Справа № 1570/3313/2012
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 р. Справа № 1570/3313/2012

Категорія: 8 Головуючий в 1 інстанції:
Бутенко А. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І. судді -
Кравченка К.В. судді - Лук’янчук О.В.при
секретаріДанюк А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Одеського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у Комінтернівському районі
Головного управління Міндоходів в
Одеській області на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 10 грудня 2013 року по справі за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю науково-виробничої
фірми «Хімагро» до Державної
податкової інспекції у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень форми «Р» № та
форми «В4» № від 18.05.2012 року, -

встановиЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю науково-виробничої
фірми «Хімагро» (далі - ТОВ «НВФ
«Хімагро») звернулося до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень форми «Р» № та
форми «В4» № від 18.05.2012 року.

Суд першої інстанції своєю
постановою від 10 грудня 2013 року
адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю
науково-виробничої фірми «Хімагро» до
Державної податкової інспекції у
Комінтернівському районі ГУ
Міндоходів в Одеській області
задовольнив.

Скасував податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у
Комінтернівському районі Одеської
області Державної податкової служби
форми «Р» № від 18.05.2012 року.

Скасував податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у
Комінтернівському районі Одеської
області Державної податкової служби
форми «В4» № від 18.05.2012 року.

Державна податкова інспекція у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області не погодившись з постановою
суду першої інстанції, подала
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову суду та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні вимог
позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги Державна податкова інспекція у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області посилається на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали та доводи
апелянта в межах апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
18 травня 2012 року позивачем було
отримано податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
від 18 травня 2012 року, яке вказує, що на
підставі акту перевірки №230/22/32067134 від
03 травня 2012 року встановлено порушення
ч. 1,5 ст. 203, ч. 1, 2 ст.215, ст. 228 Цивільного
кодексу України; п. 198.3 ст. 198 та п. 201.4, п.
201.6, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу
України. У зв'язку із чим збільшено суму
грошового зобов'язання на 933103 гривень
та за штрафними санкціями 466551,50
гривень.

Також того ж дня позивачем було
отримано податкове
повідомлення-рішення форми «В4» №
від 18 травня 2012 року, яке вказує, що на
підставі акту перевірки №230/22/32067134 від
03 травня 2012 року встановлено порушення
ч.1,5 ст. 203, ч.І, 2 ст.215, ст. 228 Цивільного
кодексу України; п. 198.3 ст.198 та п. 201.4, п.
201.6, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу
України. У зв'язку із чим завищено суму
від'ємного значення податку на додану
вартість на 135 931 гривень.

Не погоджуючись з вищезазначеними
податковими повідомленнями-рішеннями
ТОВ «НВФ «Хімагро» оскаржило їх у
судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що
Одеським окружним адміністративним
судом розглянуто справу 1570/247/2012 та
задоволено позов ТОВ «НВФ «Хімагро» до
Державної податкової інспекції у
Комінтернівському районі в Одеській
області ДПС про скасування податкових
повідомлень-рішень, які були винесені
на підставі акту перевірки №1785/23/32067134
від 13.12.2011 року, в якому встановлено
порушення податкового законодавства
підприємством за вересень 2011 року, які
також відображені в акті перевірки
№230/22/32067134 від 03.05.2012 року, на підставі
якого винесені оскаржені податкові
повідомлення-рішення форми «Р» №
та форми «В4» № від 18.05.2012 року,
тому провадження по цій справі було
зупинено до набрання законної сили
рішенням суду по справі №1570/247/2012.

13.11.2013 року Одеським
апеляційним адміністративним судом
апеляційна скарга ДПІ у
Комінтернівському районі в Одеській
області ДПС залишена без задоволення, а
постанова Одеського окружного
адміністративного суду від 30.03.2012 року -
без змін.

Також, вбачається, що відповідачем за
результатами перевірки складений акт
№230/22/32067134 від 03 травня 2012 року.
Висновки акту ґрунтуються на тому, що в
іншому акті №436/23-34/34599552/25 від 16.02.2011
року «Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «Інвестмотек»
щодо підтвердження господарських
відносин за період з 01.12.2011 по 31.12.2011
року», вказано, що зустрічну звірку
неможливо провести у зв'язку з
відсутністю підприємства за юридичною
адресою. За результатами проведених
заходів не встановлено реальність
здійснення фінансово-господарської
діяльності ТОВ «Інвестмотек» з
контрагентами за вказаний період, тому
договір, укладений позивачем із ТОВ
«Інвестмотек» є нікчемним, та не
спричинив реального настання правових
наслідків, а всі грошові кошти,
сплачені товариством на користь
контрагента, не можуть бути включені до
складу валових витрат та податкового
кредиту з ПДВ. Судова колегія не
погоджується з вищевикладеним
виходячи з наступного.

Порядок формування податкового
кредиту визначено Податковим кодексом
України від 02.12.2010р. № 2755-VI.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України,
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається: дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Приписами п. 198.6 ст. 198 ПК України
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

З матеріалів справи вбачається, що між
ТОВ «НВФ «Хімагро» та ТОВ
«Інвестмотек» укладено Договір №01/06/2011
від 01.06.2011 року, купівлі-продажу
мінеральних добрив. Доповнення до
Договору №01/06/2011 від 01.06.2011 року з
додатком №13 від 14.12.2011 року та з
додатком №14 від 15.12.2011 року.

Зазначений договір підписаний та
скріплений печатками повноважними
представниками сторін, тобто договір
відповідає вимогам статті 207 ЦК
України.

Згідно зі ст. 207 Цивільного кодексу
України, письмова форма правочину
(договору) вважається такою, якщо
сторони правочину підписали договір та
скріпили його печатками підприємств.

На підтвердження виконання умов
зазначеного вище договору, позивачем
надані первинні документи, податкові
та видаткові накладні, рахунок-фактура
та інші. Таким чином, фактичне
виконання умов Договору сторонами
оформлено первинними документами
належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, грунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Згідно з ч.2 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», первинні
документи, тобто податкові, видаткові
накладні, рахунки, довіреності, акти
виконаних робіт, акти прийому -
передачі товарів, робіт, послуг повинні
бути оформлені на паперових носіях та
при наявності таких обов'язкових
реквізитів: назва документа (форми);
дата і місце складання; назва
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильності її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Разом з тим, згідно з ч.1 ст.3
Господарського кодексу України
господарська діяльність - це
діяльність суб'єктів господарювання у
сфері суспільного виробництва,
спрямована на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг вартісного
характеру, що мають цінову
визначеність.

У ст. 67 Господарського кодексу України
відображено, що відносини між
підприємствами здійснюються на
підставі договорів.

Відповідно до ч. 1 та ч.3 ст. 203 Цивільного
кодексу України зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.
Волевиявлення учасника правочину
(договору) має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Статтею 228 Цивільного кодексу Україну
встановлює, що правочин, що порушує
публічний порядок, тобто якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним, є нікчемним.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу
України правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним. Крім цього, згідно зі ст. 215
Цивільного кодексу України недійсним
є правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин) Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспарюваний правочин).

Відповідно до ст. 234 Цивільного кодексу
України фіктивним є правочин, який
вчинено без наміру створення правових
наслідків, які обумовлювалися цим
правочином. Фіктивний правочин
визнається судом недійсним.

З огляду на зазначене колегія суддів
вважає, що правочин, укладений
позивачем під час здійснення своєї
господарсько-фінансової діяльності
неможна вважати нікчемними, оскільки
законом не встановлена його
нікчемність. Крім цього, відсутнє
рішення суду про визнання такої угоди
недійсною.

Згідно п. 201.10 ст. 201 ПК України,
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.
Пунктом 201.6 ст. 201 Кодексу встановлено,
що податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Виходячи із
вищезазначеної норми, податкова
накладна є документом, що підтверджує
факт сплати покупцем ПДВ у ціні товару.

З вищевикладеного вбачається, що
позивач виконав вимоги ПК України, а
відтак отримав право на податковий
кредит за договором з ТОВ "Інвестмотек",
яким, у свою чергу, виконано вимоги п.
201.10 ст. 201 Кодексу - видано первинні
документи (податкові та видаткові
накладні) покупцеві - ТОВ НВФ "Хімагро",
за сплачені суми покупцем за договором.

Стосовно порушення позивачем п.210.10
ст.201 Податкового кодексу України,
відповідно до якого позивачем
віднесено до складу податкового
кредиту суму ПДВ 144 533,33 гривень по
податковій накладній №539 від 19.09.2011
року, отриманої від ПАТ "Кримський
Титан", яка не була зареєстрована в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та було за твердженням відповідача
безпідставно сформовано податковий
кредит, слід заначити наступне.

Відповідно до п.201.10 ст. 201 ПК України, у
разі відмови продавця товарів/послуг
надати податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту.

Надходження такої заяви із скаргою є
підставою для проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки зазначеного продавця для
з'ясування достовірності та повноти
нарахування ним зобов'язань з податку
за такою операцією

Позивачем після отримання податкової
накладної від ПАТ "Кримський Титан", яка
не була зареєстрована в єдиному
реєстрі податкових накладних, до
декларації за звітний період було
подано додаток 8 (до податкової
декларації з податку на додану
вартість), а саме заяву про відмову
постачальника надати податкову
накладну (порушення ним порядку
заповнення та/або порядку реєстрації в
єдиному реєстрі податкових накладних).

На підставі викладеного, позивачем
правомірно віднесено до складу
податкового кредиту суму ПДВ 144533,33
гривень по податковій накладній №539
від 19.09.2011 року, отриманої від ПАТ
«Кримський Титан».

Крім того, представником позивача було
надано довідку №431/22-34/34599552/9 від 26.04.2012
про результати проведення зустрічної
звірки ТОВ «Інвестмотек» щодо
документального підтвердження
господарських відносин, їх реальності
та повноти відображення в обліку із
платниками податків ТОВ НВФ "Хімагро"
за період грудень 2011 року по січень 2012
року. Відповідно до висновку, звіркою
ТОВ «Інвестмотек» встановлено
відображення в податковому обліку
результатів господарських відносин,
отриманих від ТОВ НВФ "Хімагро" яке мало
правові відносини з платником
податків.

На підставі матеріалів справи та
оцінки представлених доказів, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що що
позовні вимоги обґрунтовані,
документально підтверджені,
відповідають чинному законодавству,
отже підлягають задоволенню.

Розглянувши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що судом першої інстанції повно
і всебічно досліджено обставини
справи, надані сторонами докази,
правильно визначено характер спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не є істотними і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області, - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 10 грудня 2013
року по справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
науково-виробничої фірми «Хімагро» до
Державної податкової інспекції у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень форми «Р» № та
форми «В4» № від 18.05.2012 року, -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
апеляційного суду законної сили.

Головуючийсуддя С.І. Жук суддя К.В.
Кравченко суддя О.В. Лук’янчук