Справа № 816/2517/14
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року м. Полтава Справа №
816/2517/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Гіглави О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Дрижирук М.І.,

представника позивача - Гостіка Е.В.,

представника відповідача - Тур Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тандем-2002" до
Полтавської митниці Міндоходів, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідача - Головне управління
Державної казначейської служби
України у Полтавській області про
визнання протиправними та скасування
рішення та картки відмови у прийнятті
митної декларації, -

В С Т А Н О В И В:

25 червня 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Тандем-2002"
звернулося до Полтавського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Полтавської митниці
Міндоходів, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - Головне
управління Державної казначейської
служби України у Полтавській області
про визнання протиправними та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів від 19.03.2014
№806020002/2014/000021/1 та картки відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску товарів
і транспортних засобів комерційного
призначення №806020002/2014/00086.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що в рішенні про коригування
митної вартості товарів від 19.03.2014
Полтавською митницею Міндоходів
жодним чином не обґрунтовано свою
відмову. Відповідачем при винесенні
оскаржуваного рішення було
проігноровано та не спростовано надані
позивачем до митного органу документи,
які містять інформацію щодо всіх
складових митної вартості товару. У
зв'язку з цим, позивач вважає
безпідставним застосування митним
органом резервного методу визначення
митного зобов'язання, при тому, що є всі
законні підстави та документи, які
підтверджують необхідність
нарахування митного зобов'язання за
основним методом.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив суд задовольнити позов в
повному обсязі.

Представник відповідача проти позову
заперечувала, просила відмовити у
задоволенні позову з підстав,
викладених в письмових запереченнях,
додаткових запереченнях та поясненнях
(а.с. 39-42, 133-136, 147-148). В обґрунтування
своїх заперечень посилалась на те, що
надані позивачем до митного органу
документи в підтвердження заявленої
митної вартості товару, не містять всіх
відомостей, а саме - до митного
оформлення не надано платіжні
документи, наявність яких передбачена
умовами поставки (виписка з
бухгалтерської документації).
Враховуючи це, відповідачем була
скоригована митна вартість з
використанням другорядних методів, а
саме - резервного методу визначення
митної вартості. Визначена митна
вартість товару ґрунтується на митній
декларації від 29.01.2014 №209120000/2014/802331, що
була визнана митним органом.

Третя особа явку свого уповноваженого
представника в судове засідання не
забезпечила, будучи належно
повідомленою про дату, час та місце
судового розгляду справи, направила до
суду заяву-клопотання про розгляд
справи за відсутності уповноваженого
представника Головного управління
Державної казначейської служби
України у Полтавській області (а.с. 126).

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, прийшов до
наступного висновку.

Судом встановлено, що для здійснення
митного оформлення товару на виконання
контракту №1315602 від 01.02.2013 /з
урахуванням додатків до нього/,
укладеного між Компанією "Langfang Meihua
Bio-Technology Co., Ltd.," та ТОВ "Тандем-2002" (а.с.
11-20), представником декларанта подано
до Полтавської митниці Міндоходів
декларацію №806020002/2014/002723 від 18.03.2014 (а.с.
43-44), в якій митна вартість товару -
L-лізин HCL 98.6%, являє собою L-лізину
моногідрохлорид, являється незамінною
амінокислотою, визначена за основним
методом, за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються на рівні 1,35
доларів США за кг. Заявлено товар за
ціною контракту.

В якості додатків до вказаної
декларації до митного органу були
надані: 1) 2730 - міжнародна автомобільна
накладна (СМR) - №716/1 та 716/2 від 14.03.2014; 2)
2761 - коносамент (Bill of Lading) - №MWTJODE14010352FD
від 20.01.2014; 3) 3001 - банківський платіжний
документ, що стосується товару -
платіжне доручення №3 від 06.02.2014; 4) 3007 -
документ, що підтверджує вартість
перевезення товару - довідки про
вартість транспортних витрат б/н від
12.03.2014 та від 18.03.2014; 5) 3105 -
рахунок-фактура - інвойс №3 від
13.01.2014; 6) 3141 - пакувальний лист - №б/н від
13.01.2014; 6) 4103 - доповнення до контракту
№1315602 від 01.02.2013 №1 від 25.02.2013, №2 від
20.05.2013, №3 від 22.11.2013, №4 від 04.12.2013, №5 від
31.12.2013, №11 від 19.12.2013; 7) 4104 - контракт
№1315602 від 01.02.2013; 8) 4207 - договір про
надання послуг митного брокера - №б/н
від 08.01.2014; 9) 4301 - договір про
перевезення №06.12.13/14ОД від 06.12.2013,
договір про
транспортно-експедиторське
обслуговування №19/12/14 від 19.02.2014,
договір про транспортне
експедирування №27.12.13/12 - 1ОД від 27.12.2013;
10) 5053 - ветеринарні свідоцтва форм Ф-1, Ф-2
(ввезення товарів) (використовуються
для підтвердження проведення
ветеринарно-санітарного контролю при
митному оформленні товару)
(Держветфітослужба України) - №027584 від
17.03.2014; 11) 5502 - інформація про позитивні
результати здійснення екологічного
контролю товару (наявність на
товаросупровідних документах відбитку
штампу "Екологічний контроль
ввіз/вивіз дозволено") - №2730 від 14.03.2014;
12) 5504 - інформація про позитивні
результати здійснення радіологічного
контролю товару (для товарів і
транспортних засобів, що не підлягають
екологічному контролю) (наявність на
товаросупровідних документах відбитку
штампу "Радіологічний контроль
ввіз/вивіз дозволено") - №2761 від 20.01.2014;
13) 5511 - СМR №185570; 14) 6018 - відомості про
включення товарів до державного
реєстру ветеринарних препаратів,
кормових добавок, преміксів та готових
кормів, а саме: номер реєстраційного
посвідчення та дата реєстрації
(Держветфітослужба України)
(використовується для проведення
попереднього документального
контролю) - №АА-03947-04-12 від 17.12.2012; 15) 7001 -
сертифікат про походження товару форми
А - №ССРІТ131145617 від 17.01.2014; 16) 9000 -
екологічна декларація №16650 від 07.03.2014,
сертифікат якості №00063 від 08.01.2014
(а.с. 45-92).

У відповідності до пункту 1 частини 4
статті 54 Митного кодексу України
посадовими особами Полтавської
митниці Міндоходів здійснено контроль
наявності в поданих документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

В результаті такого контролю
встановлено, що документи, які
підтверджують заявлену митну вартість
на підставі яких проводиться
розрахунок митної вартості, не містять
всіх відомостей, а саме - до митого
оформлення не подано платіжні
документи, наявність яких передбачена
умовами поставки.

Під час консультацій, відповідно до
вимог частини 3 статті 53 Митного
кодексу України, декларанта
зобов'язано протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) наступні
додаткові документи:

- виписку з бухгалтерської
документації;

- каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини;

- копії митної декларації країни
відправлення;

- інші документи за власним бажанням.

Згідно листа від 18.03.2014 (а.с. 93) до
митного оформлення ТОВ "Тандем-2002"
додатково подано: копію експортної
декларації №931045712 від 26.01.2014; платіжне
доручення №3 від 06.02.2014; експертний
висновок ТПП №В-1458 від 18.03.2014; прайс від
виробника від 25.12.2013; інвойс на
передоплату №3 від 13.01.2014;
специфікацію на L-Лізинг НСL (а.с. 94-95,
97-103, 150).

Розглянувши додаткові документи,
відповідач дійшов висновку про те, що в
поданих документах відомості, що
підтвердили б складові митної вартості
відсутні, так як вони носять
інформативний характер та не можуть
бути використані для підтвердження
заявленої митної вартості. В зв'язку з
цим, Полтавською митницею Міндоходів
19.03.2014 були прийняті картка відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №806020002/2014/00086
та рішення про коригування митної
вартості товарів №806020002/2014/000021/1, згідно
з яким митну вартість товару, що
імпортувався, скориговано із
застосування резервного методу (а.с.
104-107).

Оцінюючи правомірність прийнятого
рішення про коригування митної
вартості товарів та картки відмови, суд
виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 51
Митного кодексу України митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу.

Стаття 53 Митного кодексу України
визначає перелік документів, що
подаються декларантом для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів, до якого згідно з
частиною 2 даної статті входять: 1)
декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до положень статті 58
Митного кодексу України митною
вартістю товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті.

При визначенні митної вартості до ціни,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари, додаються,
зокрема, такі витрати (складові митної
вартості), якщо вони не включалися до
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті:

- витрати на транспортування
оцінюваних товарів до аеропорту, порту
або іншого місця ввезення на митну
територію України;

- витрати на навантаження, вивантаження
та обробку оцінюваних товарів,
пов'язані з їх транспортуванням до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України;

- витрати на страхування цих товарів.

Як слідує зі змісту прийнятого 19.03.2014
рішення про коригування митної
вартості товарів №806020002/2014/000021/1, в
результаті проведення контролю щодо
правильності визначення митної
вартості товарів митним органом
встановлено, що документи, які
підтверджують заявлену митну вартість
на підставі яких проводився розрахунок
митної вартості, не містять всіх
відомостей, а саме - до митного
оформлення не подано платіжні
документи, наявність яких передбачена
умовами поставки. Наявна у митного
органу інформація щодо митної вартості
імпортованих товарів призвела до
виникнення сумнівів у правильності
визначення митної вартості. Так, рівень
заявленої декларантом митної вартості
товару №1 становить 1,35 дол.США за кг., а
рівень митної вартості товару зі
схожими характеристиками, оформленого
за митною декларацією від 29.01.2014
№209120000/2014/802531, що визнана митним
органом, становить 2,16 дол.США за кг. Під
час консультацій декларанта
відповідно до вимог частини третьої
статті 53 Митного кодексу України
зобов'язано протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) додаткові
документи. Дослідивши надані ТОВ
"Тендем-2002" документи, митний орган
прийшов до висновку, що в поданих
документах відомості, що підтвердили б
складові митної вартості відсутні,
тому вони носять інформативний
характер та не можуть бути використані
для підтвердження заявленої митної
вартості. Митну вартість товару, що
імпортується, скориговано із
застосуванням резервного методу
відповідно до статті 64 Митного кодексу
України. Визначена митна вартість
товару ґрунтується на митній
декларації від 29.01.2014 №209120000/2014/802531, що
була визнана митним органом.

Суд погоджується з рішенням
Полтавської митниці Міндоходів,
виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що позивачем
митну вартість товару L-лізин HCL
визначено в сумі 712419,98 грн, що включає в
себе ціну товару (653315,32 грн) та
транспортні витрати /морський фрахт/
(59104,65 грн).

З матеріалів справи слідує, що витрати
на завантаження товару на судно в Китаї
згідно із пунктом 2.2 додаткової угоди
№2 від 20.05.2013 до контракту №1315602 від
01.02.2013 включено до ціни товару (а.с. 15).

Відповідно до пункту 3.1 додаткової
угоди №1 від 25.02.2013 до контракту №1315602
від 01.02.2013 поставка здійснюється на
умовах FOB - порт Даліан, Китай згідно
міжнародних правил "ІНКОТЕРМС" в
редакції 2010 року.

Однак, інформація, наведена в
сертифікаті про походження товару
форми ССРІТ 131145617 від 17.01.2014 (а.с. 88-89),
коносаменті №MWTJODE14010352FD від 20.01.2014 (а.с.
47) та інвойсі №03 від 13.01.2014 (а.с. 50)
свідчить, що перевезення здійснювалося
від порту, розташованого в іншому
населеному пункті, а саме - м. Хінганг.

Згідно інформації з мережі Інтернет
відстань між цими населеними пунктами
складає 367 км, відповідно, таке
перевезення впливає на загальну суму
витрат по доставці товару.

В коносаменті №MWTJODE14010352FD від 20.01.2014
зазначене судно КАRМЕN 144Е, а згідно із
даними, зазначеними у митній
декларації №806020002/2014/002723 від 18.03.2014 (а.с.
43-44) та екологічній декларації №16650 від
07.03.2014 (а.с. 90) товар на територію України
доставлено судном ZІМ GЕNOVA.

Як пояснив представник позивача в ході
судового розгляду справи, товар
транспортовано з порту в Китаї до
базового порту в Південній Кореї
судном КАRМЕN 144Е, судно ZІМ GЕNOVA
доставляло товар після його перевалки
з базового порту в Південній Кореї до м.
Одеси. Відповідно, дана обставина
свідчить про додаткові витрати на
вивантаження з одного судна та
навантаження товару на інше судно.
Водночас, визначити чи включені
вказані витрати у вартість
транспортних витрат митний орган не
мав можливості, оскільки декларантом
не було надано додатку до договору
транспортного експедирування
№27/12/2013/21-10 від 27.12.2013, укладеного між
позивачем (клієнт) та ТОВ "Таніт"
(експедитор) /а.с. 72-79/ чи будь-якого
іншого документу.

Згідно пункту 2.2.5 договору
транспортного експедирування
№27/12/2013/21-10 від 27.12.2013, укладеного між
позивачем (клієнт) та ТОВ "Таніт"
(експедитор), експедитор зобов'язаний
надавати послуги з охорони вантажів
під час їх перевезення, перевалки та
зберігання, організовувати експертизу
вантажів, здійснювати страхування
вантажів та оформлення
товарно-транспортної документації та
її розсилання за належністю (а.с. 72-79).

В пункті 3.1 вказаного договору
зазначено, що послуги експедитора, а
також витрати та інші платежі,
здійснені експедитором на користь
клієнта та пов'язані з виконанням
даного договору, оплачуються клієнтом
на умовах 100% передоплати на підставі
виставленого експедитором рахунку в
термін, передбачений пунктом 3.2 цього
договору.

Клієнт оплачує послуги протягом 3-х
банківських днів з дати його
оформлення з перекладом зазначених у
рахунку сум на розрахунковий рахунок
експедитора. Вартість послуг
експедитора, а також розмір додаткових
витрат, інших платежів, які необхідно
провести експедитору для виконання
своїх обов'язків за договором в
інтересах клієнта, узгоджуються
сторонами в додатках до договору
(пункти 3.2, 3.3 договору транспортного
експедирування №27/12/2013/21-10 від 27.12.2013).

Декларантом до митного оформлення
подано лише довідки про
транспортування від 12.03.2014 та від 18.03.2014
(а.с. 48-49). Проте, дані документи не є
фінансовими та/або бухгалтерськими
документами. Позивач не підтвердив
витрати на транспортування товарів до
порту рахунком, виставленим йому для
оплати експедитором, актом
прийняття-передачі виконаних робіт
(наданих послуг), платіжним дорученням
та до митного оформлення їх не надав.
Крім того, зміст довідки від 18.03.2014
суперечить відомостям митної
декларації №806020002/2014/002723 від 18.03.2014 щодо
ваги поставленого товару (замість 54000
кг вказано 72288 кг).

Суд приймає до уваги, що виконуючи
вимогу митного органу щодо надання
додаткових документів, позивачем у
листі від 18.03.2014 вказано про
неможливість надання інших документів,
окрім вже наданих.

Включення до ціни товару витрат на
страхування умовами поставки товару
FОВ у редакції ІНКОТЕРМС 2010 року не
передбачено. Проте, пряма вказівка на
таке включення до ціни товару
визначена умовами договору
транспортного експедирування
№27/12/2013/21-10 від 27.12.2013, укладеного між
ТОВ "Таніт" та ТОВ "Тандем-2002".
Представник позивача пояснив, що
страхування товару не здійснювалось.
Однак з огляду на умови вказаного
договору та відсутність прямої
вказівки на таке включення до ціни
товару у будь-якому документі та
відсутність відомостей у будь-якому
документі про те, що страхування товару
взагалі не здійснювалося, не дало
можливості розрахувати відповідачу
митну вартість товару основним методом
(за ціною угоди).

Виходячи з викладеного, суд доходить
висновку, що надані позивачем до
митного органу відповідно до статті 53
Митного кодексу України транспортні
документи не містили всіх відомостей,
що підтверджують числові значення
складових митної вартості товару.

Представник позивача наполягав на
тому, що Полтавська митниця в
оскаржуваному рішенні вказала про
відсутність платіжних документів,
наявність яких передбачена саме
умовами поставки, а не умовами договору
транспортного експедирування, то
посилання на ненадання платіжних
документів щодо оплати морського
фрахту є неправомірними, так як не були
підставою для прийняття картки відмови
та рішення щодо коригування митної
вартості. Вказані доводи не є підставою
для скасування названих рішень, так як
не спростовують їх правомірність.
Згідно з частиною 9 статті 58 Митного
кодексу України розрахунки митної
вартості товару за ціною договору
робляться лише на основі об'єктивних
даних, що підтверджуються
документально та піддаються
обчисленню. Оскільки умовами поставки
не передбачено включення до ціни
товару вартості морського фрахту, то
позивач зобов'язаний був надати
митному органу документи, які
підтверджують вартість перевезення
(рахунок-фактуру, акт виконаних робіт,
банківські платіжні документи, які
підтверджують факт оплати).

Враховуючи те, що ні декларантом, ні ТОВ
"Тандем-2002" так і не були надані до
Полтавської митниці Міндоходів
платіжні документи, наявність яких
передбачена умовами поставки, суд
доходить висновку про те, що
відповідачем правомірно скориговано
митну вартість товарів.

Судом встановлено, що при визначенні
митної вартості товарів Полтавською
митницею Міндоходів не міг бути
прийнятий метод визначення митної
вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, відповідно
до пункту 2 статті 58 Митного кодексу
України, так як використані
декларантом відомості не підтверджені
документально (документи, які
підтверджують числові значення
складових митної вартості, не містять
всіх необхідних відомостей). Метод
визначення митної вартості за ціною
договору щодо ідентичних товарів не
міг бути прийнятий у зв'язку з
відсутністю даних щодо вартості
операцій з аналогічними товарами,
скоригованими відповідно до
комерційних умов поставки та партії
товару (кількості). Метод визначення
митної вартості за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів не міг
бути прийнятий, оскільки відсутні дані
щодо вартості операцій з подібними
(аналогічними) товарами, скоригованими
відповідно до комерційних умов
поставки та партії товару (кількості).
Метод визначення митної вартості на
основі віднімання вартості не міг бути
прийнятий, так як відсутні дані,
необхідні для проведення розрахунків.
Метод визначення митної вартості на
основі додавання вартості не міг бути
використаний у зв'язку з відсутністю
даних, необхідних для проведення
розрахунків.

У зв'язку з цим, суд вважає, що
відповідачем правомірно митну
вартість товару, що імпортується,
скориговано із застосуванням
резервного методу відповідно до статті
64 Митного кодексу України. Визначена
митна вартість товару ґрунтується на
митній декларації від 29.01.2014
№209120000/2014/802531, що була визнана митним
органом.

Також суд вважає за доцільне зауважити,
що позивач, на підставі частини 7 статті
55 Митного кодексу України, скористався
правом на випуск товарів у вільний обіг
під гарантію зі сплатою різниці між
сумою митних платежів, обчислених
згідно з митною вартістю товарів,
визначеною органом доходів і зборів, в
результаті чого оформлена митна
декларація №806020002/2014/002801 від 19.03.2014.
Вказана обставина представником
позивачем не заперечувалася.

Відповідно до пункту 8 статті 55 Митного
кодексу України протягом 80 днів з дня
випуску товарів декларант або
уповноважена ним особа може надати
органу доходів і зборів додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості товарів, що
декларуються.

Разом з тим, позивач не звертався до
митного органу із заявою про перегляд
оскаржуваного рішення, надання
будь-якого з додатково витребуваних
документів. Митним органом надано
позивачу можливість, як під час митного
оформлення, так і протягом строку дії
гарантійних зобов'язань, підтвердити й
узгодити заявлену митну вартість, якою
позивач не скористався.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даній справі Полтавською митницею
Міндоходів доведено правомірність
прийнятого рішення про коригування
митної вартості товарів від 19.03.2014
№806020002/2014/000021/1 та картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №806020002/2014/00086.

Враховуючи викладене, суд дійшов до
висновку, що заявлений ТОВ "Тандем-2002"
позов є необґрунтованим, безпідставним
та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тандем-2002" до
Полтавської митниці Міндоходів, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідача - Головне управління
Державної казначейської служби
України у Полтавській області про
визнання протиправними та скасування
рішення та картки відмови у прийнятті
митної декларації - відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 02
вересня 2014 року.

Суддя
О.В. Гіглава