Справа № 367/4890/14-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Линник В.Я.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

18 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Беспалова О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агробонус" на ухвалу
Ірпінського міського суду Київської
області від 06 серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Агробонус"
до відділу Державної виконавчої служби
Ірпінського міського управління
юстиції Головного управління юстиції у
Київській області про визнання дій
державного виконавця незаконним та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
управління відділу Державної
виконавчої служби Ірпінського
міського управління юстиції Головного
управління юстиції у Київській
області, в якому просив: визнати
незаконними дії державного виконавця
Голяченко І.П. по винесенню постанови
про стягнення з боржника виконавчого
збору від 21.07.2014р.. постанови про
стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій від 21.07.2014р.
та списанню з рахунку Позивача суми
виконавчого збору в розмірі 22456,91 грн.
Зобов'язати державного виконавця
Голяченка 1.П. та начальника відділу
Державної виконавчої служби
Ірпінського міського управління
юстиції Коваль І.В.: скасувати
неправомірні постанову про стягнення з
боржника виконавчого збору від 21.07.2014р.
та постанову про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій
від 21.07.2014р. та закрити виконавче
провадження № 43885997 згідно наказу
Господарського суду Київської області
№ 911/4287/13 про стягнення з TOB «АГРОБОНУС»
на користь TOB «РІЧ ХАРВГСТ» боргу в сумі
737912,81 грн.

Ухвалою Ірпінського міського суду
Київської області від 06 серпня 2014 року
відмовлено у відкритті провадження в
адміністративній справі.

Суд виходив з того, що даний позов не
підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з таким рішенням суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм процесуального
права, просив його скасувати та
направити справу до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі по тексту -
КАС України) визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, ухвала суду - скасуванню з
таких підстав.

Згідно з п. 1 ст. 3 КАС України справа
адміністративної юрисдикції (далі -
адміністративна справа) - переданий на
вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Частиною першою статті 181 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Відповідно до частини 5 статті 82 Закону
України "Про виконавче провадження"
рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання рішень інших
органів (посадових осіб) можуть бути
оскаржені до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Вищий адміністративний суд України у
п.6 Постанови Пленуму №3 від 13.12.2010 (зі
змінами) «Про практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби», акцентував увагу судів, що
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору та
накладення штрафу належать до видів
відповідальності за невиконання
рішення самостійно та за невиконання
без поважних причин рішення, що
зобов'язує боржника вчинити певні дії,
та рішення про поновлення на роботі.
Виконавчий збір - це санкція
відповідальності майнового характеру,
що накладається на боржника за
невиконання рішення у строк,
встановлений для його самостійного
виконання. Для застосування
виконавчого збору виконавець приймає
постанову, яка, у разі її невиконання
самостійно, виконується примусово в
установленому Законом України "Про
виконавче провадження" порядку.

Прийнята державним виконавцем
постанова про накладення штрафу на
боржника, не виконана самостійно, є
підставою для її примусового
виконання.

За змістом пункту 7 частини другої
статті 17 Закону України "Про виконавче
провадження" постанови державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору, витрат на проведення виконавчих
дій та накладення штрафу є виконавчими
документами. Якщо виконавче
провадження закінчено, а виконавчий
збір, витрати на проведення виконавчих
дій або штраф не стягнуто, відповідна
постанова виділяється в окреме
провадження і підлягає виконанню в
загальному порядку.

Таким чином, юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
справи з приводу оскарження постанов
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу,
прийнятих у виконавчих провадженнях
щодо примусового виконання усіх
виконавчих документів незалежно від
того, яким органом, у тому числі судом
якої юрисдикції, вони видані. Також до
юрисдикції адміністративних судів
належать справи про оскарження рішень,
дій чи бездіяльності державної
виконавчої служби, прийнятих (вчинених,
допущених) під час примусового
виконання постанов державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу, як
виконавчих документів в окремому
виконавчому провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач є боржником у виконавчому
провадженні ВП № 43885997 з примусового
виконання наказу Господарського суду
Київської області від 17.06.2014 № 911/4287/13.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
позивачем оскаржуються постанова про
стягнення з боржника виконавчого збору
від 21.07.2014р.. постанова про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій від 21.07.2014р., а також дії
щодо їх прийняття.

За таких обставин, висновок суду першої
інстанції про відмову у відкритті
провадження у справі є помилковим,
оскільки справи щодо оскарження
постанов державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих по виконанню
усіх виконавчих документів незалежно
від того, яким органом, у тому числі
судом якої юрисдикції, вони видані, є
справою адміністративної юрисдикції.

Згідно з ч. 1 ст. 204 КАС України,
підставами для скасування ухвали суду,
яка перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направлення
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення питання.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги спростовують
висновки суду першої інстанції, який
прийняв рішення з порушенням норм
процесуального права, а тому
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а оскаржувана ухвала -
скасуванню..

Керуючись ст.ст. 160, 195, 199, 204, 205, 206, 254 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Агробонус"
на ухвалу Ірпінського міського суду
Київської області від 06 серпня 2014 року
у справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агробонус" до
відділу Державної виконавчої служби
Ірпінського міського управління
юстиції Головного управління юстиції у
Київській області про визнання дій
державного виконавця незаконним та
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду
Київської області від 06 серпня 2014 року -
скасувати.

Направити справу до Ірпінського
міського суду Київської області для
продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та оскарженню не
підлягає як така, що не перешкоджає
подальшому розгляду.

Головуючий суддя
О.А. Губська

Суддя
А.Б. Парінов

Суддя
О.О. Беспалов

.

Головуючий суддя
Губська О.А.

Судді:
Парінов А.Б.

Беспалов О.О.