Справа № 161/1693/14а, 2а- 161/1230/14
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року
Справа № 876/3314/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Дяковича В.П.,

суддів:
Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участі секретаря судового засідання
Сердюк О.Ю.,

представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційні скарги
Управління пенсійного фонду України в
м. Луцьку, ОСОБА_2 на постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 06 березня 2014 року по справі
№ 161/1693/14а, 2а- 161/1230/14 за позовом ОСОБА_2
до Управління Пенсійного фонду України
в м. Луцьку про визнання дій
неправомірними, -

В С Т А Н О В И В:

03.02.2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з
позовом, яким просив визнати
протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
щодо відмови включити суми індексації
заробітної плати, матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань,
матеріальної допомоги на оздоровлення
в заробітну плату для призначення
пенсії та зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок пенсії з дати
призначення з 17.11.2010 року по дату
виплати та провести її виплату;
зобов'язати відповідача при
нарахуванні пенсії йому як державному
службовцю врахувати в складі
заробітної плати для призначення
пенсії суми індексації заробітної
плати, матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань,
матеріальної допомоги на оздоровлення,
отримані ним за 24 місяці до виходу на
пенсію.

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 06 березня
2014 року позов задоволено частково:
визнано протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
щодо відмови включити суми індексації
заробітної плати, матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань,
матеріальної допомоги на оздоровлення
в заробітну плату для призначення
пенсії позивачу та зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок
пенсії позивачу з 04 вересня 2013 року;
зобов'язано відповідача при
нарахуванні пенсії позивачу як
державному службовцю врахувати в
складі заробітної плати для
призначення пенсії суми індексації
заробітної плати, матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань,
матеріальної допомоги на оздоровлення,
з яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування. В решті позову відмовлено.

Управління пенсійного фонду України в
м. Луцьку постанову суду першої
інстанції оскаржило, подало апеляційну
скаргу, зазначивши, що оскаржувана
постанова винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
не відповідає фактичним обставинам
справи, просить її скасувати та
прийняти нову, якою в задоволенні
позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначає, що в розумінні ст. 33 Закону
України «Про державну службу»
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.
Іншими словами, допомога для вирішення
соціально-побутових питань та допомога
на оздоровлення, суми індексації не є
складовими заробітної плати
державного службовця, тому не можуть
враховуватися при здійсненні
перерахунку пенсії.

На обґрунтування апеляційної скарги
ОСОБА_2 вказує, що відповідно до ст. 257 ЦК
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню з моменту призначення
пенсії, тобто з 17.11.2010 року.

В судовому засіданні представник
позивача надав пояснення, підтримав
доводи апеляційної скарги, і заперечив
проти доводів апеляційної скарги
відповідача.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно ч.4 ст. 196
КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, суд приходить до
висновку, що апеляційні скарги слід
задовольнити частково із наступних
підстав.

Відповідно до ст. 201 КАС України суд
апеляційної інстанції змінює
постанову суду першої інстанції, якщо
визнає, що суд першої інстанції вирішив
не всі позовні вимоги або питання.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває
на обліку в Управлінні Пенсійного
фонду України в м. Луцьку як одержувач
пенсії по інвалідності з 17.11.2010 року.
Пенсію йому призначено по інвалідності
відповідно до ст. 37 Закону України «Про
державну службу».

Страховий стаж роботи на державній
службі становить 10 років 00 місяців 15
днів. Розмір пенсії обчислено згідно
довідки ДПА у Волинській області про
складові заробітної плати № 5220/10/05-035
від 16.11.2010 року, що подаються для
призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу»,
виходячи із сум заробітної плати
станом на 16.11.2010 року. Для обчислення
розміру пенсії були враховані такі
складові грошового забезпечення за
останні 24 місяці перед призначенням
пенсії: основний посадовий оклад,
надбавка за спец звання (радник
податкової служби ІІІ рангу), надбавка
за вислугу років, надбавка за високі
досягнення у праці або за виконання
особливо важливої роботи та премії,
обраховані згідно постанови КМУ від
31.05.2000 року № 865.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів
України «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії» від
31.05.2000 року № 865 встановлено, що розмір
виплат (крім посадових окладів,
надбавок за ранг або кваліфікаційні
класи, класний чин або спеціальні
звання, вислугу років), що включаються в
заробіток для обчислення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу», визначається за
вибором того, хто звернувся за пенсією,
за останні 24 календарні місяці роботи,
яка дає право на даний вид пенсії,
підряд перед зверненням за пенсією або
за будь - які 60 календарних місяців
такої роботи підряд перед зверненням
за пенсією незалежно від наявності
перерв протягом цього періоду на даній
роботі.

Так, до складу грошового доходу
працівника при призначенні пенсії
включаються інші виплати - винагорода
за вислугу років, матеріальна допомога
на оздоровлення та для вирішення
соціально-побутових питань.

При призначенні позивачу пенсії згідно
вищезазначеної довідки ДПА у
Волинській області, суми матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
матеріальної допомоги на оздоровлення,
а також суми індексації грошових
доходів населення не ввійшли до складу
заробітної плати, з якої проводиться
нарахування пенсії. Як слідує з довідки
Головного управління Міндоходів у
Волинській області від 12.12.2013 року №
с/684/05-52, позивач отримував матеріальну
допомогу на оздоровлення та для
вирішення соціально-побутових питань в
таких розмірах: березень 2009 року - 1167,00
грн. матеріальної допомоги для
вирішення соціально-побутових питань;
вересень 2009 року - 2585,81 грн.
матеріальної допомоги на оздоровлення;
серпень 2010 року - 2834,13 грн. матеріальної
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань; жовтень 2010
року - 2909,60 грн. матеріальної допомоги
на оздоровлення.

Крім того, відповідно до довідки
Головного управління Міндоходів у
Волинській області від 22.01.2014 року №
с/77/05-52, позивач отримував з листопада
2009 року по жовтень 2010 року включно
індексацію грошових доходів. Загальна
сума отриманої індексації грошових
коштів за 24 місяці становить 4928,74 грн.

27 грудня 2013 року позивач звернувся до
відповідача із письмовою заявою про
проведення перерахунку його пенсії з
моменту її призначення з врахуванням
сум матеріальної допомоги на
оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань.

Однак відповідач своїм листом № 575/С-01
від 10.01.2014 року повідомив, що «включити
до заробітної плати при обчисленні
пенсії як державному службовцю інших
виплат за період з 01.11.2008 року по 31.10.2010
року, а саме: матеріальної допомоги на
оздоровлення і вирішення
соціально-побутових питань та
індексації, немає законних підстав»,
оскільки зазначені виплати не належать
до інших надбавок, визначених Законом
України «Про державну службу».

Статтею 37-1 Закону України «Про
державну службу» № 3723-ХІІ (далі Закон №
37-23-ХІІ) передбачено, що у разі
підвищення розміру заробітної плати
працюючим державним службовцям, а
також у зв'язку із набуттям особою
права на пенсійне забезпечення
державного службовця за цим Законом,
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначених пенсій. Перерахунок
пенсії здійснюється виходячи із сум
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу на момент
виникнення права на перерахунок
пенсії.

Відповідно до статті 33 Закону № 37-23-ХІІ
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок. При цьому саме на
Кабінет Міністрів України
покладається регулювання питань
оплати праці державних службовців,
встановлення розмірів посадових
окладів, надбавок, доплат, матеріальної
допомоги.

Порядок обчислення заробітної плати
для перерахунку пенсії державного
службовця установлений постановами
Кабінету Міністрів від 31 травня 2000 року
№ 865 та від 23 квітня 2003 року № 581.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів
України від 31 травня 2000 року № 865 із
змінами і доповненнями передбачено, що
особи, які вийшли на пенсію згідно
Закону України «Про державну службу»
мають право на перерахунок пенсій, але
лише за умови підвищення заробітної
плати державним службовцям після
набрання чинності Законом України від
16 січня 2003 року «Про внесення змін до
Закону України «Про державну службу».

Згідно статті 37 Закону України «Про
державну службу», пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування. За кожний повний
рік роботи понад 10 років на державній
службі розмір пенсії збільшується на
один відсоток заробітку, але не більше
90% заробітної плати.

За змістом статті 2 Закону України «Про
оплату праці» структура заробітної
плати складається з основної,
додаткової та інших заохочувальних та
компенсаційних виплат, до яких
належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Закон України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» не
містить визначення заробітної плати,
на підставі якої здійснюється
розрахунок пенсії. Із змісту статті 40
вказаного Закону видно, що з середньої
заробітної плати (доходу) повинні бути
сплачені страхові внески.

Отже, чинне законодавство як загальне,
так і спеціальне відносить до складу
заробітної плати також інші виплати.
При цьому слід врахувати, що надбавки,
запроваджені нормативно-правовими
актами, матеріальна допомога належать
до додаткових видів грошового
забезпечення й приймаються в
розрахунок при нарахуванні пенсії лише
особам, які отримували такі надбавки
під час перебування на державній
службі та були звільнені зі служби
після їх запровадження.

Таким чином, суд вважає, що відповідно
до вказаних нормативних актів пенсія
позивача повинна обчислюватись із
заробітної плати, яку він фактично
отримував на день звільнення, в тому
числі з урахуванням матеріальної
допомоги на оздоровлення та на
вирішення соціально-побутових питань,
індексації заробітної плати, на яку
нараховувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Формою довідки про складові заробітної
плати, яка подається для призначення
пенсії відповідно до Закону України
«Про державну службу», затвердженої
постановою Правління Пенсійного фонду
України від 04.09.2013 року № 15-1,
передбачено, що матеріальна допомога
на оздоровлення і допомога на
вирішення соціально-побутових питань є
складовими заробітної плати. При цьому
чітко передбачено, що з усіх виплат, які
вказані в цій довідці нараховуються і
сплачуються страхові внески, а з 01.01.2011
року - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» врегульовано види
оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій. Відповідно до
частини першої статті 66 цього Закону до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат па оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Аналогічна позиція висловлена
Верховним Судом України в постанові
від 20.02.2012 року (справа № 21-430а11).

За приписами частини другої статті 244-2
КАС України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції дійшов до правильного
висновку, що позивач має право на
перерахунок пенсії з урахуванням усіх
видів оплати праці, на які були
нараховані та сплачені страхові
внески, включаючи суми матеріальних
допомог, винагороди за вислугу років,
індексації заробітної плати та інших
фактично отриманих сум, як складових
заробітної плати, з яких проводиться
нарахування (чергові перерахунки)
пенсії згідно норм чинного
законодавства.

Крім того, суд першої інстанції вирішив
не всі позовні вимоги, зокрема вимогу
про виплату пенсії, а тому постанову
суду першої інстанції необхідно
змінити.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що поставу суду
слід змінити, виклавши третій абзац
резолютивної частини постанови в
наступній редакції: «Зобов'язати
Управління пенсійного фонду України в
м. Луцьку здійснити перерахунок та
виплату пенсії ОСОБА_2 з 04 вересня 2013
року». В решті постанову залишити без
змін.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади,
до яких належать органи державної
податкової служби та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дір
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що суд першої інстанції не
вирішив всіх позовних вимог, а тому
постанову суду слід змінити.

Керуючись ст. ст.160, 195, 196, п. 2 ч. 1 ст. 198, п.
2 ст. 201, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Управління
пенсійного фонду України в м. Луцьку,
ОСОБА_2 задоволити частково.

Постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 06 березня
2014 року по справі № 161/1693/14а, 2а- 161/1230/14 за
позовом ОСОБА_2 до Управління
пенсійного фонду України в м. Луцьку
про визнання дій неправомірними -
змінити, виклавши третій абзац
резолютивної частини постанови в
наступній редакції: «Зобов'язати
Управління пенсійного фонду України в
м. Луцьку здійснити перерахунок та
виплату пенсії ОСОБА_2 з 04 вересня 2013
року».

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич