Справа № 802/2648/14-а
Суддя: Жернаков Михайло Володимирович
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 вересня 2014 р.
Справа № 802/2648/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Жернакова М. В.,

секретаря судового засідання:
Дмитрука В. В.,

представника позивача:
Коханця О. В.,

представників відповідача:
Вітковського А. П., Терепи С. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "Вінницький завод
пакувальних виробів "ВІНТАР"

до: Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області

про: визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулося
товариство з обмеженою
відповідальністю "Вінницький завод
пакувальних виробів "ВІНТАР" (далі - ТОВ
"Вінницький завод пакувальних виробів
"ВІНТАР", позивач) з адміністративним
позовом до Вінницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області (далі - Вінницька
ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій
області, відповідач) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення в
частині зменшення розміру від'ємного
значення суми податку на додану
вартість в розмірі 166141 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення в частині
зменшення розміру від'ємного значення
суми податку на додану вартість
прийняте в порушення вимог чинного
законодавства України, на підставі
помилкового застосування норм
матеріального права до фактичних
правовідносин. На переконання
позивача, оскільки ТОВ "Вінницький
завод пакувальних виробів "ВІНТАР" не
заявляло свого наміру на відшкодування
податку на додану вартість з бюджету,
відповідного рішення не приймало та не
зверталося до Вінницької ОДПІ ГУ
Міндоходів у Вінницькій області з
необхідною заявою щодо сум, визначених
у рядку 24 декларації, відповідач
безпідставно застосував положення п.
102.5 ст. 102 Податкового кодексу України,
які визначають строки давності саме на
подання заяви про бюджетне
відшкодування цього податку.

Проти адміністративного позову
відповідач 05.09.2014 подав письмові
заперечення. В поданих запереченнях
Вінницька ОДПІ ГУ Міндоходів у
Вінницькій області зазначає, що сума,
яка обліковується в рядку 24 декларації
за квітень 2014 "Залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду" за економічної
суттю є заявою на відшкодування
задекларованого платником за
напрямком бюджетного відшкодування в
рахунок майбутніх платежів з податку
на додану вартість. Крім цього,
відповідач зазначає, що відповідно до
п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу
України заяви про повернення надміру
сплачених грошових зобов'язань або про
їх відшкодування у випадках,
передбачених цим кодексом, можуть бути
подані не пізніше 1095 днів, що настає за
днем здійснення такої переплати або
отримання права на таке відшкодування.

На переконання представника
Вінницької ОДПІ ГУ Міндоходів у
Вінницькій області, право на
зарахування від'ємного значення
податкових зобов'язань у зменшення
податкових зобов'язань з податку у
наступних податкових періодах також
обмежується 1095 днями, обрахованими з
наступного дня за днем отримання права
на відшкодування сум податку на додану
вартість. Таким чином, як зазначає
відповідач, в результаті порушення п.
102.5 ст. 102 ПК України ТОВ "Вінницький
завод пакувальних виробів "ВІНТАР" у
квітні 2014 року завищило залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (рядок
24 декларації), термін виникнення яких
становить понад 1095 днів, у розмірі 166141
грн. Відтак, на переконання
відповідача, відсутні підстави для
задоволення адміністративного позову.

В судовому засіданні представник
позивача повністю підтримав заявлені
позовні вимоги та надав пояснення
згідно з наведеними у позовній заяві
обґрунтуваннями, просив суд
адміністративний позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому
засіданні проти вимог позивача
заперечили, наполягали на тому, що під
час проведення перевірки ТОВ
"Вінницький завод пакувальних виробів
"ВІНТАР" і прийнятті оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення
контролюючий орган діяв відповідно до
вимог чинного законодавства, на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені законами
України, а тому адміністративний позов
задоволенню не підлягає.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд установив такі фактичні обставини.

ТОВ "Вінницький завод пакувальних
виробів "ВІНТАР" зареєстроване
рішенням Виконавчого комітету
Вінницької міської ради від 11.08.1993. На
податковий облік позивач узятий 04.10.1994
року за № 5/1351.

У період з 04.06.2014 по 11.06.2014 Вінницька
ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій
області провела документальну
позапланову виїзну перевірку
правомірності нарахування ТОВ
"Вінницький завод пакувальних виробів
"ВІНТАР" від'ємного значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту і бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника у банку за
квітень 2014 року, про що складено акт №
1564/1501/00383679 від 17.06.2014.

У висновках, викладених у зазначеному
акті, зокрема, зазначено, що на
порушення п. 102.5 ст. 102 ПК України ТОВ
"Вінницький завод пакувальних виробів
"ВІНТАР" завищило залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (рядок 24
декларації), у розмірі 166141 грн.

На підставі вказаного акта 03.07.2014
Вінницька ОДПІ ГУ Міндоходів у
Вінницькій області прийняла податкове
рішення-повідомлення № за формою
"В4". Зазначеним рішенням позивачу,
зокрема, зменшено розмір від'ємного
значення податку на додану вартість у
розмірі 166141 грн.

Вважаючи податкове
рішення-повідомлення № від 03.07.2014
в частині зменшення розміру від'ємного
значення суми податку на додану
вартість в розмірі 166141 грн.
протиправним, позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом,

Визначаючись щодо позовних вимог, суд
виходив з такого.

Порядок визначення суми податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
відшкодуванню з Державного бюджету
України (бюджетному відшкодуванню) та
строки проведення розрахунків
передбачено статтею 200 Податкового
кодексу України.

Так, підпунктом 200.1 ст. 200 ПК України
передбачено, що сума податку, яка
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Пунктом 200.2 ст. 200 ПК України визначено,
що при позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

Відповідно до пункту 200.3 ст. 200 ПК
України при від'ємному значенні суми
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

При цьому, якщо в наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має
від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем товарів/послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Згідно з вимогами ст. 200.7 ПК України
платник податку, який має право на
одержання бюджетного відшкодування та
прийняв рішення про повернення повної
суми бюджетного відшкодування, подає
відповідному податковому органу
податкову декларацію та заяву про
повернення такої повної суми
бюджетного відшкодування, яка
відображається у податковій
декларації.

Відповідно до п. 102.1 ст. 102 ПК України
контролюючий орган має право
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань платника податків у
випадках, визначених цим Кодексом, не
пізніше закінчення 1095 дня, що настає за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації та/або
граничного строку сплати грошових
зобов'язань, нарахованих контролюючим
органом, а якщо така податкова
декларація була надана пізніше - за
днем її фактичного подання. Якщо
протягом зазначеного строку
контролюючий орган не визначає суму
грошових зобов'язань, платник податків
вважається вільним від такого
грошового зобов'язання, а спір стосовно
такої декларації та/або податкового
повідомлення не підлягає розгляду в
адміністративному або судовому
порядку.

Пунктом 102.5 статті 102 ПК України
передбачено, що заяви про повернення
надміру сплачених грошових зобов'язань
або про їх відшкодування у випадках,
передбачених цим Кодексом, можуть бути
подані не пізніше 1095 дня, що настає за
днем здійснення такої переплати або
отримання права на таке відшкодування.

В обґрунтування висновків акта
перевірки відповідач посилається на
те, що з урахуванням строків давності,
визначених п. 102.5 ст. 102 Податкового
кодексу України, від'ємні залишки за
період з серпня по жовтень 2010 року не
можуть бути відображені платником в
рядку 24 декларації, не підлягають
зарахуванню платником у зменшення
податкових зобов'язань в податкових
деклараціях в наступних податкових
періодах та не можуть бути заявленими
платником до відшкодування на
розрахунковий рахунок чи в рахунок
майбутніх платежів, тобто не можуть
бути відображені ні в рядку 23.1, ні в
рядку 23.2 декларації, та відповідно -
перераховуватися за заявою на
розрахунковий рахунок платника.

Також Вінницька ОДПІ ГУ Міндоходів у
Вінницькій області зазначає, що
законом не передбачено можливості
платника приймати самостійне рішення
щодо відстрочення реалізації своїх
прав на отримання бюджетного
відшкодування після настання права на
таке відшкодування. На переконання
відповідача, якщо на дату виникнення
права на бюджетне відшкодування
платник не скористався таким правом,
вважається, що ним прийняте рішення
стосовно відмови від такого
відшкодування. Вінницька ОДПІ ГУ
Міндоходів у Вінницькій області
вважає, що сума, яка обліковується у
рядку 24 декларації за квітень 2014 року
"Залишок від'ємного значення, який
після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду" за економічною суттю є заявою
на відшкодування задекларованою
платником - за напрямком бюджетного
відшкодування в рахунок майбутніх
платежів з податку на додану вартість.

Також відповідно до п. 102.5 ст. 102 ПК
України, на думку відповідача, заяви
про повернення надміру сплачених
грошових зобов'язань або про їх
відшкодування у випадках, передбачених
Кодексом, можуть бути подані не пізніше
1095 дня, що настає за днем здійснення
такої переплати або отримання права на
таке відшкодування. Отже, податковий
орган вважає, що право на зараху вання
від'ємного значення податкових
зобов'язань у зменшення податкових
зобов'язань з податку у наступних
податкових періодах також обмежується
1095 днями.

З такими висновками контролюючого
органу суд не погоджується з огляду на
таке

Відповідно до підпункту 14.1.115 пункту 14.1
статті 14 ПК України надміру сплачені
грошові зобов'язання - це суми коштів,
які на певну дату зараховані до
відповідного бюджету понад нараховані
суми грошових зобов'язань, граничний
строк сплати яких настав на таку дату.

Отже, переплата з податку на додану
вартість існуватиме лише у тому разі,
коли платник податку сплатив до
бюджету податкове зобов'язання вище за
розмір узгодженого. Якщо ж за
результатами діяльності у платника
податку виникає від'ємне значення з
податку на додану вартість, то у такого
платника податку виникає право на
бюджетне відшкодування або на подальше
врахування такого від'ємного значення
у складі податкового кредиту наступних
періодів.

Застосування положень пункту 102.5
статті 102 ПК України (та встановленого в
ній строку) можливе лише у тому випадку,
коли платник має намір відшкодувати
податок на додану вартість із бюджету,
прийняв рішення про таке відшкодування
та звернувся до податкового органу із
заявою в установленому Кодексом
порядку.

Проте відображення ТОВ "Вінницький
завод пакувальних виробів "ВІНТАР" у
рядку 24 податкової декларації з
податку на додану вартість за квітень
2014 року залишку від'ємного значення
після бюджетного відшкодування, яке
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду, ще не означає прийняття
платником податку рішення про
реалізацію свого права на отримання
бюджетного відшкодування.

Від'ємне значення з податку на додану
вартість є підтверджений податковий
кредит - сума на яку платник податку на
додану вартість має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
(податкового) періоду. Податковий
кодекс України не встановлює строку
давності щодо використання подат
кового кредиту.

Виходячи зі змісту сформованих
платником податків показників в
декларації, заявлена сума в рядку 24
податкової декларації не є бюджетним
відшкодуванням, а тому положення п. 102.5
статті 102 ПК України в такому випадку не
застосовуються.

Крім того, жодних порушень у формуванні
спірних сум від'ємного значення з ПДВ
податковим органом під час проведення
перевірки ТОВ "Вінницький завод
пакувальних виробів "ВІНТАР" виявлено
не було, в акті перевірки тверджень з
приводу порушень формування
податкового кредиту з ПДВ або
від'ємного значення з ПДВ не викладено.
Таким чином, відповідач не заперечує
стосовно фактичної наявності у ТОВ
"Вінницький завод пакувальних виробів
"ВІНТАР" суми від'ємного значення з ПДВ
за відповідні податкові періоди.

На підставі викладеного суд доходить
висновку, що оскільки ТОВ "Вінницький
завод пакувальних виробів "ВІНТАР" не
зверталося до Вінницької ОДПІ ГУ
Міндоходів у Вінницькій області з
заявою про відшкодування сум,
визначених в рядку 24 декларації,
контролюючий орган безпідставно
застосував положення п. 102.5 ст. 102 ПК
України.

Аналогічна позиція викладена в ухвалах
Вищого адміністративного суду України
від 14 жовтня 2013 року по справі №
К/9991/62847/12 та від 06 листопада 2013 року по
справі № К/9991/20761/12.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення та надання відповідних доказів
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Відповідач не зміг довести
правомірності свого рішення в частині
зменшення позивачу від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 166141 грн. За таких обставин, суд
вважає позовні вимоги ТОВ "Вінницький
завод пакувальних виробів "ВІНТАР"
обґрунтованими та такими, які
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Згідно з ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова або
службова особа). З урахуванням вказаної
норми судові витрати в розмірі 332,28 грн.
підлягають стягненню з Державного
бюджету України на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Вінницької об'єднаної держаної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області № від 03.07.2014, що прийняте
контролюючим органом до товариства з
обмеженою відповідальністю
"Вінницький завод пакувальних виробів
"ВІНТАР", в частині зменшення від'ємного
значення суми податку на додану
вартість в розмірі 166141 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь позивача - товариства з
обмеженою відповідальністю
"Вінницький завод пакувальних виробів
"ВІНТАР" () понесені
судові витрати у вигляді судового
збору в сумі 332 (триста тридцять дві)
грн. 28 коп., сплачені відповідно до
платіжного доручення № 2768 від 11.07.2014.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Жернаков Михайло
Володимирович