працівникам цього закладу, які мають
необхідний стаж для її призначення.

Апеляційний суд визнав таке твердження
суду першої інстанції помилковим.
Виходив з того, що необхідною умовою
створення закладів охорони здоров'я є
їх державна реєстрація та акредитація,
порядок якої визначається актами
законодавства України. Акредитації
підлягають незалежно від форми
власності усі заклади охорони здоров'я,
а в матеріалах справи відсутні докази
проходження державної акредитації
Приватним підприємством «Шрім»,
приватними підприємцями ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, що не надає позивачеві права на
призначення пенсії за вислугу років,
оскільки наявний в неї спеціальний
стаж роботи є недостатнім для
призначення такого виду пенсії за
пунктом «е» статті 55 Закону № 1788-XII.

Так, відповідно до пункту «е» статті 55
Закону № 1788-XII право на пенсію за
вислугу років мають працівники освіти,
охорони здоров'я та соціального
забезпечення при наявності
спеціального стажу роботи від 25 до

30 років за переліком, що
затверджується у порядку, який
визначається Кабінетом Міністрів
України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 4 листопада 1993 року

№ 909 затверджено Перелік закладів і
установ освіти, охорони здоров'я та
соціального захисту і посад, робота на
яких дає право на пенсію за вислугу
років (далі - Перелік).

Згідно з Переліком до спеціального
стажу, який дає право на пенсію за
вислугу років, зараховуються періоди
роботи на посадах провізорів,
фармацевтів (незалежно від
найменування посад), лаборантів в
аптеках, аптечних кіосках, аптечних
магазинах, контрольно-аналітичних
лабораторіях.

Разом з тим, відповідно до примітки 2
Переліку робота за спеціальністю в
закладах, установах і на посадах,
передбачених цим Переліком, дає право
на пенсію незалежно від форми
власності або відомчої
підпорядкованості закладів і установ.

Визначення закладу охорони здоров'я
наведено в статті 16 Закону України
«Основи законодавства України про
охорону здоров'я» від 19 листопада 1992
року № 2801-ХІІ (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин; далі -
Закон № 2801-ХІІ), згідно з частиною 1 цієї
статті безпосередню охорону здоров'я
населення забезпечують
санітарно-профілактичні,
лікувально-профілактичні,
фізкультурно-оздоровчі,
санаторно-курортні, аптечні,
науково-медичні та інші заклади
охорони здоров'я.

Відповідно до частини 2 статті 16 Закону
№ 2801-ХІІ заклади охорони здоров'я
створюються підприємствами,
установами та організаціями з різними
формами власності, а також приватними
особами при наявності необхідної
матеріально-технічної бази і
кваліфікованих фахівців. Порядок і
умови створення закладів охорони
здоров'я, державної реєстрації та
акредитації цих закладів, а також
порядок ліцензування медичної
практики, виробництва лікарських
засобів, оптової, роздрібної торгівлі
лікарськими засобами визначаються
актами законодавства України.

Згідно пункту 1 Порядку державної
акредитації закладу охорони здоров'я,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 15 липня 1997 року №
765, (у редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) державна акредитація
закладу охорони здоров'я (далі -
акредитація) - це офіційне визнання
статусу закладу охорони здоров'я,
наявності в ньому умов для надання
певного рівня медико-санітарної
допомоги, підтвердження його
відповідності встановленим критеріям
та гарантії високої якості професійної
діяльності.

Відповідно до пункту 2 зазначеного
Порядку акредитації підлягають
незалежно від форми власності усі
заклади охорони здоров'я.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
дійшла висновку, що до стажу роботи,
який дає право на пенсію за вислугу
років, зараховується, зокрема, робота
на посадах провізорів, фармацевтів у
аптеках, аптечних кіосках та аптечних
магазинах, які офіційно набули статусу
закладу охорони здоров'я на підставі
державної акредитації.

Як встановили суди попередніх
інстанцій, відсутні відомості про
проходження Приватним підприємством
«Шрім», приватними підприємцями ОСОБА_5
та ОСОБА_6 державної акредитації, тому,
враховуючи положення наведених вище
норм законодавства, вони не мали в
зазначені періоди часу офіційного
визнання статусу закладів охорони
здоров'я. Таким чином, робота в цих
закладах у зазначених вище періодах
часу не може

бути зарахована позивачеві до
спеціального стажу, який дає право на
пенсію за вислугу років, а наявний в
ОСОБА_4 спеціальний стаж роботи є
недостатнім для призначення такого
виду пенсії за пунктом «е» статті 55
Закону № 1788-XII.

Враховуючи вищевикладене, суд
апеляційної інстанції дійшов вірного
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Згідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення судом норм
процесуального права, якщо це не
призвело і не могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, оскільки
постанова Донецького апеляційного
адміністративного суду від 9 червня 2011
року прийнята з додержанням норм
права, а доводи касаційної скарги
висновки суду апеляційної інстанції не
спростовують.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 -
залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 9 червня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі міста
Маріуполя Донецької області про
визнання неправомірною відмови в
призначенні пенсії, зобов'язання
нарахувати пенсію - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Лиска Т.О.

Стародуб О.П.