Справа № 759/10473/14-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Чала А.П.
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

16 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка
О.І.

при секретарі - Ліневській
В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Святошинському районі м. Києва на
прийняту в порядку скороченого
провадження постанову Святошинського
районного суду м. Києва від 30 липня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у
Святошинському районі м. Києва про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_2 (далі - Позивач,
ОСОБА_2) звернулася до Святошинського
районного суду м. Києва з позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
Святошинському районі м. Києва (далі -
Відповідач, Управління) про: визнання
незаконними дій Відповідача щодо
свідомого заниження пенсії Позивача на
1022,37 грн. внаслідок неврахування сум
матеріальної допомоги та індексації
доходу при визначенні заробітної плати
ОСОБА_2 під час обчислення пенсії;
зобов'язання Управління призначити
Позивачу пенсію за віком як державному
службовцю у розмірі 8011,99 грн. з 08.04.2014
року; зобов'язання стягнути з
Відповідача заборгованість з
пенсійних виплат з 08.04.2014 року до часу
прийняття рішення суду за даним
позовом.

Постановою Святошинського районного
суду м. Києва від 30.07.2014 року
адміністративний позов задоволено
частково: визнано неправомірними дії
Відповідача щодо неврахування до
системи заробітку (доходу) Позивача сум
матеріальної допомоги та індексації
доходу для обчислення розміру його
пенсії як державного службовця та
зобов'язано Управління виплатити
заборгованість по виплаті пенсії за
період з 08.04.2014 року до 30.07.2014 року з
урахуванням в систему заробітку
(доходу) ОСОБА_2 сум матеріальної
допомоги та індексації доходу для
обчислення розміру її пенсії як
державного службовця. У задоволенні
решти позовних вимог відмовлено
повністю. При цьому суд першої
інстанції виходив з того, що отримані
особою суми виплат, з яких фактично
були нараховані та сплачені внески або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, повинні враховуватися в
заробіток Позивача для обчислення
пенсії, передбаченої Законом України
«Про державну службу», незалежно від
того, чи входять вони до структури
заробітної плати.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
суду, Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову від 30.07.2014 року та прийняти
нову, якою у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю. При цьому звертає
увагу на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи та
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи в судове
засідання не з'явились, а тому справа
розглядалась за наявними у ній
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду першої інстанції - без змін.

Як встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_2 з 08.04.2014 року перебуває на обліку
в Управлінні та отримує пенсію за віком
відповідно до Закону України «Про
державну службу».

Позивач 22.05.2014 року звернувся до
Відповідача із заявою, в якій просив
надати розрахунок пенсії, призначеної
відповідно до Закону України «Про
державну службу», а також пояснити
підстави невключення в розрахунок
заробітної плати «Інших виплат»:
матеріальної допомоги на оздоровлення
та індексації заробітної плати, на які
були нараховані і перераховані внески
до Пенсійного фонду.

Відповідач листом від 22.05.2014 року №
272/08/П-246 повідомив ОСОБА_2 про те, що
законодавством не передбачено
врахування до заробітної плати
державного службовця «Інших виплат», а
тому розмір пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу»
Позивачу обчислено правильно.

На підставі встановлених вище
обставин, виходячи з системного
аналізу приписів ст. ст. 33, 37 Закону
України «Про державну службу», ст. 66
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», ст. 41 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», суд першої
інстанції дійшов висновку про
неправомірність відмови Управління у
визначенні заробітної плати Позивача з
урахуванням сум матеріальної допомоги
та індексації, оскільки згідно
приписів пенсійного законодавства
суми вказаних виплат повинні
враховуватися в заробіток для
обчислення пенсії.

З таким висновком суду першої
інстанції не можна не погодитися з
огляду на наступне.

Згідно ст. 37 Закону України «Про
державну службу» на одержання пенсії
державних службовців мають право
чоловіки, які досягли віку 62 роки, та
жінки, які досягли пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», за наявності
страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», у тому числі стажу
державної служби не менш як 10 років, та
які на час досягнення зазначеного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менш як 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 70
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 70
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Приписами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
оплату праці» встановлено, що
заробітна плата це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Положеннями ст. 2 Закону України «Про
оплату праці» визначено структуру
заробітної плати, до якої входить:
основна та додаткова заробітна плата, а
також заохочувальні та компенсаційні
виплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України
«Про державну службу» заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналізуючи вищевикладені положення,
колегія суддів дійшла висновку, що
матеріальна допомога входила до
системи оплати праці державного
службовця.

Крім того, колегія суддів критично
оцінює доводи Апелянта щодо
неможливості включення сум індексації
до заробітної плати при обчисленні
пенсії, оскільки останні не
враховуються до складу грошових
доходів населення, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення» індексація грошових
доходів населення - встановлений
законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг.

Згідно абз. 3 ч. 1 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення» індексації підлягають
грошові доходи громадян, одержані ними
в гривнях на території України і які не
мають разового характеру: оплата праці
(грошове забезпечення).

Приписами абз. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» закріплено, що
страхові внески обчислюються виключно
в грошовій формі, у тому числі з виплат
(доходу), що здійснюються в натуральній
формі.

Положеннями ч. 2 ст. 20 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» визначено, що
обчислення страхових внесків
застрахованих осіб, зазначених у
пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15 і 17 статті 11 цього
Закону, здійснюється страхувальниками
на підставі бухгалтерських та інших
документів, відповідно до яких
провадиться нарахування (обчислення)
або які підтверджують нарахування
(обчислення) заробітної плати (доходу),
на які відповідно до цього Закону
нараховуються страхові внески.

Відповідно до абз. 7 п. 2 ч. 3 ст. 21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
персональна облікова картка
застрахованої особи повинна містити
такі відомості: частина персональної
облікової картки, яка відображає
страховий стаж, заробітну плату (дохід)
та розмір сплачених страхових внесків:
сума заробітної плати (грошового
забезпечення, доходу), з якої сплачено
страхові внески за відповідний місяць.

Виходячи з комплексного аналізу
вищезазначених норм, колегія суддів
дійшла висновку про те, що індексація
грошового забезпечення включається у
загальну суму заробітної плати, на яку
нараховуються внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а відтак є частиною
заробітної плати та враховується в
заробіток (дохід) застрахованої особи
для обчислення пенсії.

Крім того, приписами ст. 66 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Згідно ч. 1 ст. 66 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» до заробітку
для обчислення пенсії включаються всі
види оплати праці (виплат, доходу), на
які відповідно до Закону України "Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Приписами ст. 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» закріплено, що до
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії враховуються: суми
виплат (доходу), отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові внески
в межах встановленої законодавством
максимальної величини заробітної
плати (доходу), з якої сплачуються
страхові внески, а після набрання
чинності Законом України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" - максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, визначеної
відповідно до закону; суми виплат
(доходу), отримуваних застрахованою
особою до набрання чинності цим
Законом, у межах сум, на які відповідно
до законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, а за періоди до
запровадження обмеження максимального
розміру заробітної плати (доходу), з
якої сплачувалися зазначені внески
(збір), - у межах сум, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
включалися до заробітної плати, з якої
обчислювалася пенсія відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», і не перевищують 5,6
розміру середньої заробітної плати в
Україні на день отримання зазначених
сум.

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів дійшла висновку, що матеріальна
допомога та індексація, на які
нараховувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, однак,
які не включаються до складу
заробітної плати державного службовця
згідно Закону України «Про державну
службу», повинні враховуватися
Відповідачем при обчисленні розміру
його пенсії.

Аналогічна позиція викладена у Рішенні
Верховного Суду України від 20.02.2012 року
у справі № 21-430а11.

Отже, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
протиправність дій Управління щодо
невключення до заробітної плати для
розрахунку пенсії сум «Інших виплат».
Враховуючи дані обставини, колегія
суддів також погоджується з
твердженням Святошинського районного
суду м. Києва про неправомірність дій
Відповідача щодо заниження
Управлінням сум пенсії внаслідок
неправильного обчислення заробітної
плати.

Крім того, колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог щодо призначення
Позивачу пенсії за віком як державному
службовцю у розмірі 8011,99 грн. з 08.04.2014
року, оскільки Відповідачем вже
призначений та виплачується даний вид
пенсії, а ОСОБА_2 фактично просить про
її перерахунок у збільшеному розмірі
та стягнення недоплачених сум.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія суддів із наведеними
висновками суду першої інстанції
погодилась, оскільки вони знайшли своє
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи. Судом було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу - залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Святошинському районі м. Києва -
залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного
суду м. Києва від 30 липня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України у Святошинському районі м.
Києва про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити дії, - залишити
без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає у відповідності до ч. 10 ст. 183-2
КАС України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя
Степанюк А.Г.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.