Справа № 127/11486/14-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Бойко В.М.
Суддя-доповідач: Совгира Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Вінницького міського суду
Вінницької області від 02 липня 2014 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в м. Вінниці про перерахунок
пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

В червні 2014 року позивач звернувся до
Вінницького міського суду Вінницької
області з позовом до управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниці
про перерахунок пенсії.

Постановою Вінницького міського суду
Вінницької області від 02 липня 2014 року
у задоволені адміністративного позову
відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою
суду, позивач подав апеляційну скаргу,
в якій посилаючись на порушення судом
норм матеріального права просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі в судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
відповідно до посвідчення серія:
НОМЕР_1 від 04.02.2000р. ОСОБА_2 є особою, яка
постраждала внаслідок чорнобильської
катастрофи.

Згідно вкладки НОМЕР_2 до посвідчення
громадянина, який постраждав внаслідок
Чорнобильської катастрофи категорія 1
серія А НОМЕР_3 від 18.05.2010р. - ОСОБА_2 є
учасником ліквідації наслідків на
Чорнобильській АЕС.

Розглядаючи даний позов суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
управління Пенсійного фонду України в
м. Вінниці при відмові позивачу у
призначені пенсії відповідно до ст. 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» діяло на підставі та в
межах чинного законодавства України.
Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Призначення та виплата пенсії
громадянам, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи провадиться
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Відповідно до Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсії
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою Правління Пенсійного фонду
України від 25.11.2005 року №22-1 ( далі
Порядку) з якого вбачається, що при
зверненні за призначенням пенсії зі
зниженням пенсійного віку, визначеного
законом, особи, а саме учасники
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
І-ІІІ категорій, повинні надати:
посвідчення учасника ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, яке повинно
мати штамп про перереєстрацію, дату її
проведення та вкладку до посвідчення;
довідку форми 122 (про періоди
перебування в зоні відчуження). Форму
довідки про період участі в ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС затверджено
постановою Державного комітету СРСР по
праці та соціальних питаннях від 09.03.1988
р. №122. Основним документом, який
визначає час виконання робіт по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
безпосередньо в зоні відчуження є
довідка форми 122, яка видається на
підставі первинних документів лише
тими підприємствами, установами,
організаціями, в складі яких працівник
безпосередньо виконував роботи по
ліквідації наслідків аварії.

У разі неможливості подання довідки за
формою 122 внаслідок ліквідації
підприємств, установ, організацій для
визначення права на призначення пенсії
надаються первинні документи, що
стверджують період роботи в зоні
відчуження: довідки про період роботи в
зоні, табелі обліку робочого часу за
період роботи в зоні, подорожні листи
для водіїв, копії відомостей (особових
рахунків) на виплату заробітної плати.
Документами, які підтверджують факт
перебування осіб на території зони
відчуження можуть слугувати довідки з
місця роботи із зазначенням населених
пунктів чи зон небезпеки та днів виїзду
до зони відчуження, довідки про
нараховану за період роботи з
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
заробітну плату за основним місцем
роботи із зазначенням показниками
кратності оплати праці, відомості
(особові рахунки) на виплату заробітної
плати, посвідчення про відрядження в
зону відчуження, табелі обліку
робочого часу в зоні відчуження,
маршрутні листи з відміткою про в'їзд в
населені пункти зони відчуження тощо.
При цьому довідки про перебування
особи в зонах відчуження обов'язково
повинні містити підставу видачі та
посилання на первинні документи, якими
підтверджується даний факт.

Відповідно до протоколу №78 комісії по
вирішенню спірних питань, пов'язаних із
визначенням статусу осіб, які брали
участь у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС Житомирської
обласної державної адміністрації від
04.04.1994р. ОСОБА_2 лише підтверджено
статус учасника ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС 2-ої категорії з правом
видачі посвідчення за місцем
проживання.

Крім того, позивачем не надано довідку
форми 122, яка б належним чином
підтверджувала кількість днів
перебування в зоні відчуження та
заробітну плату, отриману за дні роботи
в ЧАЕС.

Усі надані позивачем документи
свідчать лише про намір відправлення
його у зону відчуження, а не про
фактичне перебування у ній та участь у
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Крім того, в наданих документах наявні
розбіжності щодо періодів перебування
у зоні відчуження, відсутні підстави
видачі.

Суд апеляційної інстанції звертає
увагу, що згідно довідки виданої
медичним інститутом ім.. М.І Пирогова
від 23.11.1992р. - ОСОБА_2 в травні 1986 р. в
складі медичних працівників і
студентів інституту в Овруцькому
районі Житомирської області на протязі
6 днів надавав медичну допомогу
населенню. Відповідно до наказу
медичного інституту ім.. М.І. Пирогова
№125 від 25.05.1986р. ОСОБА_2 направлявся в
Житомирську обл. для надання допомоги
органам охорони здоров'я з 22.05.1986р. по
26.05.1986р. доказів, які б підтверджували
відповідно до встановленого Порядку
період роботи в зоні відчуження
зокрема, довідки про період роботи в
зоні, табелі обліку робочого часу за
період роботи в зоні, довідки з місця
роботи із зазначенням населених
пунктів чи зон небезпеки та днів виїзду
до зони відчуження, довідки про
нараховану за період роботи з
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
заробітну плату за основним місцем
роботи із зазначенням показниками
кратності оплати праці, відомості
(особові рахунки) на виплату заробітної
плати, посвідчення про відрядження в
зону відчуження, табелі обліку
робочого часу в зоні відчуження,
маршрутні листи з відміткою про в'їзд в
населені пункти зони відчуження тощо
суду не надано.

Крім того, згідно витягу з протоколу
засідання Житомирської обласної
державної адміністрації №78 від
04.04.1994р. підтверджено статус учасника
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
2-ої категорії з правом видачі
посвідчення за місцем проживання
ОСОБА_2, який приймав участь у роботах
по ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС в с.с. Липські.
Романи, Деркачі, Журба Овруцького
району Житомирської області з 22.05.1986р.
по 26.05. 1986 р.

Рішенням комісії управління
пенсійного фонду України в м. Вінниці
по розгляду спірних питань ( пов'язаних)
з призначенням ( перерахунком) та
виплатою пенсій відповідно до чинного
законодавства України №24 відмовлено
ОСОБА_2 в призначенні пенсії за віком як
ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС у
1986р. відповідно до п.1 ст. 55 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у зв'язку з відсутністю документів, що
визначають час на виконання робіт по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
безпосередньо в зоні відчуження.

Згідно ст.19 Конституції України -
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 10 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» визначено осіб, які
належать до учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, а саме: учасниками ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
вважаються громадяни, які
безпосередньо брали участь у будь-яких
роботах, пов'язаних з усуненням самої
аварії, її наслідків у зоні відчуження
у 1986-1987 роках незалежно від кількості
робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30
календарних днів, у тому числі
проведенні евакуації людей і майна з
цієї зони, а також тимчасово направлені
або відряджені у зазначені строки для
виконання робіт у зоні відчуження,
включаючи військовослужбовців,
працівники державних, громадських,
інших підприємств, установ і
організацій незалежно від їх відомчої
підпорядкованості, а також ті, хто
працював не менше 14 календарних днів у
1986 році на діючих пунктах санітарної
обробки населення і дезактивації
техніки або їх будівництві. Перелік цих
пунктів визначається Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до ст.55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що особи, які працювали
або проживали на територіях
радіоактивного забруднення пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого для одержання
державних пенсій: Учасники ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, які працювали
у зоні відчуження з моменту аварії до 1
липня 1986 року незалежно від кількості
робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31
грудня 1986 року - не менше 5 календарних
днів - на 10 років, які працювали у 1987
році у зоні відчуження не менше 14
календарних днів - на 8 років, які
працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня
1986 року у зоні відчуження від 1 до 5
календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14
календарних днів, у 1988 році - не менше 30
календарних днів, на діючих пунктах
санітарної обробки населення і
дезактивації техніки або їх
будівництві - не менше 14 календарних
днів у 1986 році - на 5 років.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяли лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Таким чином враховуючи вищезазначене
та положення статті 55 «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а також беручи до уваги
те, що позивачем надано докази, що
підтверджують лише його статус як
учасника ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС 2-ої категорії з правом видачі
посвідчення за місцем проживання, крім
того, як вбачається з довідки виданої
медичним інститутом ім.. М.І Пирогова
від 23.11.1992р. вбачається, що ОСОБА_2 в
травні 1986 р. в складі медичних
працівників і студентів інституту в
Овруцькому районі Житомирської
області на протязі 6 днів надавав
медичну допомогу населенню, доказів,
які б підтверджували відповідно до
встановленого Порядку період роботи в
зоні відчуження, табелі обліку
робочого часу за період роботи в зоні,
довідки з місця роботи із зазначенням
населених пунктів чи зон небезпеки та
днів виїзду до зони відчуження, довідки
про нараховану за період роботи з
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
заробітну плату за основним місцем
роботи із зазначенням показниками
кратності оплати праці, відомості
(особові рахунки) на виплату заробітної
плати, посвідчення про відрядження в
зону відчуження, табелі обліку
робочого часу в зоні відчуження,
маршрутні листи з відміткою про в'їзд в
населені пункти зони відчуження не
надано, таким чином, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про
правомірність та обґрунтованість
прийнятого рішення судом першої
інстанції.

Також суд звертає увагу на відмінність
періодів перебування позивача в
Овруцькому районі Житомирської
області в травні 1986р., а саме, як було
зазначено згідно довідки виданої
медичним інститутом ім. М.І Пирогова
від 23.11.1992р. - ОСОБА_2 в травні 1986 р. в
складі медичних працівників і
студентів інституту в Овруцькому
районі Житомирської області на протязі
6 днів надавав медичну допомогу
населенню. Відповідно до наказу
медичного інституту ім. М.І. Пирогова
№125 від 25.05.1986р. ОСОБА_2 направлявся до в
Житомирську обл. для надання допомоги
органам охорони здоров'я з 22.05.1986р. по
26.05.1986р. тобто на 5 днів.

Тому, враховуючи вищезазначене,
колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, тобто прийнята
постанова відповідає матеріалам
справи та вимогам закону і підстав для
її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - залишити
без задоволення, а постанову
Вінницького міського суду Вінницької
області від 02 липня 2014 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
22 вересня 2014 року .

Головуючий
Совгира Д. І.

Судді
Білоус О.В.

Курко О. П.