Справа № 2а-1033/11/2670
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

12 вересня 2014 року м.
Київ В/800/4169/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів

судді-доповідача Шипуліної Т.М.

суддів: Лосєва А.М., Островича С.Е.,
Степашка О.І., Федорова М.О.,

перевіривши матеріали заяви Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 03.06.2014 у справі №2а-1033/11/2670
за позовом Відкритого акціонерного
товариства «Український нафтогазовий
інститут» до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
міста Києва про визнання недійсним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 03.06.2014 касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі міста Києві
відхилено, постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
02.12.2011 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 24.04.2013 залишено без змін.

Не погоджуючись з вищезазначеною
ухвалою Державна податкова інспекція у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
звернулась до Верховного Суду України
з заявою про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
03.06.2014 та просила допустити справу до
провадження по перегляду судового
рішення Верховним Судом України.

Відповідно до приписів пункту 1 частини
першої статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

В даному випадку, заявник посилається
на неоднакове застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права, зокрема, пункту 1
та 2 статті 116, статті 125, пункту 1 та 3
статті 126 Земельного кодексу України,
статті 14 та 17 Закону України «Про плату
за землю», пункту 2 рішення Київської
міської ради від 25.12.2008 №944/944 «Про
врегулювання питання користування
земельними ділянками в місті Києві».

В обґрунтування своїх вимог заявник
додає копії ухвал Вищого
адміністративного суду України від
05.06.2014 у справі №2а-14216/10/2670 (К/9991/34838/11),
від 06.06.2013 у справі №2а-10129/09/2670 (К/9991/1166/11)
та зазначає, що у вказаних справах та у
даній справі Вищий адміністративний
суд, здійснивши різне тлумачення
змісту і сутності правових норм, дійшов
різних висновків за аналогічних
обставин.

Разом з тим, обставини справи, що
розглядається, відмінні від тих, на які
посилається заявник на обґрунтування
наявності підстав для перегляду
справи.

Так, в ухвалі Вищого адміністративного
суду України від 03.06.2014, про перегляд
якої подано заяву, суд касаційної
інстанції погодився з висновками судів
попередніх інстанцій, що у податкового
органу не було підстав для
застосування пункту 2 рішення
Київської міської ради від 25.12.2008 №944/944
«Про врегулювання питання
користування земельними ділянками в
місті Києві» при визначенні позивачу
податкового зобов'язання по сплаті
земельного податку з юридичних осіб з
огляду на те, що зазначений пункт
прийнятий Київською міською радою з
перевищенням повноважень, наданих
Законом України «Про місцеве
самоврядування», не відповідає нормам
Законів України «Про систему
оподаткування» та «Про плату за землю»
і, відповідно, не є підставою для
встановлення плати за землю.

В той час, як зі змісту ухвал Вищого
адміністративного суду України від
05.06.2014 у справі №2а-14216/10/2670 (К/9991/34838/11) та
від 06.06.2013 у справі №2а-10129/09/2670 (К/9991/1166/11)
вбачається, що у вказаних справах суд
касаційної інстанції дійшов висновку,
що оскільки позивач є
землекористувачем (власником)
земельної ділянки, що підтверджується
інформацією Державного земельного
кадастру, він зобов'язаний сплачувати
земельний податок.

Таким чином, мова йде про застосування
норм матеріального права до різних за
змістом правовідносин і не може
розцінюватись як неоднакове
застосування касаційною інстанцією
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Окрім того, висновок суду касаційної
інстанції у справі №2а-1033/11/2670
відповідає правовій позиції
Верховного Суду України, висловленій у
постановах від 12.11.2013 у справі №21-285а13
та №21-299а13.

Згідно з частиною першою статті 2442
Кодексу адміністративного судочинства
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
відносинах, є обов'язковими для всіх
суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

Враховуючи викладене, у Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
відсутні підстави, передбачені статтею
237 Кодексу адміністративного
судочинства України, для порушення
питання щодо розгляду заяви Вищим
адміністративним судом України про
перегляд судових рішень Верховним
Судом України.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити Державній податковій
інспекції у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві у задоволенні вимоги про
допуск справи для перегляду Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
03.06.2014 у справі №2а-1033/11/2670 за позовом
Відкритого акціонерного товариства
«Український нафтогазовий інститут»
до Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі міста Києва про
визнання недійсним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: _________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
_________________ А.М. Лосєв

_________________ С.Е. Острович

_________________ О.І. Степашко

_________________ М.О. Федоров