Справа № 802/3080/14-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 вересня 2014 р.
Справа № 802/3080/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Богоноса М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання:
Слишинської Н.С.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача:
Котенка В.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1

до: управління агропромислового
розвитку Чечельницької районної
державної адміністрації

про: визнання протиправним та
скасування наказу, поновлення на
роботі

ВСТАНОВИВ:

15.08.2014 року до Вінницького окружного
адміністративного суду звернувся
позивач - ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1) з
адміністративним позовом до
відповідача - управління
агропромислового розвитку
Чечельницької районної державної
адміністрації (далі - управління
агропромислового розвитку
Чечельницької РДА). У позовній заяві
позивач просила:

- визнати протиправним та скасувати
наказ управління агропромислового
розвитку Чечельницької РДА Вінницької
області № 26 від 14.07.2014 року "Про
звільнення ОСОБА_1";

- поновити на посаді начальника відділу
правового та кадрового забезпечення,
врегулювання відносин власності та
соціально-трудових відносин;

- зобов'язати управління
агропромислового розвитку
Чечельницької РДА запропонувати
ОСОБА_1 іншу посаду відповідно до
чинного законодавства України.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
наказ № 26 від 14.07.2014 року про звільнення
ОСОБА_1 з роботи на підставі п.1 ст. 40
КЗпП України є протиправним, оскільки у
відділі необґрунтовано позбавили її
переважного права в залишення на
роботі та відповідачем не надано
пропозиції у переведені на іншу
рівнозначну роботу в цій же установі.
Також, позивач вказала на те, що
відповідач порушив порядок її
звільнення, а наказ про звільнення
прийнятий необґрунтовано, без
врахування усіх обставин, які мають
значення у справі, упереджено та
нерозсудливо, без врахування її стажу
роботи.

Позивач у судовому засіданні надала
пояснення, аналогічні викладеним у
адміністративному позові та просила
суд задовольнити позов в повному
обсязі.

Представник відповідача
адміністративний позов не визнав,
подав заперечення (а. с. 26-28), в яких
зазначив, що управлінням дотримано
процедуру звільнення позивача, а саме
повідомлено за два місяці до
вивільнення та отримано згоду
профспілки. Крім того, відповідно до
розпорядження голови
райдержадміністрації від 05.05.2014 року №
112 відділ правового та кадрового
забезпечення, врегулювання відносин
власності та соціально-трудових
відносин Чечельницької РДА у якому
працювала позивач, який був
самостійною структурною одиницею
райдержадміністрації реорганізовано.
Щодо переведення позивача на іншу
роботу, то таке на думку відповідача, не
було можливим, оскільки у зв'язку зі
скороченням в управлінні не існувало
вакантних посад, які могли бути
запропоновані позивачу.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
приходить до висновку про відмову в
задоволенні позову, виходячи з
наступного.

Як встановлено в судовому засіданні та
підтверджено матеріалами справи,
ОСОБА_1 працювала у відділі правового
та кадрового забезпечення,
врегулювання відносин власності та
соціально-трудових відносин
управління агропромислового розвитку
Чечельницької РДА на посаді начальника
відділу правового та кадрового
забезпечення, врегулювання відносин
власності та соціально-трудових
відносин.

Управління агропромислового розвитку
являється структурним підрозділом
Чечельницької РДА. Станом на 01.01.2014 року
в штат Управління, відповідно штатного
розпису на 2014 рік затвердженого
головою РДА М.Ф. Качинським, входило 13
посад.

Відповідно лімітної довідки про
бюджетні асигнування та кредитування
на 2014 рік видатки на оплату праці
Управління становили 340,80 тис. грн.

Згідно постанови Кабінету Міністрів
України від 25 березня 2014 року № 91 «Про
деякі питання діяльності місцевих
адміністрацій» та на виконання
розпорядження голови
облдержадміністрації від 24 квітня 2014
року №181 «Про встановлення граничної
чисельності працівників
райдержадміністрацій», головою
Чечельницької РДА Пустовим С.М. 05.05.2014
року прийнято розпорядження за № 112
«Про встановлення граничної
чисельності працівників
райдержадміністрації», яким
затверджено граничну чисельність
працівників районної державної
адміністрації згідно з додатком. У
відповідності до розпорядження № 112
від 05.05.2014 р. штат Управління зменшено з
13 штатних посад до 11.

Розпорядженням голови Чечельницької
РДА Пустового С.М. № 117 від 21.05.2014 року
«Про встановлення на 2014 рік фонду
оплати праці працівників і видатків на
утримання апарату та відділів
райдержадміністрації» фонд оплати
праці Управлінню зменшено до 318,80
тис.грн.

З метою виконання розпорядження голови
РДА за № 112, «Про встановлення
граничної чисельності працівників
райдержадміністрації» начальником
Управління 13.05.2014 року прийнято наказ №
20 «Про зміни у структурі управління»,
яким ліквідовано відділ кадрового
забезпечення, врегулювання відносин
власності та соціальних відносин, в
структуру Управління введено посаду
головного спеціаліста з питань
кадрової роботи.

Із аналізу штатних розписів які діяли
до та після прийняття Наказу № 20 від
13.05.2014 року суд вважає доведеним факт
скорочення штату в Управлінні.

Враховуючи зміни в штатному розписі і
ліквідацію відділу, Наказом начальника
Управління № 22 від 13 травня 2014 року
попереджено працівників ліквідованого
відділу про їх вивільнення з 14 липня 2014
року в зв'язку з ліквідацією відділу.

З метою визначення переважного права
на залишення на роботі працівників
утворено комісію з вирішення питання
щодо переважного права на залишення на
роботі працівників управління
агропромислового розвитку
Чечельницької РДА, рішенням якої від
13.05.2014 року, запроповано начальнику
Управління до звільнення кандитуру
ОСОБА_1

При цьому переважне право залишення на
роботі надано гололовному спеціалісту
Бунич Галині Вячеславівній, у звязку із
вихованням нею дитини до трьох років.

На підставі наведеного, наказом
начальника управління
агропромислового розвитку № 26 від
14.07.2014 року звільнено ОСОБА_1 начальника
відділу правового та кадрового
забезпечення, врегулювання відносин
власності та соціально-трудових
відносин у зв'язку із ліквідацією
відділу на підставі п.1 ст. 40 КЗпП
України.

Не погоджуючись із винесеним рішенням,
позивач звернулась до суду.

Надаючи оцінку спірним
правовідносинам, суд зазначає, що
відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
розірвання трудового договору з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу можливе у
випадку змін в організації виробництва
і праці, в тому числі ліквідації,
реорганізації, банкрутства або
перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Так, згідно з ч. 1 ст. 30 Закону України
«Про державну службу», державна служба
припиняється, передусім, із загальних
підстав, передбачених Кодексом законів
про працю України, а також з підстав,
визначених цією статтею. Таким чином,
при звільненні особи з публічної
служби за загальними підставами,
передбаченими Кодексом законів про
працю України, на цю особу поширюються
гарантії, передбачені КЗпП, якщо інше
прямо не передбачено спеціальним
законом.

Відповідно до статті 5 Закону України
«Про місцеві державні адміністрації»
від 09 квітня 1999 року № 586-ХІУ склад
місцевих державних адміністрацій
формують голови місцевих державних
адміністрацій. У межах бюджетних
асигнувань, виділених на утримання
відповідних місцевих державних
адміністрацій, а також з урахуванням
вимог статті 18 Закону України «Про
засади державної регуляторної
політики у сфері господарської
діяльності», їх голови визначають
структуру місцевих державних
адміністрацій.

Розпорядженням голови районної
державної адміністрації від 18.04.2013 року
№ 110 затверджено Положення про
управління агропромислового розвитку
Чечельницької РДА (далі - Положення),
згідно з п. 1 якого Управління є
структурним підрозділом РДА,
підпорядковується голові РДА, а також
підзвітний та підконтрольний
Департаменту управління
агропромислового розвитку
облдержадміністрації.

Згідно з п. 9 Положення начальник
Управління:

- здійснює керівництво діяльністю
управління, несе персональну
відповідальність за організацію та
результати його діяльності, сприяє
створенню належних умов праці в
управлінні;

- подає на затвердження голови
райдержадміністрації проекти
кошторису та штатного розпису
управління в межах визначеної
граничної чисельності та фонду оплати
праці його працівників;

- розпоряджається коштами в межах
затвердженого кошторису на утримання
управління;

- призначає на посаду та звільняє з
посади працівників управління.

На виконання Постанови Кабінету
Міністрів України від 25 березня 2014 року
№ 91 «Про деякі питання діяльності
місцевих адміністрацій» та
розпорядження голови
облдержадміністрації від 24 квітня 2014
року № 181 «Про встановлення граничної
чисельності працівників
райдержадміністрацій», головою
Чечельницької РДА Пустовим С.М. 05.05.2014
року прийнято розпорядження за № 112,
«Про встановлення граничної
чисельності працівників
райдержадміністрації», згідно якого
затверджено граничну чисельність
працівників районної державної
адміністрації згідно з додатком, яким
штат Управління зменшено з 13 штатних
посад до 11.

Розпорядженням голови Чечельницької
РДА Пустового С.М. № 117 від 21.05.2014 року
«Про встановлення на 2014 рік фонду
оплати праці працівників і видатків на
утримання апарату та відділів
райдержадміністрації» фонд оплати
праці Управлінню зменшено до 318,80
тис.грн.

Враховуючи вказане, наказом начальника
Управління від 13.05.2014 року №20 «Про
зміни у структурі управління»,
ліквідовано відділ кадрового
забезпечення, врегулювання відносин
власності та соціальних відносин, в
структуру Управління введено посаду
головного спеціаліста з питань
кадрової роботи. Прийняття такого
наказу повністю узгоджується із
наданими начальнику Управління
повноваженнями, що підтверджується
дослідженими судом Положенням про
управління від 18.04.2013 року № 110 та
посадовою інструкцією начальника
управління (а.с. 139-140).

14.07.2014 року Наказом начальника
управління агропромислового розвитку
№ 26 звільнено ОСОБА_1 з посади
начальника відділу правового та
кадрового забезпечення, врегулювання
відносин власності та
соціально-трудових відносин у зв'язку
із ліквідацією відділу на підставі п.1
ст. 40 КЗпП України.

Позивач, як на одну із підстав позову
зіслалася на порушення порядку
вивільнення, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 40
КЗпП України. Суд вважає такі доводи
позивача помилковими з огляду на
наступне.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку змін в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Як встановлено в судовому засіданні
начальник управління приймаючи
оскаржуваний наказ не пропонував
ОСОБА_1 переведення на іншу роботу,
оскільки у зв'язку зі скороченням в
управлінні не було вакансій, які могли
бути запропоновані позивачу.

Факт скорочення посад та відсутність
вакансій підтверджується штатним
розписом управління агропромислового
розвитку на 2014 рік, в якому передбачено
13 штатних посад, серед яких у відділі
правового та кадрового забезпечення,
врегулювання відносин власності та
соціально-трудових відносин
передбачено 3 штатні посади, серед яких
начальник відділу, яку до скорочення
обіймала ОСОБА_1, та уточнюючим штатним
розписом на 2014 рік, в якому передбачено
11 штатних посад серед яких посада, яку
обіймала позивач немає. Крім того із
змісту уточнюючого штатного розпису
чітко прослідковується і ліквідація
відділу, у якому працювала позивач.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про
наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці.

Наказом начальника Управління № 22 від
13 травня 2014 року попереджено позивача
про наступне вивільнення з 14 липня 2014
року в зв'язку з ліквідацією відділу,
тобто завчасно як того вимагають
вищенаведені норми трудового
законодавства. Із вказаним Наказом
позивача ознайомлено у день його
прийняття.

Оскаржуваний наказ відповідача № 26
про звільнення ОСОБА_1 виданий 14.07.2014
року, тобто через два місяці з дня
офіційного попередження позивача про
наступне вивільнення.

Таким чином, відповідач завчасно
попередив позивача щодо її вивільнення
та виніс оскаржуваний наказ № 26 від
17.07.2014 року у відповідності до вимог
закону.

Крім того, безпідставними є доводи
позивача про те, що переважне право на
залишення на роботі необхідно було
залишити за нею з огляду на наступне.

Згідно з п. 19 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992
року «Про практику розгляду судами
трудових спорів» судам рекомендовано
звертати увагу, що при проведенні
звільнення власник або уповноважений
ним орган вправі в межах однорідних
професій і посад провести перестановку
(перегрупування) працівників і
перевести більш кваліфікованого
працівника, посада якого скорочується,
з його згоди на іншу посаду, звільнивши
з неї з цих підстав менш
кваліфікованого працівника. Якщо це
право не використовувалось, суд не
повинен обговорювати питання про
доцільність такої перестановки
(перегрупування).

З огляду на вказане, суд критично
оцінює доводи позивача про те, що в
Управлінні у інших відділах та на інших
посадах працюють менш кваліфіковані
спеціалісти, які на думку позивача
підлягали звільненню.

Обгрунтовуючи переважне право на
залишення ні роботі позивач зазначає,
що до складу її сім'ї входять чоловік та
донька які не мають самостійного
заробітку. Крім того, позивач вказує, що
має більш тривалий безперервний стаж
роботи в управлінні.

Частиною 2 статті 49-2 КЗпП України
визначено, що при вивільненні
працівників у випадках змін в
організації виробництва і праці
враховується переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 42 КЗпП
України при скороченні чисельності чи
штату працівників у зв'язку із змінами
в організації виробництва і праці
переважне право на залишення на роботі
надається працівникам з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці
і кваліфікації перевага в залишенні на
роботі, зокрема, надається:

1) сімейним - при наявності двох і більше
утриманців;

2) особам, в сім'ї яких немає інших
працівників з самостійним заробітком;

3) працівникам з тривалим безперервним
стажем роботи на даному підприємстві, в
установі, організації.

Судом досліджено ряд письмових
доказів, які спростовують доводи
позивача про її переважне право в
залишенні на роботі.

Так, зокрема із змісту Декларації про
майно, доходи і зобов'язання
фінансового характеру за 2014 рік
встановлено, що до членів сім'ї
позивача належить виключно чоловік
ОСОБА_6, що спростовує доводи позивача
про проживання із нею однією сім'єю
доньки. Крім того, чоловік позивача
ОСОБА_6 володіє статусом фізичної особи
- підприємця, що спростовує доводи
позивача про те, що вона являється
єдиним годувальником у сім'ї.

Відносно кваліфікації та
продуктивності праці позивача, то таку
негативно окреслює службова
характеристика позивача (а.с. 149) у якій
зазначено що позивач погано
підпорядковується вказівкам
керівника, не виконує окремих усних та
письмових розпоряджень. Також у
характеристиці зазначено, що у своїй
роботі позивач допускає прирікання до
наказів керівника, вчасно не надає
пояснень про допущені порушення та
невиконання поставлених завдань.
Службова характеристика підписана
позивачем.

Крім того, суд зазначає, що при
звільнення працівників за пунктом 1
статті 40 Кодексу діють обмеження щодо
звільнення окремих категорій
працівників, встановлені статтями 184,
186-1 Кодексу, а саме: вагітних жінок і
жінок, які мають дітей віком до трьох
років (до шести років - у випадках,
передбачених частиною другою статті 179
Кодексу), одиноких матерів при
наявності дитини віком до 14 років або
дитини-інваліда); батьків, які
виховують дітей без матері (в тому
числі в разі тривалого перебування
матері в лікувальному закладі), а також
опікунів (піклувальників), прийомних
батьків.

Судом встановлено, що Рішенням комісії
з вирішення питання щодо переважного
права в залишенні на роботі
працівників управління
агропромислового розвитку
Чечельницької РДА від 13.05.2014 року,
запропоновано начальнику Управління
до звільнення кандитуру ОСОБА_1, а
переважне право при залишенні на
посаді надано головному спеціалісту
Бунич Галині Вячеславівній, яка
виховує дитину до трьох років.

Відтак покликання позивача на те, що
вона користується переважним правом в
залишенні на роботі згідно ст. 42 КЗпП
України суд вважає необґрунтованим,
оскільки саме Бунич Г.В. наділена
законом (ч. 3 ст. 184 КЗпП України)
додатковими гарантіями при звільненні.
При цьому факт наявності у Бунич Г.В.
дитини до 3-х років підтверджується
свідоцтвом про народження (а.с. 160).

У позовній заяві позивач, крім іншого,
посилається на те, що при звільненні її
з посади були порушені вимоги Закону
України «Про професійні спілки, їх
права та гарантії діяльності» в
частині не узгодження її звільнення.

Суд критично оцінює такі доводи із
наступних мотивів.

Згідно із Законом України «Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності» первинна організація
профспілки - добровільне об'єднання
членів профспілки, які, як правило,
працюють на одному підприємстві, в
установі, організації незалежно від
форми власності і виду господарювання
або у фізичної особи, яка використовує
найману працю, або забезпечують себе
роботою самостійно, або навчаються в
одному навчальному закладі.

Відповідно до пункту 10 статті 38 Закону
України «Про професійні спілки, їх
права та гарантії діяльності» виборний
орган первинної профспілкової
організації дає згоду або відмовляє у
дачі згоди на розірвання трудового
договору з ініціативи роботодавця,
який є членом діючої на підприємстві,
установі, організації профспілки.

Судом встановлено, що повідомлення про
заплановане скорочення 13.05.2014 року
направлене профспілковій організації
Управління.

Профкомітет одноголосно дійшов згоди
дати погодження начальнику Управління
на проведення скорочення начальника
відділу правового та кадрового
забезпечення, врегулювання відносин
власності та соціального-трудових
відносин - ОСОБА_1. Із вказаним рішенням
позивач ознайомлена та не висловила
заперечень.

Отже, доводи позивача про порушення
встановленої процедури при її
звільненні є безпідставними.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
наказ начальника управління
агропромислового розвитку № 26 від
14.07.2014 року прийнятий відповідачем з
дотриманням вимог чинного
законодавства України та з урахуванням
усіх обставин, що мали значення для
його прийняття, тобто є правомірним.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що
відповідачем дотримані вимоги чинного
трудового законодавства, якими
регламентується процедура вивільнення
працівника у відповідності до п. 1 ст. 40
КЗпП України, а тому позовні вимоги
щодо поновлення на роботі та
зобов'язання управління
агропромислового розвитку
Чечельницької РДА запропонувати
ОСОБА_1 іншу посаду не підлягають
задоволенню.

При вирішенні питання про розподіл
судових витрат, суд констатує, що
сторонами не надано документального
підтвердження їх понесення.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні вимог адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Богоніс Михайло Богданович