Справа № 802/3047/14-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2014-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 вересня 2014 р.
Справа № 802/3047/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Сала
П.І.,

за участю

секретаря судового засідання:
Крисько І.В.,

представника позивача:
Коханця О.В.,

представників відповідача:
Волошенюк Є.А., Міровського В.А.,

представника третьої особи:
Бобко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "Вінницький завод
пакувальних виробів "ВІНТАР"

до: Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача: публічне акціонерне
товариство по газопостачанню та
газифікації "Вінницягаз"

про: визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

12.08.2014 року товариство з обмеженою
відповідальністю "ВІНТАР" (далі - ТОВ
"ВІНТАР") звернулось до суду з
адміністративним позовом, у якому
просить визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області (далі -
Вінницька ОДПІ) № від 01.08.2014 року
про зменшення бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість на суму 265 528 грн. та
застосування штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 66 383 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
24.07.2014 року за результатами невиїзної
позапланової перевірки ТОВ "ВІНТАР" з
питань визначення повноти нарахування
та своєчасності сплати податків по
взаємовідносинам із ТОВ "Укр Енерго
Холдінг" за період з 01.11.2012 року по 31.01.2013
року відповідачем складено акт №
2006/1501/00383679, яким встановлено порушення
пп. 44.1 ст. 44, пп. 185.1 ст. 185, пп. 198.1, 198.2, 198.3,
198.6 ст. 198, пп. 200.1, 200.3, 200.4 ст. 200 ПК
України. На підставі вищезазначеного
акту перевірки контролюючим органом
прийнято оскаржуване рішення про
зменшення суми бюджетного
відшкодування (в тому числі заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних періодів) з
податку на додану вартість на 265 528 грн.
та застосування штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 66 383 грн. Позивач
вважає таке рішення протиправним і
просить суд його скасувати,
посилаючись на те, що реальність
господарських операцій ТОВ "ВІНТАР" з
контрагентом ТОВ "Укр Енерго Холдінг",
про фіктивність яких стверджує
відповідач, повністю підтверджується
сукупністю усіх необхідних первинних
документів. Крім того, позивач звертає
увагу суду на неправомірність посилань
в акті перевірки на службову записку
оперативного управління Вінницької
ОДПІ № 1086/7/07-08-02 від 08.07.2014 року та
висновки акту ДПІ у Голосіївському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві №
488/3-22-08/38038769 від 18.06.2014 року "Про
результати виїзної позапланової
перевірки ТОВ "Укр Енерго Холдінг" з
питань визначення повноти нарахування
та своєчасності сплати податків по
взаємовідносинам із ТОВ "Євро тек 2011" за
період з 01.01.2012 року по 31.04.2014 року",
оскільки такі документи не стосуються
ТОВ "ВІНТАР" і не мають жодного
відношення до його господарських
операцій з ТОВ "Укр Енерго Холдінг".

Представник позивача у судовому
засіданні повністю підтримав заявлені
позовні вимоги та надав пояснення
згідно з наведеними у позовній заяві
обґрунтуваннями. Просить суд
адміністративний позов задовольнити.

Представники відповідача у судовому
засіданні вимоги позивача заперечили і
наполягають на тому, що Вінницька ОДПІ
при проведенні позапланової невиїзної
перевірки ТОВ "ВІНТАР" і прийнятті
оскаржуваного рішення діяла
відповідно до вимог чинного
законодавства, на підставі та в межах
повноважень, що передбачені законами
України, а тому адміністративний позов
задоволенню не підлягає.

Ухвалою Вінницького окружного
адміністративного суду від 29.08.2014 року
на підставі ч. 2 ст. 53 КАС України
третьою особою, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача залучено ПАТ
"Вінницягаз", представник якого у
судовому засіданні підтримав позовні
вимоги ТОВ "ВІНТАР" та заперечив
висновки податкового органу про
фіктивність господарських операцій з
постачання позивачу природного газу у
спірний період.

Дослідивши матеріали адміністративної
справи, заслухавши пояснення
представників сторін і третьої особи,
оцінивши інші докази, які є у справі в
їх сукупності, суд доходить висновку,
що заявлений адміністративний позов
належить задовольнити з огляду на таке.

Встановлено, що ТОВ "ВІНТАР" як юридична
особа зареєстроване Вінницькою
міською радою 11.08.1993 року
(ідентифікаційний код 00383679), починаючи
з 04.10.1994 року позивач перебуває на
податковому обліку у Вінницькій ОДПІ
та є платником податку на додану
вартість з 08.08.1997 року по теперішній
час.

Основним видом діяльності
підприємства за КВЕД-2010 є перероблення
та консервування риби, ракоподібних і
молюсків (код 10.20).

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1
ст. 78, ст. 79 ПК України та на виконання
наказу Вінницької ОДПІ № 2114 від 22.07.2014
року в період з 22.07.2014 року по 23.07.2014 року
посадовими особами Вінницької ОДПІ
проведено невиїзну позапланову
перевірку ТОВ "ВІНТАР" з питань
визначення повноти нарахування та
своєчасності сплати податків по
взаємовідносинам із ТОВ "Укр Енерго
Холдінг" за період з 01.11.2012 року по 31.01.2013
року.

За результатами перевірки складено акт
№ 2006/1501/00383679 від 24.07.2014 року (том 1, а.с.
10-33), яким зроблено висновки про
порушення позивачем:

- п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6
ст. 198 ПК України внаслідок завищено
податковий кредит на суму 265 528 грн., в
тому числі за листопад 2012 року на суму 43
022 грн., за грудень 2012 року на суму 110 259
грн. та за січень 2013 року на суму 112 247
грн., у зв'язку з відсутністю фактичного
здійснення господарських операцій з
постачальником ТОВ "Укр Енерго
Холдінг";

- п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6
ст. 198, п. 200.1, 200.3 ст. 200 ПК України,
внаслідок завищення суми від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту в розмірі 265 528 грн., зокрема за
листопад 2012 року в розмірі 43 022 грн., за
грудень 2012 року в розмірі 110 259 грн. та за
січень 2013 року в розмірі 112 247 грн., у
зв'язку з відсутністю фактичного
здійснення господарських операцій з
постачальником ТОВ "Укр Енерго
Холдінг", об'єктів оподаткування
податком на додану вартість, а також
завищення суми податкового кредиту, за
рахунок якого сформовано суму
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту;

- п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6
ст. 198, п. 200.1, 200.3, 200.4 ст. 200 ПК України,
внаслідок завищення суми бюджетного
відшкодування, що була відшкодована
товариству в наступних періодах: за
листопад 2012 року в розмірі 43 022 грн., за
грудень 2012 року в розмірі 110 259 грн. та за
січень 2013 року в розмірі 112 247 грн., у
зв'язку з відсутністю фактичного
здійснення господарських операцій з
постачальником ТОВ "Укр Енерго
Холдінг", об'єктів оподаткування
податком на додану вартість, а також
завищення суми податкового кредиту та
суми від'ємного значення різниці між
сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту, яка в
подальшому була заявлена до
відшкодування на розрахунковий
рахунок платника податків і була
відшкодована платнику податку на
розрахунковий рахунок.

01.08.2014 року на підставі висновків акту
перевірки № 2006/1501/00383679 від 24.07.2014 року
Вінницькою ОДПІ прийнято податкове
повідомлення-рішення № , яким
позивачу зменшено бюджетне
відшкодування з податку на додану
вартість на суму 265 528 грн. та
застосовано штрафні санкції в розмірі
66 383 грн. (том 1, а.с. 9).

Вищезазначене рішення суб'єкта владних
повноважень є предметом спору у цій
адміністративній справі. Надаючи йому
правову оцінку, суд керується такими
мотивами.

Як встановлено контролюючим органом, у
період, який перевірявся ТОВ "ВІНТАР"
перебувало у господарських
взаємовідносинах з ТОВ "Укр Енерго
Холдінг" у зв'язку з постачанням
природного газу. При цьому відповідач
стверджує, що товариство завищило
податковий кредит та суму від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту на 265 528 грн., оскільки ці
господарські операції не мали
реального характеру і є фіктивними.

Перевіряючи обґрунтованість таких
висновків Вінницької ОДПІ суд
зазначає, що в силу положень пп. 14.1.181 п.
14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит -
це сума, на яку платник податку має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України
передбачено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та
складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит згідно із
п. 198.2 ст. 198 ПК України вважається дата
здійснення першої з подій: або дата
списання коштів з банківського рахунку
платника податку в оплату товарів
(робіт, послуг), дата виписки
відповідного рахунку (товарного чека) -
в разі розрахунків з використанням
кредитних дебетових карток або
комерційних чеків; або дата отримання
податкової накладної, що засвідчує
факт придбання платником податку
товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не
дозволяється включення до податкового
кредиту будь-яких витрат по сплаті
податку, що не підтверджені
податковими накладними.

Згідно із п. 201.1 ст. 201 ПК України
податкова накладна повинна містити
зазначені окремими рядками: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної
особи-продавця або податкова адреса
фізичної особи-продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Пунктами 201.6, 201.8, 201.10 статті 201 ПК
України передбачено, що податкова
накладна є податковим документом і
підставою для нарахування сум податку,
що відноситься до податкового кредиту.
Право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку.

Отже, в разі видачі покупцю
контрагентом, який зареєстрований як
платник ПДВ, податкових накладних з
усіма необхідними реквізитами,
визначеними законом, такий покупець
має право на включення цього податку до
складу податкового кредиту за звітній
податковий період.

На спростування висновків Вінницької
ОДПІ позивачем надано ряд первинних
бухгалтерських документів, які, на його
думку, підтверджують правомірність
формування податкового кредиту за
листопад 2012 року-січень 2013 року в
розмірі 265 528 грн.

Так, для підтвердження взаємовідносин
з ТОВ "Укр Енерго Холдінг" позивачем
представлено договір № Г-12/125 від 15.11.2012
року на постачання природного газу (том
1 а.с. 34-37).

Згідно з п. 1.1 цього договору ТОВ "Укр
Енерго Холдінг" (далі - постачальник)
зобов'язується надавати у власність
ТОВ "ВІНТАР" (далі - покупець) природний
газ, а покупець зобов'язується
оплачувати вартість прийнятого обсягу
газу на умовах договору.

Відповідно до п. 3.1-3.2 постачальник
передає газ покупцеві на комерційних
вузлах обліку газу, що постачається
споживачам. Кількість газу,
поставленого покупцю, закріплюється
щомісячними актами приймання-передачі
газу, в яких визначається фактичних
обсяг спожитого газу і які
підписуються повноважними
представниками постачальника та
покупця.

На виконання умов договору між ТОВ
"ВІНТАР" та ТОВ "Укр Енерго Холдінг"
складено акти приймання-передачі
природного газу № 955 від 31.12.2012 року на
загальну суму 551 295,43 грн., № 69 від 31.01.2013
року на загальну суму 561 232,81 грн. та № 827
від 30.11.2012 року на загальну суму 215 112,15
грн. (том 1, а.с. 44-46).

За результатами відповідних
господарських операцій контрагентом
ТОВ "Укр Енерго Холдінг" виписано
податкові накладні № 273 від 30.11.2012 року
на суму 138 134,58 грн., № 194 від 26.11.2012 року
на суму 80 000 грн., № 203 від 27.11.2012 року на
суму 40 000 грн., № 265 від 31.12.2012 року на
суму 491 689,09 грн., № 66 від 11.12.2012 року на
суму 20 000 грн., № 58 від 10.12.2012 року на суму
29 865,42 грн., № 110 від 18.12.2012 року на суму 40
000 грн., № 200 від 26.12.2012 року на суму 40 000
грн., № 147 від 21.12.2012 року на суму 40 000
грн., № 244 від 31.01.2013 року на суму 645 168,47
грн. та № 188 від 29.01.2013 року на суму 28 310,90
грн. (том 1, а.с. 47-57).

Вищезазначені податкові накладні
відображені позивачем у складі
податкового кредиту за листопад,
грудень 2012 року та січень 2013 року і
включені в Додаток 5 до декларації з
податку на додану вартість відповідних
періодів.

Проведення розрахунків за отриманий
природний газ підтверджується
платіжними дорученнями, згідно з якими
оплату здійснено у повному обсязі (том
1, а.с. 117-157).

Обґрунтовуючи правомірність своєї
позиції, відповідач посилається на
недоцільність придбання ТОВ "ВІНТАР"
газу в обсягах, які зазначені у актах
приймання-передачі природного газу №
955 від 31.12.2012 року, № 69 від 31.01.2013 року та
№ 827 від 30.11.2012 року. При цьому
документально такі висновки
податкового органу не підтверджені.

Разом із тим, у ході розгляду справи
судом встановлено, що в своїй
господарській діяльності для
виконання процесу консервування риби
ТОВ "ВІНТАР" використовує три
котлоагрегати, а саме Е-1/9-2Г, ДКВР-4-13 та
ДЕ-6,5-14-ГМ, які перебувають на балансі
підприємства і працюють на природному
газі низького тиску (том 1, а.с. 158).

Можливість забезпечення таких
котлоагрегатів газом в обсягах, що
зазначені у вищевказаних актах
приймання-передачі природного газу,
підтверджується відповідною технічною
документацією (том 1, а.с. 159-242).

Крім того, обсяги споживання позивачем
природного газу у таких і навіть
більших обсягах підтверджуються
третьою особою ПАТ "Вінницягаз", якою на
вимогу суду надано письмову інформацію
про обсяги спожитого природного газу
ТОВ ""ВІНТАР" в щомісячному розрізі за
2011, 2012 та 2013 роки, інформацію про
юридичних осіб, які постачали
природний газ для потреб позивача у
листопаді-грудні 2012 року та січні 2013
року, а також про обсяг поставленого за
цей же період кожним з постачальників
газу в щомісячному розрізі (том 1, а.с.
113-115).

При цьому за даними ПАТ "Вінницягаз" у
грудні 2012 року та січні 2013 року ТОВ "Укр
Енерго Холдінг" було єдиним, а в
листопаді 2012 року - переважним
постачальником газу для потреб
позивача.

Відтак, суд вважає надуманими і
безпідставними доводи відповідача про
відсутність економічної мети щодо
придбання ТОВ "ВІНТАР" природного газу
в спірний період.

Під час розгляду справи також
встановлено, що для забезпечення
надходження природного газу до
виробничих потужностей підприємства
позивачем як замовником послуг
укладено наступні договори:

- № BRD/2012/0145 на транспортування
природного газу магістральними
трубопроводами від 30.12.2011 року з ДК
"Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України"
(далі - газотранспортне підприємство),
відповідно до умов якого
газотранспортне підприємство
зобов'язується надати замовнику
послуги з транспортування природного
газу замовника від пунктів
приймання-передачі газу в магістральні
трубопроводи до пунктів
призначення-газорозподільчих станцій,
а замовник зобов'язується внести плату
за надані послуги з транспортування
природного газу магістральними
трубопроводами в розмірі, у строки та
порядку, що передбачені умовами
договору. На виконання умов такого
договору в листопаді 2012 року-січні 2013
року складені акти наданих послуг з
транспортування газу магістральними
трубопроводами № 37 від 30.11.2012 року, № 37
від 31.12.2012 року та № 01-13-/ BRD/2012/0145
від 31.01.2013 року (том 1, а.с. 58-62);

- № 11-12-29 на розподіл природного газу (на
транспортування природного газу
газорозподільними мережами) від 01.01.2012
року з ПАТ по газопостачанню та
газифікації "Вінницягаз" (далі -
газорозподільче підприємство),
відповідно до умов якого
газорозподільче підприємство
зобов'язується надати замовнику
послугу з транспортування природного
газу газорозподільними мережами до
межі балансової належності об'єктів
замовника або його споживачів
відповідно до "Актів розмежування
балансової належності газопроводів та
експлуатаційної відповідальності
сторін" (том 1, а.с. 63-66);

- № 2013/Т-ПР-В-010276-П на розподіл
природного газу від 01.01.2013 року з ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Вінницягаз", відповідно до умов якого
останнє зобов'язується надати
замовнику послугу з транспортування
природного газу газорозподільними
мережами до межі балансової належності
об'єктів замовника або його споживачів
відповідно до актів розмежування
балансової належності газопроводів та
експлуатаційної відповідальності
сторін (том 1, а.с. 67-70).

При цьому, як вбачається з актів
подачі-прийому та реалізації газу №
УГГ-10358 від 30.11.2012 року, № УГГ-12070 від
29.12.2012 року та № УГГ-001639 від 31.01.2013 року,
що складені між позивачем та ПАТ
"Вінницягаз" (том 1, а.с. 71-73), в
листопаді-грудні 2012 року та січні 2013
року природній газ поставлявся
позивачу контрагентом ТОВ "Укр Енерго
Холдінг" саме в тих обсягах, що
визначені актами приймання-передачі
природного газу № 955 від 31.12.2012 року, № 69
від 31.01.2013 року та № 827 від 30.11.2012 року
між ТОВ "ВІНТАР" та ТОВ "Укр Енерго
Холдінг".

Крім того, співставленням даних,
зазначених у всіх вищевказаних
первинних документах, не встановлено
будь-яких розбіжностей щодо кількості,
дати та вартості поставленого для
позивача природного газу.

Таким чином, сукупність первинних,
платіжних, звітних та інших документів,
які зазвичай супроводжують такого роду
операції, підтверджує фактичне
виконання за договором № Г/12/125 від
15.11.2012 року на постачання природного
газу і не дає підстав для сумніву у його
реальності чи безтоварності.
Господарські операції позивача із ТОВ
"Укр Енерго Холдінг" відповідають
звичайній господарській діяльності
позивача.

Натомість відповідач і не заперечує
наявність та правильність оформлення
таких первинних документів та не надає
належні і допустимі докази, які б
об'єктивно ставили під сумнів фактичне
здійснення цих операцій. Також ним не
наведено обставин та доказів, які б
свідчили про невідповідність
господарських операцій цілям та
завданням статутної діяльності
позивача, збитковості здійснених
операцій або інших обставин, які б
окремо або в сукупності могли свідчити
про їх фіктивність чи про те, що дії
позивача і його контрагентів були
спрямовані на отримання незаконної
податкової вигоди.

Податковий орган обґрунтовує
правомірність свого рішення
нереальністю спірних господарських
операцій, посилаючись при цьому
виключно на дані зі службової записки
оперативного управління Вінницької
ОДПІ № 1086/7/07-08-02 від 08.07.2014 року та
висновки акту ДПІ у Голосіївському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві №
488/3-22-08/38038769 від 18.06.2014 року "Про
результати виїзної позапланової
перевірки ТОВ "Укр Енерго Холдінг" з
питань визначення повноти нарахування
та своєчасності сплати податків по
взаємовідносинам із ТОВ "Євро тек 2011" за
період з 01.01.2012 року по 31.04.2014 року".

Так, згідно з відомостями із службової
записки оперативного управління
Вінницької ОДПІ № 1086/7/07-08-02 від 08.07.2014
року податковим органом встановлено,
що єдиним постачальником ТОВ "Укр
Енерго Холдінг" в період з 01.11.2012 року по
31.01.2013 року було підприємство ТОВ "Євро
тек 2011". При цьому ТОВ "Євро тек 2011"
здійснює незаконну діяльність з
конвертації грошових коштів та
формування штучного податкового
кредиту з податку на додану вартість
підприємствам реального сектору
економіки. Слідчим управлінням
фінансових розслідувань ДПІ у
Шевченківському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві проводиться досудове
розслідування у кримінальному
провадженні № 0000073 від 30.11.2012 року
за ознаками кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.
205, ч. 1, 2 ст. 212, ч. 1 ст. 209 КК України
відносно посадових осіб ТОВ "Євро тек
2011".

Крім того, відповідно до акту ДПІ у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві № 488/3-22-08/38038769 від 18.06.2014 року
(том 2, а.с. 3-51) задекларовані ТОВ "Укр
Енерго Холдінг" податкові зобов'язання
по контрагентах-покупцях природного
газу отриманого від ТОВ "Євро тек 2011" за
результатами перевірки зменшені до "0"
та податковий кредит по такому
контрагенту зменшений до "0", оскільки
підтверджено, що
фінансово-господарська діяльність ТОВ
"Євро тек 2011" здійснювалась поза межами
правового поля, що у свою чергу
свідчить про не набуття таким
товариством належним чином цивільної
право- та дієздатності. Такі висновки
податкового органу ґрунтуються на
висновках акту Переяслав-Хмельникої
ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області
№ 209/22-00/37757736 від 08.04.2014 року "Про
результати проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
"Євро тек 2011" з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.07.2012 року по 28.02.2014 року" (том 2, а.с. 52-79).

Однак, вищезазначені доводи
відповідача є безпідставними і судом
до уваги не беруться, оскільки
предметом вказаних перевірок були
взаємовідносини між ТОВ "Укр Енерго
Холдінг" та ТОВ "Євро тек 2011", а отже
позивача вони не стосуються.

Крім того, у ході розгляду справи
Вінницькою ОДПІ належними доказами не
підтверджено доводів про те, що ТОВ
"Євро тек 2011" дійсно було єдиним
постачальником ТОВ "Укр Енерго Холдінг"
в період постачання останнім
природного газу для позивача.

Також суд виходить з того, що чинним
законодавством на учасників
цивільно-правових відносин, які є
платниками податків, не покладено
обов'язку перевірки відповідності
законодавству статусу контрагентів, в
тому числі дотримання ними вимог
податкового закону. Кожен платник
податків несе самостійну
відповідальність за порушення правил
ведення податкового обліку. Зазначена
відповідальність стосується кожного
окремого платника податку і не може
автоматично поширюватись на третіх
осіб, у тому числі на його контрагентів.
Отже, позивач не може нести
відповідальність за діяльність свого
контрагента.

Вказана правова позиція підтверджена і
постановами Верховного Суду України
від 22.10.2010 року та 31.01.2011 року. Крім того,
вона повністю узгоджується з практикою
Європейського суду з прав людини, який
у своєму рішенні від 22.01.2009 року (справа
"Булвес" АД проти Болгарії")
констатував, що платник податку не
повинен нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку
Європейського суду, такі вимоги стали
надмірним тягарем для платника
податку, що порушило справедливий
баланс, який повинен підтримуватись
між вимогами суспільного інтересу та
вимогами захисту прав власності.

Крім того, судом встановлено, що
підставність формування ТОВ "ВІНТАР"
податкового кредиту за
листопад-грудень 2012 року та січень 2013
року вже була предметом перевірок
Вінницької ОДПІ, про що складено
відповідні довідки № 252/15/00383679 від
30.01.2013 року, № 599/1503/00383679 від 22.02.2013 року
та № 985/1503/00383679 від 20.03.2013 року (том 2, а.с.
80-116).

При цьому податковим органом не
виявлено будь-яких порушень при
відображенні ТОВ "ВІНТАР" від'ємного
значення з податку на додану вартість
та бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за вказаний період, в
тому числі по господарських операціях
з ТОВ "Укр Енерго Холдінг". Більше того,
позивач отримав бюджетне
відшкодування за листопад-грудень 2012
року та січень 2013 року.

Таким чином, за один і той самий
перевіряємий період відповідач дійшов
до протилежних висновків, що свідчить
про необ'єктивність діяльності органу
контролю по відношенню до платника
податків і додатково вказує на
протиправність оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення.

Водночас згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Виходячи з приписів вказаної норми
процесуального права, при розгляді
судом спору щодо правомірності рішення
органу державної податкової служби,
яким платнику податків донараховані
податкові зобов'язання, презюмується
добросовісність платника податків,
якщо зазначеним органом не доведено
інше.

Перевіривши юридичну та фактичну
обґрунтованість доводів сторін,
оцінивши докази суб'єкта владних
повноважень на підтвердження
правомірності свого рішення та докази,
надані позивачем, суд доходить
висновку про наявність підстав для
визнання протиправним і скасування
податкового повідомлення-рішення
Вінницької ОДПІ № від 01.08.2014 року,
а тому адміністративний позов належить
задовольнити у повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат у
справі вирішується судом відповідно до
вимог ч. 1 ст. 94 КАС України та ч. 3 ст. 4
Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 160, 162, 163,
167, 254 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області форми "В1" за № від 01.08.2014
року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Вінницький завод
пакувальних виробів "ВІНТАР"
(ідентифікаційний код 00383679) сплачений
при зверненні до адміністративного
суду судовий збір у розмірі 487
(чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Сало Павло Ігорович