Справа № 815/5391/14
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5391/14
У Х В А Л А

24 вересня 2014 року
м. Одеса

Суддя Одеського окружного
адміністративного суду Вовченко О.А.,
розглянувши матеріали
адміністративного позову ОСОБА_1 до
Реєстраційної служби
Новомиколаївського районного
управління юстиції Запорізької
області, Новомиколаївської державної
нотаріальної контори про зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний
позов ОСОБА_1 до Реєстраційної служби
Новомиколаївського районного
управління юстиції Запорізької
області, Новомиколаївської державної
нотаріальної контори про зобов'язання
Реєстраційної служби
Новомиколаївського районного
управління юстиції Запорізької
області виключити запис з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
№ 2444650, накладений на все майно
позивача у відповідності до
повідомлення Новомиколаївського
відділення Держбанку б/н 20.05.1988 року.

Частиною 1 статті 99 КАС України
встановлено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Зазначеною статтею визначаються
строки звернення до адміністративного
суду з адміністративним позовом з
метою досягнення юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Строк звернення до адміністративного
суду з адміністративним позовом -
проміжок часу після виникнення спору у
публічно-правових відносинах, протягом
якого особа має право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою за вирішенням цього спору і
захистом своїх прав, свобод чи
інтересів. Дотримання строку звернення
з адміністративним позовом є однією з
умов для реалізації права на позов у
публічно-правових відносинах, яка
дисциплінує учасників цих відносин у
випадку, якщо вони стали спірними,
запобігає зловживанням.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України (в редакції,
що діяла на момент виникнення спірних
правовідносин) для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Так, в прохальній частині
адміністративного позову позивач
просить зобов'язати відповідача
виключити запис з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно за №
2444650.

Згідно Інформації з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна обтяження на майно позивача
зареєстровано за № 2444650 ще 30.09.2005 року.
Так, дату реєстрації обтяження майна
зазначає й позивач в своєму
адміністративному позові.

Суд зазначає, що згідно положень ст. 99
КАС України, початок перебігу строку
визначено альтернативно - це день, коли
особа: дізналася або повинна була
дізнатися про порушення. При цьому,
йдеться не про те, коли особа з'ясувала
для себе, що певні рішення, дії чи
бездіяльність стосовно неї є
порушенням, а про те, коли вона
дізналася або повинна була дізнатись
про ці рішення, дії чи бездіяльність.

Водночас, порушення прав, свобод чи
інтересів особи - це фактичний наслідок
протиправного рішення, дії чи
бездіяльності конкретної особи (або
осіб) щодо неї. Порушення має місце як
тоді, коли негативні наслідки вже
настали, так і тоді, коли вони лише
можуть настати з певною вірогідністю.

Доказами, які свідчать про день, коли
особа дізналася про порушення своїх
прав, є розписка про одержання рішення,
докази відправки та отримання
кореспонденції, акт про відмову
одержати документ (надати пояснення),
довідки, складені особами, у випадках,
передбачених законом.

Також, суд зазначає, що якщо цей день
встановити точно не можливо, строк
обчислюється з дня, коли особа повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав (свобод чи інтересів). При цьому
«повинна» слід тлумачити як
неможливість незнання, припущення про
високу вірогідність дізнатися.

Згідно Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» (в редакції, що
діяла на момент виникнення спірних
правовідносин) державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень (далі - державна реєстрація
прав) - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень, що супроводжується внесенням
даних до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Статтею 2 вказаного Закону передбачено,
що обмеження речових прав на нерухоме
майно (обтяження нерухомого майна) -
обмеження або заборона розпорядження
нерухомим майном, установлена
відповідно до правочину (договору),
закону або актів органів державної
влади, місцевого самоврядування, їх
посадових осіб, прийнятих у межах
повноважень, визначених законом.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону речові права на
нерухоме майно, їх обмеження та
правочини щодо нерухомого майна
підлягають обов'язковій державній
реєстрації в порядку, встановленому
цим Законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 28 Закону
відомості про зміст документів, що
підтверджують (посвідчують) правочини
щодо нерухомого майна, узагальнені
відомості про речові права окремої
особи на нерухоме майно, а також витяги
з Державного реєстру прав, що містять
відомості про встановлення, зміну чи
припинення речових прав на нерухоме
майно, надаються органами державної
реєстрації лише: власнику (власникам)
нерухомого майна, його спадкоємцям
(правонаступникам - для юридичних осіб)
або особам, на користь яких вчинено
обмеження, чи іншим суб'єктам речового
права; органам державної влади чи
органам місцевого самоврядування, їх
посадовим особам, якщо запит зроблено у
зв'язку із здійсненням ними
повноважень, визначених законами.

На час виникнення спірних
правовідносин діяло Положення про
Єдиний реєстр заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, затверджене
наказом Міністерства юстиції України
від 9 червня 1999 р. N 31/5.

Згідно п.п. 2.7. п.2 вказаного Положення
реєстратор після реєстрації
(вилучення) обтяження об'єкта
нерухомого майна виготовляє два
примірники витягу про реєстрацію в
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, один з яких
протягом двох робочих днів надсилає на
адресу особи, яка подавала відповідну
заяву чи постанову, а другий залишає у
своїй справі.

Підпунктом 3.1 п. 3 вказаного Положення
встановлено, що витяги з Реєстру
заборон мають право одержувати за
письмовим запитом (додаток 4): будь-які
фізичні та юридичні особи.

Відтак, враховуючи наведені судом
положення законодавства, позивач мала
можливість дізнатись про порушені
права в межах строку подачі
адміністративного позову до суду,
однак звернулась до суду із вказаним
адміністративним позовом за спливом 9
років.

При цьому суд зазначає, що судом
вбачаються підстави для поновлення
строку звернення до суду виключно з
ініціативи та в межах наведених
доводів особи, яка подала заяву.
Незнання про порушення через
байдужість до своїх прав або небажання
дізнатися не є поважною причиною
пропуску строку звернення до суду.

Варто зауважити, що позивачем жодних
заяв про поновлення строку звернення
до суду з даним адміністративним
позовом із зазначенням будь-яких
обґрунтувань до суду не надано.

Відповідно до вимог ст.100 КАС України
адміністративний позов, поданий
після закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду,
якщо суд на підставі позовної заяви
та доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала. Позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній
справі без проведення
судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Практика Європейського суду з прав
людини, яка відповідно до ст.17 Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" є джерелом права,
також свідчить про те, що право на
звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків для звернення до
суду за захистом порушених прав
(рішення від 22.10.1996р., 27.02.1980р.).

Разом з цим, поважними причинами
пропуску строку звернення до суду
визнаються лише такі обставини, які є
об'єктивно непереборними, не залежать
від волевиявлення особи, що
звертається до суду, та пов'язані з
дійсно істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
процесуальних дій та підтверджені
належними доказами.

Таким чином, з позовної заяви та
доданих до неї документів вбачається,
що жодних належних та допустимих
доказів щодо причин пропуску строку
вчасного звернення до
адміністративного суду, які б
унеможливлювали і не залежали б від
волі позивача своєчасно звернутись за
судовим захистом, позивач не вказує і
не надає, та відповідно судом не
встановлено обставин, що свідчать про
наявність об'єктивних перешкод для
подання позову у встановлений
законодавством строк, а отже судом не
вбачається підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до суду
поважними.

Отже, враховуючи те, що позивачем
пропущений строк звернення до суду та
будь-яких ґрунтовних обставин та
доказів, на підтвердження поважності
причин пропуску строку звернення до
суду з даним позовними вимогами
позивачем не надано та не наведено, що
унеможливлює визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, суд приходить до
висновку про відсутність поважних
причин для поновлення строку звернення
до суду з даними позовними вимогами та
про наявність підстав для залишення
позовної заяви без розгляду у
відповідності до вимог ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Також, суд вважає необхідним роз'яснити
позивачу, що згідно ч.3 ст.155 КАС України,
особа, позовна заява якої залишена без
розгляду, після усунення підстав, з
яких заява була залишена без розгляду,
має право звернутися до
адміністративного суду в загальному
порядку.

Керуючись ст. 99, 100, 160-165 КАС
України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Реєстраційної служби
Новомиколаївського районного
управління юстиції Запорізької
області, Новомиколаївської державної
нотаріальної контори про зобов'язання
вчинити певні дії - залишити без
розгляду.

Особа, позовна заява якої залишена без
розгляду, після усунення підстав, з
яких заява була залишена без розгляду,
має право звернутися до
адміністративного суду в загальному
порядку.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Одеський окружний
адміністративний суд шляхом подання
в п'ятиденний строк з дня оголошення
та (або) отримання копії ухвали
апеляційної скарги.

Суддя
О.А. Вовченко