Справа № 815/4244/14
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4244/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року Одеський
окружний адміністративний суд у
складі:

головуючого
судді - Завальнюк І.В.,

за участю секретаря - Чернобай
А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Спілка
пекарських центрів» до Південної
митниці Міндоходів про визнання
протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним
позовом, в якому, з урахуванням ухвал
суду від 08.08.2014 року про залишення
частин позовних вимог без розгляду,
просив визнати протиправними та
скасувати рішення про коригування
митної вартості товарів № 50006000/2014/610043/1
від 04.04.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 04.04.2014 року відокремленим
підрозділом митний пост «Одеса-порт»
Південної митниці Міндоходів було
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів № 5006001/2014/610043/1,
яким було здійснено коригування митної
вартості товару: арахіс (земляних
горіх) з розрахованої декларантом
митної вартості 117800 дол. США на 122550 дол.
США. В обґрунтування цього відповідач
послався на п.2 ст.58 МК України, зважаючи
на те, що використані декларантом
відомості не підтверджені
документально, тому на підставі п.3 ст.58
МК України застосовано другорядні
методи, визначені п.2 ст.57 МК України.
Також у митного органу відсутня
інформація щодо вартості операцій з
ідентичними та подібними
(аналогічними) товарами, отже на
підставі ст.ст. 62, 63 МК України, методи
визначення митної вартості не можуть
бути використані. При цьому документи,
які підтверджували визначення факту
договірної ціни (специфікації),
надавались відповідачу разом із
прайс-листами, комерційними
пропозиціями тощо. Відповідач не надав
жодного доказу того, що ТОВ «Спілка
пекарських центрів» занижувало митну
вартість товарів, що ввозилися на
територію України. Натомість зазначені
відповідачем підстави для коригування
митної вартості товарів є лише
припущеннями, що є неприпустимим в силу
ст.3 МК України.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги із викладених
вище підстав підтримав у повному
обсязі та просив задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги із викладених
вище підстав не визнала у повному
обсязі, в задоволенні позову просила
відмовити, зазначивши, що оскаржуване
рішення про коригування митної
вартості товару прийнято за наявності
передбачених законодавством підстав
та в межах компетенції митного органу.

Вислухавши пояснення представників
сторін та дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку про
необґрунтованість адміністративного
позову та відсутність підстав для його
задоволення.

Судом встановлено, що відповідно до
попередньо поданої митної декларації
від 28.03.2014 року № 5006001/2014/010878 позивач
звернувся до Південної митниці м/п
«Одеса-порт» щодо митного оформлення
ввезеного на митну територію України
товару: «арахіс (земляний горіх)».

Для підтвердження митної вартості були
подані наступні документи:
зовнішньоекономічний договір від
05.08.2013 року № 05-08 зі специфікацією від
16.01.2014 року № 6, інвойс від 29.01.2014 року №
ПЫУ/1112/13-14, банківські платіжні
документи від 04.03.2014 року № 149 та від
06.02.2014 року № 86, калькуляція від 29.01.2014
року, копія вантажної митної
декларації іноземної країни від 01.02.2014
року № 15/165 та інші товаросупровідні
документи.

Вищезазначена митна декларація не була
прийняті митним органом, так як
останній не погодився із визначенням
митної вартості у вантажно-митній
декларації, у зв'язку із чим визнав
необхідність подання додаткових
документів: виписки з бухгалтерської
документації; каталоги (прайс-листи),
специфікації виробника товару;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями та/або біржових
організацій про вартість товару або
сировини.

За результатами перевірки
вищевказаної митної декларації
посадовою особою м/п «Одеса-порт»
складена картка відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуск товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 500060001/2014/00150 від 04.04.2014
року на підставі ст.256 МК України.

За результатами проведеної
консультації між органом доходів і
зборів та декларантом, було обрано
метод визначення митної вартості -
резервний, про що наявні записи у
рішення про коригування митної
вартості товарів від 04.04.2014 року №
500060001/2014/610043/1.

Як вбачається із вищевказаного
рішення, останнє прийнято у зв'язку із
спрацюванням профілю ризику
автоматизованої системи аналізу та
управління ризиками щодо можливого
заниження митної вартості, та за
результатами перевірки паперових
примірників документів встановлено, що
у поданих до митного оформлення
зовнішньоекономічному договорі від
05.08.2013 року № 05-08 та у доповненні до
нього, комерційному інвойсі від 29.01.2014
року №/1112/13-14 та у митній декларації
країни відправника різні печатки та
підписи іноземної сторони
контрактоутримувача. Отже виникли
підстави вважати, що в поданих
документах зазначені недостовірні або
неповні відомості.

На підставі п.3 ст.53 МК України митним
органом позивачу було запропоновано
надати додаткові документи для
підтвердження заявленої митної
вартості: виписку з бухгалтерської
документації, каталоги виробника
товару, каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару.

03 квітня 2014 року декларант надіслав
лист від іноземної сторони
контрактоутримувача про надходження
коштів та комерційну пропозицію. Також
декларант електронним повідомлення
від 04.04.2014 року № 002 проінформував
митний орган про неможливість надання
витребуваних документів для
підтвердження заявленої митної
вартості протягом 10 календарних днів.

За результатами розгляду поданих
документів, митний орган застосував
метод № 6 (резервний) визначення митної
вартості товару, відкоригувавши ціну
угоди з урахуванням комерційних умов. З
оскаржуваного рішення вбачається, що
останнє обумовлено тим, що на підставі
аналізу цін бази даних ЄАІС Міндоходів
встановлено, що по товару № 1 рівень
митної вартості подібних товарів,
митне оформлення яких вже здійснено є
більшим (митна декларації від 13.01.2014
року № 100270001/2014/199333), тому митну
вартість визнано на рівні 2,15 дол. США за
кг нетто (всього сума збільшена з 72960
дол. США на 122550 дол. США). Декларанту
роз'яснено права, викладені в ст.55 МК
України, щодо випуску товару у вільний
обіг в разі незгоди з рішенням митного
органу про коригування заявленої
митної вартості товарів - за умови
сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
Х МК України в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до ч.7 ст.55 МК
України та на оскарження рішення про
коригування заявленої митної вартості
у митному органі вищого рівня або до
суду.

05 квітня 2014 року товар був випущений за
МД № 500060001/2014/012060 у вільний обіг під
гарантійні зобов'язання шляхом надання
гарантій відповідно до розділу Х МК
України.

Крім того, 10 квітня 2014 року ТОВ «Спілка
пекарських центрів» звернулось до
митного органу із листом № 31 щодо
перегляду митної вартості товару
(арахіс), додавши копії ВМД №
500060001/2014/012060, рішення про коригування
митної вартості № 500060001/2014/610043/1,
комерційної пропозиції фірми «G.S. Exports»
від 16.01.2014 р., калькуляції фірми «G.S.
Exports», виписки з банку фірми «G.S. Exports»,
листа фірми «G.S. Exports» від 16.06.2013 року із
відповідними перекладами, експортної
декларації 7534641/7534642/7534643 «G.S. Exports» із
перекладом.

У відповідь митний орган листом від
17.04.2014 року № 5616/15-70-52 роз'яснив
декларанту, що поданий ним 03.04.2014 року
лист від іноземної сторони
контрактоутримувача про надходження
коштів та комерційну пропозицію є лише
листом іноземної сторони, що не
підтверджене офіційною банківською
установою, з відповідними реквізитами,
та не підтверджує складові ціни, що
сплачена та підлягає сплаті. Лист
«комерційна пропозиція» стосується
лише отримувача товару, та не показує
аргументовано сформовану ціну. При
цьому в листі митного органу зазначено,
що додаткові документи, а саме:
каталоги, специфікації, прейскуранти
виробника товару; висновки про якісні
та вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями та
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини, які
згідно з п.3 ст.53 МК України вимагав
орган доходів і зборів, не надано.
Митним органом також не визнані надані
10.04.2014 року документи, зокрема
комерційна пропозиція фірми «G.S. Exports»
від 16.01.2014 р., калькуляція фірми «G.S.
Exports», виписка з банку фірми «G.S. Exports»,
лист фірми «G.S. Exports» від 16.06.2013 року,
експортна декларація 7534641/7534642/7534643 «G.S.
Exports», оскільки переклад зазначених
документів здійснений з порушенням п.2.5
наказу Міністерства фінансів України
від 30.05.2012 року № 631 «Про затвердження
Порядку виконання митних
формальностей при здійсненні митного
оформлення товарів із застосуванням
митної декларації на бланку єдиного
адміністративного документа».

Виходячи із зазначеної скоригованої
митної вартості позивач вважає, що
сплатив надмірну суму митних платежів
за наслідками здійснення імпортної
операції, оскільки вказані платежі
зараховані митницею відповідно до
рядку 45 митної декларації, виходячи зі
збільшення вартості товару після
митної оцінки.

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність наданих сторонами
доказів, а також достатність та
взаємний зв'язок у їх сукупності, суд
вважає зазначене рішення про
коригування митної вартості товарів
Південної митниці Міністерства
доходів і зборів України
обґрунтованим, а позовні вимоги не
підлягаючими задоволенню у зв'язку з
наступним.

Як вбачається з матеріалів справи, у
відповідності до ч.1 ст.53 МК України,
згідно з якою контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, Південною митницею здійснено
контроль правильності визначення
митної вартості товарів, в ході якого
встановлено, що подані декларантом
документи на підтвердження заявленої
митної вартості містять розбіжності.

Митним кодексом України встановлено,
що митному контролю підлягають усі
товари і транспортні засоби, що
переміщуються через митний кордон
України. Митний контроль передбачає
проведення митними органами мінімуму
митних процедур, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань митної справи. Обсяг
процедур та порядок їх застосування
визначаються відповідно до Митного
кодексу України та інших
нормативно-правових актів, а також
міжнародних договорів України,
укладених у встановленому законом
порядку.

Відповідно до ст.49 МК України митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Статтею 51 МК України передбачено, що
митна вартість товарів, що
переміщується через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою особою під час
декларування товарів (ч. 1 ст. 52 Митного
кодексу України).

У декларації митної вартості
наводяться відомості про метод
визначення митної вартості товарів,
числове значення митної вартості
товарів та її складових, умови
зовнішньоекономічного договору, що
мають відношення до визначення митної
вартості товарів та надані документи,
що підтверджують зазначене.

Відповідно до частин 1-3 ст.53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Відповідно до частин 2-7 ст. 54 Митного
кодексу України контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього Кодексу
(ч. 2).

Другою частиною статті 53 Митного
кодексу України визначено перелік
документів, які підтверджують митну
вартість товарів, а третя частина цієї
ж статті передбачає, що якщо документи,
зазначені у частині другій статті 53,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари, декларант або
уповноважена ним ба на письмову вимогу
митного органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
документи.

Відповідно до статті 55 Митного кодексу
України письмове рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів має містити, зокрема 1)
обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано; 2) наявну в митного
органу інформацію (у тому числі щодо
числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом; 3)
вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана митним
органом; 4) обґрунтування числового
значення митної вартості товарів,
скоригованої митним органом, та фактів,
які вплинули на таке коригування; 5)
інформацію про: а) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
Х цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої цієї статті; б) право декларанта
або уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості у митному органі
вищого рівня відповідно до глави 4
цього Кодексу або до суду. На вимогу
декларанта консультації проводяться у
письмовому вигляді.

У випадку незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів
митний орган за зверненням декларанта
або уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу X цього Кодексу. Строк дії таких
гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів
декларант або уповноважена ним особа
може надати митному органу додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості товарів, що
декларуються.

У разі надання декларантом або
уповноваженою ним особою додаткових
документів митний орган розглядає
подані додаткові документи і протягом 5
робочих днів з дати їх подання виносить
письмове рішення щодо визнання
заявленої митної вартості та скасовує
рішення про коригування заявленої
митної вартості або надає обґрунтовану
відмову у визнанні заявленої митної
вартості з урахуванням додаткових
документів. У такому випадку надана
фінансова гарантія відповідно
повертається (вивільняється) або
реалізується в порядку та у строки,
визначені цим Кодексом.

Якщо митний орган протягом строку,
зазначеного у частині дев'ятій цієї
статті, не надає обґрунтованої відмови
у визнанні заявленої митної вартості з
урахуванням додаткових документів,
вважається, що декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість товарів визначено правильно.
У такому випадку митний орган скасовує
рішення про коригування заявленої
митної вартості, а надана фінансова
гарантія повертається (вивільняється)
у порядку та строки, визначені цим
Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 246
Митного кодексу України розроблений
Порядкок виконання митних
формальностей при здійсненні митного
оформлення товарів із застосуванням
митної, затверджений наказом
Міністерства фінансів України від
30.05.2012 р. № 631.

Згідно з п.2.1 Порядку № 631 для
здійснення митного оформлення товарів
Декларант подає до ПМО МД, заповнену
згідно з обраним митним режимом, її
електронну копію (у разі подання МД на
паперовому носії), рахунок або інший
документ, який визначає вартість
товару, та у випадках, встановлених
Кодексом, ДМВ.

Відповідно до п.2.5 Порядку № 631
правильність перекладу документів, що
надаються Декларантом відповідно до
статті 254 Кодексу, засвідчується шляхом
вчинення напису «Перекладено вірно»,
проставленням особистого підпису
особи, яка здійснила переклад, та
печатки підприємства, співробітник
якого зробив переклад.

Згідно з ч.1 ст.254 МК України документи,
необхідні для здійснення митного
контролю та митного оформлення
товарів, що переміщуються через митний
кордон України при здійсненні
зовнішньоекономічних операцій,
подаються органу доходів і зборів
українською мовою, офіційною мовою
митних союзів, членом яких є Україна,
або іншою іноземною мовою міжнародного
спілкування. Органи доходів і зборів
вимагають переклад українською мовою
документів, складених іншою мовою, ніж
офіційна мова митних союзів, членом
яких є Україна, або іншою іноземною
мовою міжнародного спілкування, тільки
у разі, якщо дані, які містяться в них, є
необхідними для перевірки або
підтвердження відомостей, зазначених у
митній декларації. У такому разі
декларант забезпечує переклад
зазначених документів за власний
рахунок.

Вирішуючи спір, суд враховує, що надані
ТОВ «Спілка пекарських центрів»
документи належним чином не були
оформлені: переклад здійснений не на
українську мову, відсутній напис
«Перекладено вірно», особистий підпис
особи, яка здійснила переклад, та
печатки підприємства, співробітник
якого зробив переклад. Так, на
перекладених документах наявний напис
«Перевод с английского на русский.
Перевод сделал ОСОБА_1», іноді лише
«Перевод с английского на русский».
Отже, оскільки зазначені обов'язкові
реквізити у перекладі наданих
декларантом документів відсутні,
вказані документи не можуть бути
враховані при підтвердженні
правильності визначення вартості
ввезеного товару.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Вищого адміністративного
суду України від 10 квітня 2012 р. по
справі К/9991/25696/11 за позовом Закритого
акціонерного товариства «Виробниче
об'єднання «Конті» до Східної митниці,
Головного управління Державного
казначейства України у Донецькій
області про визнання дій
протиправними, скасування карток
відмови та рішень.

При цьому суд враховує, що відповідач
повинен безумовно керуватися
конституційним принципом, визначеним
ст.19 Конституції України, згідно з яким
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд також враховує, що митні органи
мають виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості і з цією метою мають
повноваження витребовувати додаткові
документи для перевірки правильності
зазначеної митної вартості товару в
разі наявності підстав для сумніву в
правильності митної оцінки товару, що
переміщується через митний кордон
України.

В той же час, судом встановлено, що
надані позивачем до митниці документи
на підтвердження вартості товару не
усувають розбіжності, адже не
відповідають приписам п.2.5 Порядку № 631
та ст.254 МК України у зв'язку із чим не
підтверджують правильність визначення
декларантом митної вартості товару.

Крім того, суд враховує, що за
результатами розгляду наданих
позивачем листом від 10.04.2014 року № 31
додаткових документів Південна
митниця листом від 17.04.2014 року № 5616/15-70-52
повідомила позивача про відсутність
підстав для перегляду рішення про
коригування митної вартості товарів №
50006000/2014/610043/1 від 04.04.2014 року, вказала про
невизнання задекларованої позивачем
митної вартості та навела причини
такого невизнання.

Отже, митний орган виконав процедурні
вимоги ч.9 ст.55 МК України, розглянувши
додатково надані позивачем документи
та прийнявши рішення від 17.04.2014 року
(викладенне у формі листа) про відмову у
визнанні заявленої позивачем митної
вартості.

За своєю суттю таке рішення митного
органу є завершальним в процедурі
митного оформлення товарів, випущених
у вільний обіг під фінансові гарантії
згідно ч.7 ст.55 МК України, а тому це
рішення відповідає всім критеріям
рішення суб'єкта владних повноважень,
яке має для позивача певні правові
наслідки і в силу ч.2 ст.17 КАМ України
може бути предметом оскарження в
порядку адміністративного
судочинства.

В той же час позивач не оскаржує
рішення Південної митниці Міндоходів
від 17.04.2014 року № 5616/15-70-52 про відмову у
визнанні заявленої позивачем митної
вартості.

З урахуванням викладеного суд вважає,
що додатково надані позивачем листом
10.04.2014 року № 31 документи на
підтвердження митної вартості не
спростовують підстав для винесення
Митницею рішення про коригування
митної вартості товарів № 50006000/2014/610043/1
від 04.04.2014 року; оскільки такі документи
не відповідають приписам п.2.5 Порядку №
631 та ст.254 МК України. При цьому
оскільки рішення Південної митниці від
17.04.2014 року № 5616/15-70-52 про відмову у
визнанні заявленої ТОВ «Спілка
пекарських центрів» митної вартості
позивачем не оскаржено і залишається
чинним, підстави для скасування
рішення про коригування митної
вартості товарів № 50006000/2014/610043/1 від
04.04.2014 року відсутні.

Оцінюючи правомірність дій та рішень
органів владних повноважень, суд
керується критеріями, закріпленими у
ст.2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури.

Проаналізувавши обставини справи, з
урахуванням нормативного регулювання
спірних правовідносин, суд дійшов
висновку про те, що митним органом було
обґрунтовано відмовлено у прийнятті
митної декларації, митному оформленні
товарів, а рішення про коригування
митної вартості та картки відмови в
прийнятті митних декларацій, митному
оформленні випуску чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон прийнято відповідачем без
порушенням встановленої
законодавством процедури (ч. 3 ст. 53, ч. 6
ст. 54, ч. 1 ст. 55 ст.58 Митного кодексу
України).

Таким чином, на підставі ст.10 КАС
України, згідно якої усі учасники
адміністративного процесу є рівними та
ст.11 КАС України, згідно якої розгляд і
вирішення справ у адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними доказів, з'ясувавши
обставини у справі; перевіривши всі
доводи і заперечення сторін та надавши
правову оцінку наданим доказам, суд
дійшов висновку про необґрунтованість
позовних вимог, у зв'язку із чим в
задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спілка пекарських
центрів» до Південної митниці
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування рішення відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 18
вересня 2014 року.

Суддя _______________
І.В. Завальнюк