Справа № 2а-8427/10/1570
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-8427/10/1570
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 року Одеський
окружний адміністративний суд у
складі:

головуючого
судді - Завальнюк І.В.,

за участю секретаря - Чернобай
А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 в
інтересах неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3
до Головного управління Державної
міграційної служби України в Одеській
області, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, про зняття з реєстраційного
обліку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із вказаним
позовом, в якому просила зобов'язати
відповідача зняти з реєстраційного
обліку ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначила, що 23.09.2009 р. Малиновським
районним судом м. Одеси винесено
рішення, яким, зокрема, визнано
незаконним та скасовано свідоцтво про
право власності УЖКГ Одеської міської
ради від 07.02.2002р., виданого на ім'я
ОСОБА_4. Крім того, за рішенням
Малиновського районного суду від 23.09.2009
року за вказаною адресою зареєстровані
вона та її діти, які займають одну
кімнату у будинку, а більшу частину
будинку займають ОСОБА_4 та родина
ОСОБА_5, які там постійно не проживають.
Позивач вважає зазначені обставини
підставою для зняття з реєстраційного
обліку ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, у зв'язку
із чим звернулась до суду.

В судовому засіданні позивач та її
представник позовні вимоги із
викладених вище підстав підтримали у
повному обсязі та просили задовольнити
позов.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала у
повному обсязі, в задоволенні позову
просила відмовити, зазначивши, що
зняття з реєстрації за місцем
проживання здійснюється на підставі
письмової заяви, остаточного рішення
суду, тоді як в рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 23.09.2009 р. не
встановлено обов'язку зняти з
реєстраційного обліку третіх осіб.

Представник третьої особи - ОСОБА_4
проти задоволення позову заперечував з
підстав, викладених представником
відповідача.

Треті особи - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
судового розгляду справи повідомлені
належним чином; згідно наданих до суду
заяв, розгляд справи просили провести
без їх участі.

Вислухавши пояснення учасників
процесу та дослідивши матеріали
справи, суд дійшов висновку про
необґрунтованість адміністративного
позову та відсутність підстав для його
задоволення.

Правовідносини щодо реєстрації місця
проживання, зняття з реєстрації
регулюються нормами Закону України від
11.12.03р. № 1382-ІV «Про свободу пересування
та вільний вибір місця проживання в
Україні» (далі Закон України № 1382-ІV),
відповідно до ст. 3 якого реєстрація -
внесення відомостей до паспортного
документа про місце проживання або
місце перебування із зазначенням
адреси житла особи та внесення цих
даних до реєстраційного обліку
відповідного органу спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації.
Зняття з реєстрації місця проживання
здійснюється відповідно до положень
ст. 7 Закону України № 1382-ІV ( в редакції
діючій на час спірних правовідносин)
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть. Перелік підстав
зняття з реєстрації встановлений
Законом є вичерпним, тому не може бути
розширений суб'єктом владних
повноважень з власної ініціативи.

Статтею 29 ЦК України визначено, що
місцем проживання фізичної особи є
житловий будинок, квартира, інше
приміщення, придатне для проживання в
ньому (гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово.

Таким чином, публічно-правові
відносини щодо реєстрації, зняття з
реєстрації місця проживання пов'язані
безпосередньо з питаннями місця
проживання особи та наявності цього
місця проживання у розумінні ст.29 ЦК
України, тобто є похідними від
встановлення цих обставин.

Судом встановлено, що будинок за
адресою АДРЕСА_1 був самовільно
збудований громадянкою ОСОБА_9,
померлою ІНФОРМАЦІЯ_4, та рішенням
Іллічівського районного суду міста
Одеси від 26.06.2001 року за позовом
Іллічівської районної адміністрації
Одеського міськвиконкому до ОСОБА_4
«Про вилучення самовільно веденої
будівлі та зарахування його на баланс
місцевих рад» було безоплатно вилучено
у ОСОБА_4

На підставі цього рішення Іллічівською
районною адміністрацією Одеської
міської ради видано розпорядження № 754
від 23.08.2001 року, згідно з яким будинок
було зараховано на баланс місцевих Рад
та закріплено як житлове приміщення,
яке складається з трьох житлових
кімнат площею 39,90 кв.м і підсобних
приміщень за ОСОБА_4, укладений з нею
договір найму; розпорядженням № 151
відкритий на її ім'я особовий рахунок;
розпорядженням № 816 від 13.09.2001 року
ОСОБА_4 була прописана у цьому
приміщенні, а 07.02.2002 року на ім'я ОСОБА_4
видано розпорядження органу
приватизації УЖКХ та свідоцтво про
право власності на будинок АДРЕСА_1.

З матеріалів справи вбачається, що в
зазначеному будинку зареєстрована
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (з 30.11.2001 р.), а також
були поставлені на реєстраційний
облік, як родичі власниці приміщення,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, (з 28.07.2004 р.) та
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (з 18.06.2004 р.) [т. І, а.с.
16, 37-41].

Ухвалою Малиновського районного суду
м. Одеси від 24.09.2007 року рішення
Іллічівського районного суду міста
Одеси від 26.06.2001 року за позовом
Іллічівської районної адміністрації
Одеського міськвиконкому до ОСОБА_4 про
вилучення самовільно зведеної будівлі
та зарахування його на баланс місцевих
рад було скасовано на підставі заяви
ОСОБА_1 за нововивченими обставинами, а
у подальшому 13.06.2008 року по справі
винесена ухвала про закриття
провадження по справі.

Рішенням Малиновського районного
суду м. Одеси від 23.09.2009 року по справі
за позовом ОСОБА_1 визнані незаконними
та скасовані розпорядження
Іллічівської районної адміністрації
Одеської міської ради № 754 від 23.08.2001 р.,
розпорядження Іллічівської районної
адміністрації Одеської міської ради №
151 від 23.08.2001 р., розпорядження
Іллічівської районної адміністрації
Одеської міської ради № 816 від 13.09.2001 р.;
визнано незаконним та скасовано
розпорядження органу приватизації від
07.02.2002 р.; визнано незаконним та
скасовано свідоцтво про право
власності; визнано право на
користування будинком за адресою:
АДРЕСА_1, за ОСОБА_1 та неповнолітніми
дітьми ОСОБА_2, ОСОБА_3

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 03.03.2011 р. по
справі № 2-а-8427/10/1570 скасовано рішення
Одеського окружного адміністративного
суду від 15.11.2010 р., позов ОСОБА_1 в
інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, задоволено у повному обсязі,
зобов'язано Малиновський районний
відділ Одеського міського управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області зняти з реєстраційного обліку
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_7, за адресою
АДРЕСА_1.

Задовольняючи позов, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що оскільки
згідно рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 23.09.2003 року
скасовані рішення про прописку, а
також видане ОСОБА_4 свідоцтво на право
власності і за позивачем визнано право
користування будинком, тому наявні всі
правові підстави для зняття третіх
осіб з реєстраційного обліку.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 10 липня 2014 р.
по справі № К/9991/82252/11 постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 15 листопада 2010 року та
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 3 березня 2011
року скасовано, а справу направлено на
новий розгляд до суду першої
інстанції.

В зазначеному рішенні суд касаційної
інстанції зазначив, що вирішуючи спір
про зобов'язання Малиновського
районного відділу Одеського міського
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області зняти третіх осіб з
реєстраційного обліку, суди попередніх
інстанцій не уточнили позовні вимоги
та не з'ясували, чи мали місце і в чому
саме полягали протиправність дій чи
бездіяльності відповідача, а, відтак, і
наявність підстав для зобов'язання
останнього вчинити дії щодо зняття з
реєстраційного обліку.

Отже, у зв'язку із невстановлення
судами вищезазначених обставин, як
таких, що мають суттєве значення у
справі з огляду на неможливість
правильно вирішити спір без їх
з'ясування, Вищий адміністративний суд
України направив справу на новий
розгляд відповідно до ч.2 ст.227 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судом встановлено, що 21.12.2009 року ОСОБА_1
звернулася до Малиновського РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області із
заявою щодо зняття з реєстрації місця
проживання гр. ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 за
адресою: АДРЕСА_1.

У відповідь заявнику в листі від 30.12.2009
р. № 31/21вх.433 роз'яснено, що зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється на підставі письмової
заяви, остаточного рішення суду,
відповідно до ст.7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні».

Вирішуючи спір, суд враховує, що на час
розгляду справи будинок за адресою:
АДРЕСА_1, не має статусу житлового
будинку у розумінні ст.29 ЦК України,
відповідно до якої місцем проживання
фізичної особи є житловий будинок,
придатний для проживання в ньому, та в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово. Будинок у
встановленому законодавством порядку
не визнаний придатним для проживання,
не введений в експлуатацію, є
самовільно збудованим громадянкою
ОСОБА_9, померлою ІНФОРМАЦІЯ_4.

Також рішенням апеляційного суду
Одеської області від 28.05.2013 року за
ОСОБА_4 визнано право на спадщину за
заповітом від 16.12.1998 року після смерті
ОСОБА_9, а саме на будівельні матеріали,
з яких складається самочинний будинок
по АДРЕСА_1.

Передбачене ч.1 ст.72 КАС України
звільнення від доказування з підстав
установлення преюдиційних обставин в
іншому судовому рішенні встановлює
обов'язок суду враховувати такі
обставини при вирішенні даної справи.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 28.05.2013 року статус будинку
за адресою АДРЕСА_1 визначений як
самочинно збудований. На час розгляду
даної справи ці обставини позивачкою
не спростовані, та не надано доказів
щодо зміни цього статусу на час
розгляду даної справи.

Таким чином, на даний час будинок за
адресою АДРЕСА_1 не віднесений до
будь-якого житлового фонду та,
відповідно, не може бути визнаний
місцем проживання у розумінні ст.29 ЦК
України, отже не можуть бути вирішені
похідні від цього спірні
правовідносини щодо місця проживання
між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 і родиною ОСОБА_7.
Суд вважає, що питання щодо реєстрації
в будинку за адресою АДРЕСА_1 будь-яких
фізичних осіб вирішуватися не можуть
до надання йому відповідного статусу з
віднесенням до відповідного житлового
фонду (або знесення як самовільно
збудованого).

Згідно вимог ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Судом не встановлено жодної
передбаченої законодавством підстави
зобов'язувати відповідача - суб'єкта
владних повноважень здійснювати
будь-які дії щодо реєстрації (зняття з
реєстрації) фізичних осіб за адресою
АДРЕСА_1. При цьому, проаналізувавши
обставини справи, з урахуванням
нормативного регулювання спірних
правовідносин, суд дійшов висновку про
те, що суб'єктом владних повноважень не
допущено порушення прав та інтересів
позивача в аспекті публічно-правових
відносин.

Таким чином, на підставі ст.10 КАС
України, згідно якої усі учасники
адміністративного процесу є рівними та
ст.11 КАС України, згідно якої розгляд і
вирішення справ у адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними доказів, з'ясувавши
обставини у справі; перевіривши всі
доводи і заперечення сторін та надавши
правову оцінку наданим доказам, суд
дійшов висновку про необґрунтованість
позовних вимог, у зв'язку із чим в
задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
Головного управління Державної
міграційної служби України в Одеській
області, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, про зняття з реєстраційного
обліку відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 24
вересня 2014 року.

Суддя _______________
І.В. Завальнюк