Справа № 2а-9757/10/2670
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
2а-9757/10/2670 Головуючий у 1-й
інстанції: Арсірій Р.О.
Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
У Х В А Л А

Іменем України

10 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого суддіПетрика
І.Й.СуддівБорисюк Л.П., Ключковича
В.Ю.,При секретарі судового
засіданняВаляєвій Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 22 липня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_5 до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів про скасування
наказу, поновлення на роботі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 пред'явила позов до
Енергетичної регіональної митниці,
правонаступником якої є Київська
міжрегіональна митниця Міндоходів, в
якому просить визнати незаконним і
скасувати наказ від 31.05.2010 № 337-к в
частині звільнення з посади головного
інспектора відділу внутрішньої
безпеки; поновити на посаді головного
інспектора відділу внутрішньої
безпеки; стягнути середній заробіток
за час вимушеного прогулу;
відшкодувати моральну шкоду у розмірі 7
000,00 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 22
липня 2014 року позовні вимоги
задоволено частково. Відмовлено лише в
частині позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідач звернувся
з апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення
яким у задоволені позовних вимог
позивачу відмовити. В обґрунтування
апеляційної скарги апелянт вказує, що
судом першої інстанції неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, судове рішення прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову або
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
наказом Державної митної служби
України «Про підрозділ кадрового
забезпечення та з питань запобігання
корупції регіональної митниці» від
12.05.2010 № 470 передбачено створення в
структурах митниць відділів (секторів)
кадрового забезпечення та з питань
запобігання корупції.

27.05.2010 Головою Державної митної служби
України затверджені структура та
штатний розпис Енергетичної
регіональної митниці на 2010 рік, які
введені в дію наказом Енергетичної
регіональної митниці від 31.05.2010 № 365.

В зазначених структурі та штатному
розписі Енергетичної регіональної
митниці на 2010 рік замість відділів
внутрішньої безпеки та кадрового
забезпечення, кожний з яких був
чисельністю по 5 чоловік, передбачено
наявність відділу кадрового
забезпечення та з питань запобігання
корупції, штатна чисельність якого
складає 7 одиниць, в тому числі 4 посади
головного інспектора.

На виконання постанови Окружного
адміністративного суду м. Києва від
01.02.2010 у справі 2а-11806/09/2670 наказом
Державної митної служби України від
28.05.2010 № 928-к ОСОБА_5 з 26.08.2009 року
поновлено на посаді головного
інспектора відділу внутрішньої
безпеки Енергетичної регіональної
митниці.

Наказом Енергетичної регіональної
митниці від 31.05.2010 № 337-к позивачку було
звільнено 31.05.2010 з посади головного
інспектора відділу внутрішньої
безпеки Енергетичної регіональної
митниці на підставі пункту 1 статті 40
Кодексу законів про працю України, у
зв'язку з відсутністю відділу
внутрішньої безпеки у структурі та
штатному розписі Енергетичної
регіональної митниці на 2010 рік,
затверджених Головою Держмитслужби
України та введених в дію наказом
Енергетичної регіональної митниці від
31.05.2010 №365.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
відповідача, позивач звернувся із
даним позовом до суду.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд першої
інстанції дійшов висновку про часткове
задоволення позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої
інстанції колегія суддів погоджується
із огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу
законів про працю України передбачено,
що трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку змін в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

При цьому, звільнення з підстав,
зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою, на іншу
роботу (частина 2 статті 40 Кодексу
законів про працю України).

Відтак, законодавцем передбачено
передумову звільнення працівника на
підставі пункту 1 частини 1 статті 40
Кодексу законів про працю України.
Зокрема, таке звільнення допускається
лише у разі неможливості переведення
його за згодою на іншу роботу або у разі
ненадання працівником своєї згоди на
переведення його на іншу
(запропоновану) роботу.

Тобто, звільнення з підстав, зазначених
у пунктах 1, 2 і 6 частини 1 статті 40
Кодексу законів про працю України,
допускається при умові дотримання
відповідної процедури, а саме:
роботодавець пересвідчився у
неможливості переведення за згодою
такого працівника на іншу
(запропоновану) роботу.

Згідно з положеннями статті 49-2 Кодексу
законів про працю України про наступне
вивільнення працівників персонально
попереджають не пізніше ніж за два
місяці. Одночасно з попередженням про
звільнення у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
власник або уповноважений ним орган
пропонує працівникові іншу роботу на
тому ж підприємстві, в установі,
організації. При відсутності роботи за
відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації працівник, за
своїм розсудом, звертається за
допомогою до державної служби
зайнятості або працевлаштовується
самостійно.

Аналогічні висновки містяться і в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 29.01.2014.

Як встановлено судом, позивач не був
попереджений належним чином у
відповідності до положення частини 1
статті 49-2 Кодексу законів про працю
України про наступне вивільнення.
Жодних доказів на підтвердження
останнього відповідачем суду не надано
на неодноразові вимоги суду.

Крім того, відповідач зазначив, що
іншої роботи позивачу не пропонували
через вимогу останньої обіймати лише
посаду головного спеціаліста.

Однак, жодних доказів наявності такої
вимоги позивача відповідач не надав, як
і доказів наявності відповідних
пропозицій працевлаштування позивача
та відмови позивача від запропонованих
їй інших посад.

Посилання ж апелянта на той факт, що
позивачу пропонувалась посада
провідного інспектора відділу
організації митного контролю, однак
остання відмовилась від
запропонованої посади, не відповідає
дійсності, оскільки зазначена
пропозиція мала місце у квітні 2009 року
при першому звільненні позивача та не
може братися до уваги при звільненні
позивача у травні 2010 року.

За наведених обставин Енергетична
регіональна митниця зобов'язана була
вжити заходів по працевлаштуванню
позивача шляхом дотримання порядку,
визначеного частиною 2 статті 40
Кодексу законів про працю України.

Однак, відповідачем не було дотримано
процедури звільнення позивача, що
визначена частиною 2 статті 40 Кодексу
законів про працю України, що свідчить
про незаконність наказу № 337-к від
31.05.2010.

Відтак, колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції про
визнання незаконним та скасування
наказу відповідача №337-к від 31.05.2010 2011
про звільнення ОСОБА_5

Так відповідно задоволенню підлягає
вимога позивача про поновлення її на
посаді головного інспектора відділу
внутрішньої безпеки Енергетичної
регіональної митниці. Про поновлення
на певній роботі може йти мова у тому
випадку, якщо працівник до звільнення
працював на цій роботі. А тому, у разі
недотримання процедури звільнення
працівника в порядку, що визначений
частиною 2 статті 40 Кодексу законів
про працю України, на переконання суду,
слід вести мову про необхідність
дотримання такої процедури та
зобов'язувати підприємство (установу,
організацію) виконати вимоги частини 2
статті 40 Кодексу законів про працю
України та запропонувати незаконно
звільненому працівнику іншу роботу.

З приводу позовної вимоги про
стягнення з відповідача на користь
позивача середній заробіток за час
вимушеного прогулу, колегія суддів
зазначає наступне.

Частиною 2 статті 240-1 Кодексу законів
про працю України визначено, що у разі,
коли працівника звільнено без законної
підстави або з порушенням
встановленого порядку, але поновлення
його на попередній роботі неможливе
внаслідок ліквідації підприємства,
установи, організації, орган, який
розглядає трудовий спір, зобов'язує
ліквідаційну комісію або власника
(орган, уповноважений управляти майном
ліквідованого підприємства, установи,
організації, а у відповідних випадках -
правонаступника), виплатити
працівникові заробітну плату за весь
час вимушеного прогулу.

Таким чином, зважаючи на визнання
незаконним наказу про звільнення
позивача №337-к від 31.05.2010, колегія
суддів погоджується із висновком суду
першої інстанції про необхідність
стягнення з відповідача на користь
позивача середній заробіток за час
вимушеного прогулу.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, то
колегія суддів апеляційної інстанції
підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 41, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 22 липня 2014 року
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 22 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
в порядку ст. 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Петрик І.Й.

Судді:
Борисюк Л.П.

Ключкович В.Ю.

.

Головуючий суддя
Петрик І.Й.

Судді:
Борисюк Л.П.

Ключкович В.Ю.