Справа № 2а-2285/08/0970
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/2560/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

суддів: Калашнікової О.В., Леонтович
К.Г., Маслія В.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в приміщенні суду справу
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 6 листопада
2013 року у справі № 2а-2285/08/0970 за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_1 до Івано-Франківської
міської ради, управління земельних
ресурсів у м.Івано-Франківську, третя
особа суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_3 про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2008 року ОСОБА_2, ОСОБА_1
звернулися в суд з позовом до
Івано-Франківської міської ради,
управління земельних ресурсів у
м.Івано-Франківську, третя особа
суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_3, в якому просили визнати
неправомірною бездіяльність
відповідачів та зобов'язати прийняти
рішення щодо приватизації земельних
ділянок для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та для ведення
особистого селянського господарства.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
згідно викопіювання з генерального
плану м.Станіслав (нині
Івано-Франківськ) від 25.02.1959 року за
адресою АДРЕСА_1 було зареєстровано
право користування земельною ділянкою,
на якій розміщені будівлі, загальною
площею 5095 кв.м. за громадянами ОСОБА_4 та
ОСОБА_5. Спадкоємцями даного
домоволодіння на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом від
20.12.2005 року є ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Позивачі
11.12.2007 року на підставі ст.118 Земельного
Кодексу України звернулися з заявами
до відповідачів з проханням прийняти
рішення щодо приватизації земельних
ділянок площею 0,10га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, а
також площею 0,1548 га. та 0,1547 га. кожному
для ведення особистого селянського
господарства, що знаходяться АДРЕСА_1.
Однак, всупереч нормам чинного
законодавства, відповідачі, у строк
установлений ч.2 статті 118 Земельного
Кодексу України, не прийняли рішення
щодо приватизації даних ділянок,
проявивши бездіяльність.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 2
жовтня 2008 року позовні вимоги
задоволені. Визнана бездіяльність
Івано-Франківської міської ради
неправомірною. Зобов'язано
Івано-Франківську міську раду прийняти
рішення щодо приватизації ОСОБА_1
земельної ділянки площею 0,10 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд та земельної ділянки
площею 0.1548 га для ведення особистого
селянського господарства, що
знаходиться АДРЕСА_1. Зобов'язано
управління земельних ресурсів у
м.Івано-Франківську погодити проект
відведення даної земельної ділянки.
Зобов'язано Івано-Франківську міську
раду прийняти рішення щодо
приватизації ОСОБА_2 земельної ділянки
площею 0,10 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд та
земельної ділянки площею 0.1547 га для
ведення особистого селянського
господарства, що знаходиться АДРЕСА_1.
Зобов'язано управління земельних
ресурсів у м.Івано-Франківську
погодити проект відведення даної
земельної ділянки.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 6 листопада
2013 року скасоване рішення суду першої
інстанції, заявлений позов задоволений
частково. Визнана бездіяльність
Івано-Франківської міської ради
неправомірною та зобов'язано
Івано-Франківську міську раду на
черговій сесії розглянути заяви
ОСОБА_2, ОСОБА_1 щодо приватизації
земельних ділянок площею 0,10 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, земельної ділянки
площею 0,1548 га для ведення особистого
селянського господарства, що
знаходяться АДРЕСА_1 та земельної
ділянки площею 0,1547 га для ведення
особистого селянського господарства,
що знаходиться АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції ОСОБА_1
звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення апеляційним судом норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
матеріали касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій
встановлено, що згідно договору
купівлі-продажу ОСОБА_4 і ОСОБА_5,
проживаючі АДРЕСА_1 в 1933 році купили у
пивзаводу в Станіславі
(Івано-Франківськ) земельну ділянку.
Рішенням виконкому Станіславської
міської ради від 20.03.1959 року визнане
право власності на домоволодіння
АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 і ОСОБА_5. Згідно
викопіювання з генерального плану
АДРЕСА_1 за даним будинковолодінням
рахується земельна ділянка площею 5095
кв.м.. Спадкоємцями даного
домоволодіння по 1/2частині, яке
належало ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, є позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачі 11.12.2007 року
подали письмові заяви до
Івано-Франківської міської Ради про
приватизацію земельної ділянки. Дані
заяви передані управлінню земельних
ресурсів у м.Івано-Франківську, однак,
рішення з приводу поданих заяв
відповідачами не приймалося.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги виходив з того, що
відповідачі всупереч нормам і чинного
законодавства проявили бездіяльність,
не прийняли рішення щодо поданих заяв
про приватизацію земельних ділянок,
допустили порушення прав позивачів,
передбачених ч.1.2 статті 118 Земельного
Кодексу України.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
задовольняючи частково заявлений
позов виходив з тих обставин, що орган
місцевого самоврядування зобов'язаний
у відповідності до ч.1,ч.2 ст.118
Земельного кодексу України розглянути
заяви позивачів про приватизацію
земельних ділянок, чого він не зробив,
проявивши бездіяльність, однак, суд
першої інстанції при винесенні
оскаржуваної постанови вийшов за межі
повноважень та не врахував
повноваження Івано-Франківської
міської ради, передбачені ст.ст.26,59
Закону України "Про місцеве
самоврядування в України" та фактично
своїм рішенням щодо зобов'язання
підмінив орган місцевого
самоврядування.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції щодо часткового
задоволення позовних вимог виходячи з
наступного.

Згідно обставин справи предметом спору
є бездіяльність органу місцевого
самоврядування щодо не розгляду заяв
позивачів про приватизацію земельних
ділянок.

Стаття 12 Земельного кодексу України
визначає повноваження сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин, до яких, зокрема,
належить розпорядження землями
територіальних громад; надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності
відповідно до цього Кодексу.

Відповідно ст.26 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
виключно на пленарних засіданнях сесії
міської ради вирішуються відповідно до
закону питання регулювання земельних
відносин.

Порядок безоплатної приватизації
земельної ділянки регулюється ст.118
Земельного кодексу України. Відповідно
ч.1,ч.2 ст.118 Земельного кодексу України
громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки.
Рішення органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається у місячний строк на
підставі технічних матеріалів та
документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що міська рада в порушення
ст.118 ЗК України не розглядала заяви
позивачів щодо приватизації земельних
ділянок, чим допустила бездіяльність,
тому суд апеляційної інстанції прийшов
до обґрунтованих висновків щодо
наявності підстав для задоволення
позову в цій частині.

Оскільки орган місцевого
самоврядування, допустивши
бездіяльність, не розглядав заяви
позивачів щодо приватизації земельних
ділянок і не приймав ніяких рішень, то
суд апеляційної інстанції
обґрунтовано прийшов до висновків про
зобов'язання міську раду розглянути
вказані заяви у відповідності до
чинного законодавства.

Разом з тим, суд касаційної інстанції
вважає, що суд апеляційної інстанції
безпідставно в мотивувальній частині
рішення давав обґрунтування щодо
наявності права позивачів на певні
розміри земельних ділянок, оскільки
відповідачем не приймалося рішення
щодо приватизації земельної ділянки та
її розмірів, однак, це не впливає на
правильність прийнятого рішення,

Враховуючи вищенаведене суд
апеляційної інстанції дійшов до
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для часткового задоволення
позовних вимог.

Відповідно ст.224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом
апеляційної інстанції винесене
законне і обґрунтоване рішення,
постановлене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 6 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав передбачених ст.ст.237-239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: