Справа № 2а-4245/10/0970
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 р.
Справа № 37000/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Кухтея Р. В., Клюби В. В.;

за участю секретаря судового засідання
- Сердюк О. Ю.;

позивача - ОСОБА_1;

представника відповідачів - Турчина І.
Я.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Генерального прокурора України,
прокурора управління розгляду
звернень та прийому громадян
Генеральної прокуратури України
Стратюка О. на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 01 квітня 2011
року в справі за позовом ОСОБА_1 до
Генерального прокурора України,
прокурора управління розгляду
звернень та прийому громадян
Генеральної прокуратури України
Стратюка О. про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2010 року Івано-Франківським
окружним адміністративним судом
зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до
Генерального прокурора України,
прокурора управління розгляду
звернень та прийому громадян
Генеральної прокуратури України
Стратюка О. про визнання бездіяльності
Генерального прокурора України щодо
відмови в розгляді скарги позивача
протиправною, визнання неправомірними
дій прокурора управління розгляду
звернень та прийому громадян
Генеральної прокуратури України
Стратюка О. щодо повернення звернення
позивача; зобов'язання Генерального
прокурора України надати відповідь на
звернення від 08 листопада 2010 року (з
врахуванням збільшення позовних
вимог).

В обґрунтування вимог позовної заяви
зазначено, що в порушення вимог Закону
України «Про звернення громадян»
звернення позивача від 08 листопада 2010
року, адресоване Генеральному
прокурору України, не розглянуто та
безпідставно повернуто.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 01
квітня 2011 року позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність
Генерального прокурора України при
розгляді звернення ОСОБА_1 від 08
листопада 2010 року. Визнано
протиправними дії прокурора
управління розгляду звернень та
прийому громадян Генеральної
прокуратури України Стратюка О. які
виразились у поверненні ОСОБА_1 його
звернення від 08 листопада 2010 року.
Зобов'язано Генерального прокурора
України розглянути заяву ОСОБА_1 від 08
листопада 2010 року.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
відповідачами не доведено
правомірності своїх дій та
бездіяльності щодо розгляду звернення
позивача від 08 листопада 2010 року.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідачами -
Генеральним прокурором України,
прокурором управління розгляду
звернень та прийому громадян
Генеральної прокуратури України
Стратюком О., подано апеляційну скаргу
до Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій
висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою в задоволенні позову
відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказано, що позивачем в
порушення вимог ст.. 5 Закону України
«Про звернення громадян» не було до
скарги долучено документів, які б
підтверджували повноваження на
здійснення представництва інтересів
гр. ОСОБА_7.

Позивач, у судовому засіданні, вимоги
апеляційної скарги заперечив та
просить таку залишити без задоволення.

Представник відповідачів, у судовому
засіданні, вимоги апеляційної скарги
підтримав та просить таку
задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача,
представника відповідачів та
проаналізувавши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів не знаходить підстав для її
задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування. Докази, одержані
з порушенням закону, судом при
вирішенні справи не беруться до уваги.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Встановлено, що 08 листопада 2010 року
позивач звернувся до Генерального
прокурора України із зверненням, в
якому навів факти протиправної, на його
думку, діяльності військового
прокурора Івано-Франківського
гарнізону у зв'язку з чим просив не
призначати його на цю посаду на другий
термін.

16 листопада 2010 року звернення надійшло
до Генеральної прокуратури України.

20 листопада 2010 року прокурор
управління розгляду звернень та
прийому громадян Генеральної
прокуратури України з підстав
недотримання вимог ст. 5 Закону України
„Про звернення громадян» повернув
скаргу позивачу без розгляду.

У відповідності до ст. 40 Конституції
України, усі мають право направляти
індивідуальні звернення або особисто
звертатися до органів державної влади,
органів місцевого самоврядування та
посадових і службових осіб цих органів,
що зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Згідно преамбули Закону України «Про
звернення громадян», цей Закон регулює
питання практичної реалізації
громадянами України наданого їм
Конституцією України права вносити в
органи державної влади, об'єднання
громадян відповідно до їх статуту
пропозиції про поліпшення їх
діяльності, викривати недоліки в
роботі, оскаржувати дії посадових осіб,
державних і громадських органів.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
звернення громадян» зверненнями
громадян є викладені у письмовій або
усній формі пропозиції , заяви і скарги.
При цьому, пропозиція (зауваження) - це
звернення громадян, де висловлюються
порада, рекомендація щодо діяльності
органів державної влади і місцевого
самоврядування, депутатів усіх рівнів,
посадових осіб, а також висловлюються
думки щодо врегулювання суспільних
відносин та умов життя громадян,
вдосконалення правової основи
державного і громадського життя,
соціально-культурної та інших сфер
діяльності держави і суспільства;
заява (клопотання) це звернення
громадян із проханням про сприяння
реалізації закріплених Конституцією
та чинним законодавством їх прав та
інтересів або повідомлення про
порушення чинного законодавства чи
недоліки в діяльності підприємств,
установ, організацій незалежно від
форм власності, народних депутатів
України, депутатів місцевих рад,
посадових осіб, а також висловлення
думки щодо поліпшення їх діяльності;
скарга це звернення з вимогою про
поновлення прав і захист законних
інтересів громадян, порушених діями
(бездіяльністю), рішеннями державних
органів, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, об'єднань громадян,
посадових осіб.

Встановлено, що в зверненні від 08
листопада 2010 року ОСОБА_1 повідомляв
Генерального прокурора України про
допущені, на його думку, порушення та
недоліки в роботі військового
прокурора Івано-Франківського
гарнізону, тому суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку, що
звернення позивача за своєю формою і
змістом є заявою.

Згідно ст. 5 Закону України «Про
звернення громадян» звернення
адресуються органам державної влади і
місцевого самоврядування,
підприємствам, установам, організаціям
незалежно від форм власності,
об'єднанням громадян або посадовим
особам, до повноважень яких належить
вирішення порушених у зверненні
питань. У зверненні має бути зазначено
прізвище, ім'я, по батькові, місце
проживання громадянина, викладено суть
порушеного питання, зауваження,
пропозиції, заяви чи скарги, прохання
чи вимоги. Письмове звернення повинно
бути підписано заявником із
зазначенням дати.

Частиною 6 цієї статті передбачено, що
звернення, оформлене без дотримання
цих вимог, повертається заявникові з
відповідними роз'ясненнями не пізніше
як через десять днів від дня його
надходження, крім випадків,
передбачених ч. 1 ст. 7 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України
«Про звернення громадян» звернення,
оформлені належним чином і подані у
встановленому порядку, підлягають
обов'язковому прийняттю та розгляду.

Частиною 3 статті 15 Закону України «Про
звернення громадян» визначено, що
відповідь за результатами розгляду
заяв (клопотань) в обов'язковому
порядку дається тим органом, який
отримав ці заяви і до компетенції якого
входить вирішення порушених у заявах
(клопотаннях) питань, за підписом
керівника або особи, яка виконує його
обов'язки.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
прокуратуру» систему органів
прокуратури становлять: Генеральна
прокуратура України, прокуратури
Автономної Республіки Крим, областей,
міст Києва і Севастополя (на правах
обласних), міські, районні, міжрайонні,
інші прирівняні до них прокуратури, а
також військові прокуратури. До
органів військових прокуратур
належать військові прокуратури
регіонів і військова прокуратура
Військово-Морських Сил України (на
правах обласних), військові
прокуратури гарнізонів (на правах
міських).

Згідно із ст.15 Закону України «Про
прокуратуру» призначення заступників
прокурора Автономної Республіки Крим,
прокурорів областей, міст Києва і
Севастополя, їх заступників, міських,
районних, міжрайонних, а також
прирівняних до них прокурорів належить
до повноважень Генерального прокурора
України.

Із змісту ч. 3 ст. 2 Закону України «Про
прокуратуру» випливає, що заступники
прокурора Автономної Республіки Крим,
прокурори областей, міст Києва і
Севастополя, їх заступники, міські,
районні, міжрайонні, а також прирівняні
до них прокурори призначаються строком
на пять років. При цьому, згідно рішення
Конституційного суду України №5-рп/2008
від 02 квітня 2008 року, п'ятирічний строк
повноважень необхідно розуміти як
безперервний визначений у часі період,
перебіг якого починається з моменту
набрання чинності актом про
призначення на посаду і закінчується
зі спливом п'яти календарних років.

Таким чином, враховуючи те, що у
зверненні позивач зазначав про
обставини, які на його думку,
перешкоджають у призначенні ОСОБА_6 на
повторний термін військовим
прокурором Івано-Франківського
гарнізону, а вирішення питання про
призначення на зазначену посаду
відноситься виключно до компетенції
Генерального прокурора України, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку про протиправність
бездіяльності Генерального прокурора
України при розгляді звернення
позивача та необхідність зобов'язати
розглянути його звернення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
твердження відповідачів, викладені в
апеляційній скарзі, про те що до скарги
не було долучено документів, які б
підтверджували повноваження на
здійснення представництва гр. ОСОБА_7
до уваги не беруться, оскільки із
змісту відповіді випливає, що таку
повернуто без розгляду через вислови,
що ображають честь та гідність інших
осіб, а не через відсутність
довіреності.

Враховуючи вищевикладене, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновками суду першої інстанції,
оскільки звернення позивача до
Генерального прокурора України від 08
листопада 2010 року відповідає вимогам
ст. 5 Закону України «Про звернення
громадян», підстави для його
повернення відсутні, а тому дії
прокурора управління розгляду
звернень та прийому громадян
Генеральної прокуратури України
Стратюка О., щодо повернення звернення
заявникові є протиправними.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції переконаний, що
судом першої інстанції надано належну
оцінку наявним у справі доказам, а їх
достатня кількість та взаємний зв'язок
у сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для задоволення
позову.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції визнає, що судом
першої інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Генерального
прокурора України, прокурора
управління розгляду звернень та
прийому громадян Генеральної
прокуратури України Стратюка О.
залишити без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 01 квітня 2011
року в справі № 2а-4245/10/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили, а у випадку коли,
відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС
України, складення ухвали в повному
обсязі відкладено - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя:
С. П.
Нос

Судді:
В. В.
Клюба

Р. В.
Кухтей

Ухвалу складено в повному обсязі 12
вересня 2014 року.