Справа № 823/885/14
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року
справа № 823/885/14

м. Черкаси

16 год. 20 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.,

за участю секретаря судового
засідання Цаплі І.Ю.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2 - за
договором,

представника відповідача - Савенко Ю.Н.
- за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Золотоніської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в Черкаській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

встановив:

09 квітня 2014 року до суду з позовною
заявою звернувся ОСОБА_1, в якій просить
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
№0 від 27.03.2014, яким ОСОБА_1
визначено грошове зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб на суму
251781, 00 грн, в т.ч. основний платіж 201424, 80
грн та штрафна (фінансова) санкція 50356,20
грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що
оскаржуване рішення базується на акті
про результати позапланової
документальної перевірки з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 20.05.2010 по 15.01.2013. Позивач
вважає, що висновки акту є
необґрунтованими та безпідставними,
податкове повідомлення-рішення
винесене без врахування норм
Податкового кодексу України, законів
України та інших нормативних актів.

У судовому засіданні позивач та
представник позивача позовні вимоги
підтримали у повному обсязі, просили
суд визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечувала з
підстав, викладених у письмових
запереченнях.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, оцінивши їх в сукупності,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини ,на яких
ґрунтується позов, судом встановлено
наступне.

З 04.12.2013 по 04.12.2013 головним державним
ревізором-інспектором сектору
організації та супроводження
перевірок платників податків
Золотоніської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Черкаській області Широким Д.Ю.
проведена документальна позапланова
невиїзна перевірка фізичної особи
ОСОБА_1 з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
20.05.2010 по 15.01.2013.

За результатами перевірки складений
акт від 09.12.2013 № 188, згідно з висновками
якого встановлено порушення позивачем
вимог податкового законодавства,
зокрема:

пп. 168.2.1 п. 168.1, ст. 168 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 № 2755- VI, в
результаті чого визначено заниження
загального річного оподатковуваного
доходу, за період, що перевірявся, на
суму 1200000,00 грн;

пп. 168.4.8 п. 168.4 ст. 168, п.179.7 ст. 179, в
результаті чого визначено несвоєчасне
та не повне перерахування податкового
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб в сумі 203770,60 грн;

ст. 164 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, в
результаті чого визначено внесення в
річну декларацію недостовірних даних.

На підставі акту перевірки від 09.12.2013
№ 188 відповідачем прийнято податкове
повідомлення - рішення № від
27.03.2013 про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб на загальну суму 2514781 грн,
в тому числі основний платіж 201424,80 грн і
штрафних санкцій в сумі 50356,20 грн.

Не погоджуючись з даним податковим
повідомленням-рішенням, позивачем
подано скаргу до Головного управління
Міндоходів у Черкаській області та
Міністерства доходів і зборів України.
Рішенням від 25.02.2014 № 4317/23-00-10-0210 (а.с.35-39)
Головним управлінням Міндоходів у
Черкаській області скаргу позивача
задоволено частково - скасовано
податкове повідомлення рішення
відповідача від 25.12.2013 №, в іншій
частині (яка складає суму позову) в
задоволені скарги відмовлено. 25.03.2014
рішенням № 1740/Р/99-99-10-01-03-14 (а.с.47-51)
Міністерством доходів і зборів в
задоволенні скарги відповідача
відмовлено повністю.

Cудом встановлено, що позивач 10.04.2012
вийшов зі складу засновників ТОВ
«Агропромислове господарство
«Аграрник» та відповідно до договору
купівлі-продажу від 10.04.2012 передав ТОВ
«Рос Агро» корпоративні права на
частку, яка йому належала у ТОВ
«Агропромислове господарство
«Аграрник». Згідно листа від 14.06.2013
№589/01-16 приватного нотаріуса
Драбівського районного нотаріального
округу, сума договору купівлі-продажу
корпоративних прав між позивачем та
ТОВ «Рос Агро», посвідченого ним,
становить 400000 грн.

За даними виписки ПАТ «Укргазбанк» на
картковий рахунок НОМЕР_1, власником
якого є ОСОБА_1, 10.04.2012 зараховано кошти
в сумі 400000 грн та цього ж дня зараховано
кошти в сумі 1200000 грн з призначенням
платежу «поповнення карткового
рахунку» з рахунку НОМЕР_3
Кіровоградської філії ПАТ
«Промінвестбанк», власником якого є
ОСОБА_5

В поясненнях, наданих під час
перевірки, ОСОБА_1 зазначив, що кошти в
сумі 1200000 грн отримані ним на картковий
рахунок від ОСОБА_5 на основі усної
домовленості, як поворотна позика для
власних потреб, у зв'язку з їх
невикористанням, дані кошти були
повернуті ОСОБА_5 готівкою трьома
платежами у липні-серпні 2012 року.

В ході судового розгляду справи
позивач пояснив, що кошти, отримані від
ОСОБА_5, були отримані з метою купівлі
квартир у Києвській області своїм
дочкам.

В акті позапланової невиїзної
перевірки від 09.12.2013 №188 зроблено
висновок про те, що фізичною особою
ОСОБА_1 не включено до загального
річного оподаткованого доходу в
податковій декларації про майновий
стан і доходи за 2012 рік дохід в сумі 1200000
грн отриманий у вигляді коштів,
зарахованих на картковий рахунок, за
відсутності документів, які б
підтверджували призначення
(використання) цих коштів, як
поворотної фінансової допомоги.

Позивачем в судове засідання надано не
засвідчену копію договору про надання
поворотної фінансової допомоги від
03.04.2012, яка на момент перевірки була
відсутня. За умовами даного договору
ОСОБА_5 (Позикодавець) надає ОСОБА_1
(Позичальнику) поворотну фінансову
допомогу, а Позичальник зобов'язується
повернути отримані грошові кошти в
порядку та на умовах, передбачених
даним договором.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5
підтвердив, що він передав кошти в сумі
1200000 грн позивачу, які він йому
повернув.

Однак в поясненнях, наданих 16 травня 2013
року на ім'я Драбівського відділення
Золотоніської ОДПІ, ОСОБА_1 вказував на
те, що кошти в сумі 1200000 грн
перераховані на його рахунок на
підставі договору укладеного з ОСОБА_5
про надання поворотної фінансової
допомоги та додав до своїх пояснень
копію договору від 03.04.2013.

В поясненнях від 25.06.2013 позивач
стверджував, що кошти в сумі 1200000 грн
ним повернуто ОСОБА_5 готівкою і
розписка про позику знищена в день
повернення останнього платежу 02.08.2012.

В судовому засіданні позивач також
зазначив, що кошти повернуто ОСОБА_5
готівкою, однак на підтвердження
повернення коштів в сумі 1200000 грн
жодного документу позивачем надано не
було.

Суд зазначає, що згідно підпункту 14.1.257
пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу
України поворотна фінансова допомога -
сума коштів, що надійшла платнику
податків у користування за договором,
який не передбачає нарахування
процентів або надання інших видів
компенсацій у вигляді плати за
користування такими коштами, та є
обов'язковою до повернення.

Правовою основою отримання поворотної
фінансової допомоги є договір позики.

Згідно статті 1046 Цивільного кодексу
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей (стаття 1047
Цивільного кодексу України).

У статті 1049 Цивільного кодексу України
зазначено, що позика вважається
повернутою в момент передання
позикодавцеві речей, визначених
родовими ознаками, або зарахування
грошової суми, що позичалася, на його
банківський рахунок.

В судовому засіданні позивач не надав
достатніх доказів на підтвердження
факту повернення коштів, отриманих у
ОСОБА_5

Згідно пункту 176.1. статті 176 Податкового
кодексу України платники податку
зобов'язані:

а) вести облік доходів і витрат в
обсягах, необхідних для визначення
суми загального річного
оподатковуваного доходу, у разі якщо
такий платник податку зобов'язаний
відповідно до цього розділу подавати
декларацію або має право на таке
подання з метою повернення надміру
сплачених податків, у тому числі при
застосуванні права на податкову
знижку;

б) отримувати та зберігати протягом
строку давності, встановленого цим
Кодексом, документи первинного обліку,
в тому числі на підставі яких
визначаються витрати при розрахунку
інвестиційного прибутку та формується
податкова знижка платника податку.

Відповідно до пункту 164.1 статті 164
Податкового кодексу України базою
оподаткування є загальний
оподатковуваний дохід, з урахуванням
особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід -
будь-який дохід, який підлягає
оподаткуванню, нарахований
(виплачений, наданий) на користь
платника податку протягом звітного
податкового періоду.

Згідно пункту 164.2 статті 164 Податкового
кодексу України до загального
місячного (річного) оподатковуваного
доходу платника податку включаються,
зокрема та не виключно: доходи у
вигляді заробітної плати, нараховані
(виплачені) платнику податку
відповідно до умов трудового договору
(контракту) (підпункт 164.2.1);
інвестиційний прибуток від проведення
платником податку операцій з цінними
паперами, деривативами та
корпоративними правами, випущеними в
інших, ніж цінні папери, формах
(підпункт 164.2.9); інші доходи, крім
зазначених у статті 165 цього Кодексу
(підпункт 164.2.19).

В підпункті статті 168.2.1 пункту 168.2
статті 168 Податкового кодексу України
зазначено, що платник податку, що
отримує доходи від особи, яка не є
податковим агентом, та іноземні доходи,
зобов'язаний включити суму таких
доходів до загального річного
оподатковуваного доходу та подати
податкову декларацію за наслідками
звітного податкового року, а також
сплатити податок з таких доходів.

Відповідно до пункту 167.1. статті 167
Податкового кодексу України ставка
податку становить 15 відсотків бази
оподаткування щодо доходів,
нарахованих (виплачених, наданих) (крім
випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5
цієї статті), у тому числі, але не
виключно у формі заробітної плати,
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат або інших виплат
і винагород, які нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику у
зв'язку з трудовими відносинами та за
цивільно-правовими договорами; виграшу
в державну та недержавну грошову
лотерею, виграш гравця (учасника),
отриманий від організатора азартної
гри.

У разі якщо загальна сума отриманих
платником податку у звітному
податковому місяці доходів, зазначених
в абзаці першому цього пункту
перевищує десятикратний розмір
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
звітного податкового року, до суми
такого перевищення застосовується
ставка 17 відсотків.

З огляду на викладені вище обставини та
норми законодавства, суд приходить до
висновку, що відповідач, провівши
перевірку та прийнявши за її
результатами спірне податкове
повідомлення-рішення, діяв у точній
відповідності та у спосіб, що
передбачений законодавством України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Обов'язок доведення обставин, які стали
підставою для прийняття спірних рішень
покладено на відповідача.

В даному випадку відповідач довів
правомірність прийнятого ним
податкового повідомлення - рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що оскаржуване податкове повідомлення
- рішення винесене на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України, а тому вимоги позивача є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Враховуючи, що судовий збір в сумі 487, 20
грн сплачений позивачем згідно
квитанції №3160.205.1, зарахований на
рахунок Рівненського окружного
адміністративного суду, судом вирішено
стягнути з позивача судовий збір
відповідно норм Закону України «Про
судовий збір».

Керуючись ст.ст. 56, 58, 86, 94, 159, 162, 163, 254 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) до Державного бюджету
України 4872 (чотири тисячі вісімсот
сімдесят дві) грн 00 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили
відповідно до вимог статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Черкаський окружний
адміністративний суд у строки та
порядку, передбачені статтями 185-187
цього Кодексу.

Суддя
В.П. Тимошенко

Повний текст складений та підписаний 06
червня 2014 року