Справа № 750/12999/13-а
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Литвиненко
Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді:
Старової Н. Е.

суддів: Чаку Є. В.,
Файдюка В. В.

розглянувши в письмовому
провадженні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Чернігові на постанову Деснянського
районного суду м. Чернігова у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі
позивач, ОСОБА_2) до Управління
Пенсійного Фонду України в м. Чернігові
про визнання протиправним та
скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Деснянського районного суду м.
Чернігова звернувся ОСОБА_2 з позовом
до Управління Пенсійного Фонду України
в м. Чернігові про визнання
протиправним та скасування рішення №
23460/06 від 11.12.2013 року щодо утримання
надміру виплачених сум з пенсії.

Постановою Деснянського районного
суду м. Чернігова від 17.02.2014 року позов
задоволено.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати постанову суду першої
інстанції і винести нову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Справа розглянута відповідно до вимог
п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів
справи, 28.11.2001 року ОСОБА_2 звернувся із
заявою про призначення пенсії по
інвалідності - ІІ група.

Відповідно до протоколу № 550275 від
30.11.2001 року, позивачу було призначено
пенсію по інвалідності.

Згідно витягу із Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, позивач з
21.09.2000 року зареєстрований як фізична
особа-підприємець. Відповідно до
пояснень позивача, підприємницьку
діяльність він припинив у 2000 році,
внаслідок скоєння відносно нього
злочину та отримання другої групи
інвалідності.

11.05.2005 року ОСОБА_2 звернувся із
заявою до управління Пенсійного Фонду
України в Деснянському районі м.
Чернігова про перерахунок пенсії по
інвалідності в розмірі пенсії за віком.

11.12.2013 року управлінням
Пенсійного фонду України в м.
Чернігові, згідно із ст. 50 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
внаслідок зловживань з боку пенсіонера
або подання страхувальником
недостовірних даних було прийнято
рішення № 23460/06 про утримання надміру
виплачених сум пенсії з ОСОБА_2 за
період з 01.01.2005 року по 31.12.2013 року в сумі
2445,01 грн.

Позивач, не погоджуючись з таким
рішенням відповідача, звернувся з
позовом до суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції при винесенні оскаржуваного
рішення невірно застосував норми
матеріального та процесуального права,
що мають значення для вирішення справи
та дійшов частково невірного висновку,
з яким суд апеляційної інстанції не
погоджується, виходячи з наступного.

Згідно частини 3 статті 46 Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців", фізична особа
позбавляється статусу підприємця з
дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну реєстрацію
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця.

При цьому, відповідно до частини 1
статті 47 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців" для внесення до
Єдиного державного реєстру запису про
рішення фізичної особи - підприємця
щодо припинення нею підприємницької
діяльності така фізична особа -
підприємець або уповноважена нею особа
має подати державному реєстраторові
(надіслати рекомендованим листом з
описом вкладення) заяву про припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем із зазначенням
відомостей про порядок та строк
заявлення кредиторами своїх вимог.

Відповідно до частини 17 статті 47
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців", дата внесення до
Єдиного державного реєстру запису про
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем є датою
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем.

Відповідно до ст.1 Закону України
«Про зайнятість населення», зайнятість
- це діяльність громадян, пов'язана із
задоволенням особистих та суспільних
потреб і така, що, як правило, приносить
їм доход у грошовій або іншій формі.

Пунктом «б» частини 1 статті 3
Закону України «Про зайнятість
населення» визначено, що в Україні до
зайнятого населення належать, зокрема,
громадяни, які самостійно забезпечують
себе роботою, включаючи підприємців,
осіб, зайнятих індивідуальною трудовою
діяльністю, творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві, а
також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України "Про особисте селянське
господарство".

Судом першої інстанції
встановлено, що, відповідно до довідки
про взяття на облік платника податків,
ОСОБА_2 взятий на облік платника
податків у ДПІ м. Чернігова за № 7607 з
09.10.2000 року (а. с. 6, 7). За період з 01.04.2009
року по 31.12.2013 року декларації про
майновий стан і доходи, про відсутність
господарської діяльності до ДПІ не
надходили.

Відповідно до Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, що не
заперечується відповідачем, запис про
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
внесено 31.12.2013 року.

Отже, ОСОБА_2 станом на час
звернення до Управління із заявою про
призначення йому пенсії за віком був
зайнятою особою у розумінні положень
Закону України «Про зайнятість
населення», а відтак, не мав права на
нарахування та виплату підвищення до
пенсії.

Як свідчать матеріали справи, при
зверненні до відповідача із заявами
про перерахунок пенсії позивач про
зайняття підприємницькою діяльністю
органи пенсійного фонду не повідомив,
хоча позбавлений статусу підприємця
лише з 31.12.2013 року (а. с. 20-22).

Частиною 1 статті 102 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
встановлено, що пенсіонери зобов'язані
повідомляти органу, що призначає
пенсії, про обставини, що спричиняють
зміну розміру пенсії або припинення її
виплати.

Відповідно статті 103 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
суми пенсії, надміру виплачені
пенсіонерові внаслідок зловживань з
його боку (в результаті подання
документів з явно неправильними
відомостями, неподання відомостей про
зміни у складі членів сім'ї тощо),
стягуються на підставі рішень органу,
що призначає пенсії.

Вищенаведена норма права
кореспондує також з приписами частини 1
статті 50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», якою, зокрема,
встановлено, що суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Враховуючи вищевикладені, що
неповідомлення позивачем УПФУ про факт
реєстрації як суб`єкта підприємницької
діяльності призвело до
необґрунтованої виплати позивачеві
коштів за період з 01.01.2005 року по 31.12.2013
року у сумі 2445 грн. 01 коп., то
відповідачем правомірно прийнято
рішення № 23460/06 від 11.12.2013 року про
утримання вказаної суми з позивача.

Аналогічна правова позиція
викладена в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від
23.01.2014 року у справі № К/9991/73818/12.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції при винесенні оскаржуваного
рішення, невірно застосував норми
матеріального та процесуального права,
що мають значення для вирішення справи
та дійшов висновку, з яким суд
апеляційної інстанції не погоджується.

Доводи апеляційної скарги
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені у постанові від
17.02.2014 року, та є підставою для її
скасування.

За таких обставин, відповідно до п. 4 ч. 1
ст. 202 КАС України, апеляційну скаргу
слід задовольнити, а постанову суду
першої інстанції - скасувати та
прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Керуючись статтями 186, 198, 202, 207, 212, 254 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в м. Чернігові
задовольнити, а постанову Деснянського
районного суду м. Чернігова від 17.02.2014
року - скасувати та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку і строки,
визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя

Старова Н.Е.

Судді:

Файдюк В.В.

Чаку Є.В.