Справа № 804/15597/13-а
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2014 рокусправа № 804/15597/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дадим Ю.М.

суддів:
Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового
засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Дніпропетровську
апеляційні скарги Відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
районного управління юстиції в
Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 29
листопада 2013 року у справі за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області до Відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського районного
управління юстиції в
Дніпропетровській області про
визнання протиправною та скасування
постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 29
листопада 2013 року позов Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області задоволено
частково: визнано протиправною та
скасовано постанову державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
районного управління юстиції
Дніпропетровської області Статьєвої
А.В. від 04.11.2013 р. про відмову у відкритті
виконавчого провадження за виконавчим
листом у справі № 2а/0470/6452/12, виданим
10.10.2012 р. Дніпропетровським окружним
адміністративним судом про стягнення з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на
користь Управління заборгованості зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за 2011 р. у
розмірі 2830,30 грн. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду,
Відділ державної виконавчої служби
Дніпропетровського районного
управління юстиції в
Дніпропетровській області звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою у задоволенні позовних вимог
відмовити у повному обсязі.

Сторони в судове засідання не
з'явились, були належним чином
повідомлені про дату, час та місце
розгляду справи, тому у відповідності
до положення ст. 41 КАС України
фіксування судового процесу не
здійснюється.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
оскарження та доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
суд апеляційної інстанції вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що 04.11.2013 р. державним
виконавцем Відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
районного управління юстиції
Дніпропетровської області Статьєвою
А.В. винесено постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа) у зв'язку з
порушенням вимог п. 13 наказу № 215/02.5/43
від 27.02.2012 р. «Про затвердження Порядку
взаємодії органів державної
виконавчої служби та органів
Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області», а саме, при
повторному пред'явленні до виконання
виконавчого документа, який було
повернуто стягувачу у зв'язку з
відсутністю майна, стягувачем не
надається додаткова інформація про
виявлене у боржника майно.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначені Законом України
«Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 Закону України «Про
виконавче провадження», виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Як встановлено частиною 1 ст. 2 Закону
України «Про виконавче провадження»,
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
державну виконавчу службу» завданням
державної виконавчої служби є
своєчасне, повне і неупереджене
примусове виконання рішень,
передбачених законом.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права у
точній відповідності із законом і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів громадян і
юридичних осіб.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою, зокрема,
виконавчі листи, що видаються судами, і
накази господарських судів, у тому
числі на підставі рішень третейського
суду та рішень Міжнародного
комерційного арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті.

Статтею 18 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено
вимоги до виконавчого документа, а
саме, у виконавчому документі
зазначаються:

1) назва і дата видачі документа,
найменування органу, прізвище та
ініціали посадової особи, що його
видали;

2) дата прийняття і номер рішення,
згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та
по батькові) (для фізичних осіб)
стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної)
сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання.

У разі якщо рішення ухвалено на користь
кількох позивачів або проти кількох
відповідачів, а також якщо належить
передати майно, що перебуває в кількох
місцях, у виконавчому документі
зазначаються один боржник та один
стягувач, а також визначається, в якій
частині необхідно виконати таке
рішення, або зазначається, що обов'язок
чи право стягнення є солідарним.

Виконавчий документ повинен бути
підписаний уповноваженою посадовою
особою із зазначенням її прізвища та
ініціалів і скріплений печаткою.
Скріплення виконавчого документа
гербовою печаткою є обов'язковим у
разі, якщо орган (посадова особа), який
видав виконавчий документ, за законом
зобов'язаний мати печатку із
зображенням Державного Герба України.

Судом першої інстанції
правомірно встановлено, що виконавчий
лист по адміністративній справі №
2а/0470/6452/12, виданий 10.10.2012 р.
Дніпропетровським окружним
адміністративним судом про стягнення з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на
користь Управління заборгованості зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за 2011 р. у
розмірі 2830,30 грн., який було подано до
ВДВС, відповідає вимогам Закону
України «Про виконавче провадження».

У відповідності до статті 19
Закону України «Про виконавче
провадження», державний виконавець
відкриває виконавче провадження на
підставі виконавчого документа,
зазначеного в статті 17 цього Закону:

1) за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення;

2) за заявою прокурора у випадках
представництва інтересів громадянина
або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов
від суду на підставі ухвали про надання
дозволу на примусове виконання рішення
іноземного суду в порядку,
встановленому законом;

4) в інших передбачених законом
випадках.

Згідно до ч.1 ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі:

1) пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа,
зазначеного у статті 17 цього Закону, та
неподання заяви про відкриття
виконавчого провадження у випадках,
передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого
видано виконавчий документ, не набрало
законної (юридичної) сили, крім
випадків, коли воно у встановленому
законом порядку допущено до негайного
виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа
до органу державної виконавчої служби
не за місцем або не за підвідомчістю
виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка
виконання рішення, надана судом, яким
постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого
документа вимогам, передбаченим
статтею 18 цього Закону;

6-1) офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури;

7) якщо виконавчий документ повернуто
стягувачу за його заявою, крім
виконавчих документів про стягнення
аліментів та інших періодичних
платежів;

8) наявності інших передбачених законом
обставин, що виключають здійснення
виконавчого провадження.

Посилання відповідача на наказ від
27.02.2012 року № 215/02.5/43 «Про затвердження
Порядку взаємодії органів державної
виконавчої служби та органів
Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області», а також на
п.8 ч.1 Закону України «Про виконавче
провадження», суд першої інстанції
обґрунтовано вважає неправомірним,
оскільки відповідно до зазначеної
норми, державний виконавець відмовляє
у відкритті виконавчого провадження у
разі наявності інших передбачених
законом обставин, що виключають
здійснення виконавчого провадження. А
тому, обставини, що виключають
здійснення виконавчого провадження
можуть бути передбачені виключно
законом.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Отже, державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського районного
управління юстиції Дніпропетровської
області Статьєва А.В. при винесенні
постанови від 04.11.2013 р. про відмову у
відкритті виконавчого провадження за
виконавчим листом у справі № 2а/0470/6452/12,
діяла не на підставі, не в межах
повноважень та не у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Враховуючи вищевикладене, постанова
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського районного
управління юстиції Дніпропетровської
області Статьєвої А.В. від 04.11.2013 р. про
відмову у відкритті виконавчого
провадження за виконавчим листом у
справі № 2а/0470/6452/12 є протиправною та
підлягає скасуванню.

З урахуванням викладеного, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про часткове задоволення
позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги
зазначених висновків суду першої
інстанції не спростовують і не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права чи порушено норми
процесуального права.

З огляду на встановлені судом
першої інстанції фактичні обставини
справи та обрану правову позицію, суд
апеляційної приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
апеляційної скарги.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.
205, ст. 206, ч. 2 ст. 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського районного
управління юстиції в
Дніпропетровській області - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 29
листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
Ю.М. Дадим

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко