Справа № 206/2371/14-а
Суддя: Сухоруков А. О.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 206/2371/14-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 вересня 2014 року Самарський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя
Сухоруков А.О.,

при секретарі
Кудрявцев Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Самарському
районі м.Дніпропетровська, треті особи:
ліквідатор ВАТ «Дніпропетровський
м'ясокомбінат», Приватне акціонерне
товариство «Дніпропетровський
м'ясокомбінат», про визнання
неправомірними дій про відмову в
перерахунку пенсії, зобов'язання
провести перерахунок та виплату пенсії
за довідкою про заробіток з 13.06.2013 року
з урахуванням трудового стажу 34 роки 6
місяців, визнання неправомірним
рішення в частині урахування трудового
стажу 34 роки 22 дні.

В С Т А Н О В И В :

18 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська з цим позовом.

Ухвалою судді Самарського районного
суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2013
року було відмовлено у відкритті
провадження з посиланням на те, що у 2010
році була розглянута справа між тими
самими сторонами про той самий предмет
з тих же підстав.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 03 квітня 2014 року ухвалу про відмову
у відкритті провадження було скасовано
з тих підстав, що судом першої
інстанції не було враховано, що крім
вимог, які були розглянуті раніше, у
адміністративном позові, поданому
18.12.2013 року, заявлено вимогу щодо
правомірності врахування розміру
трудового стажу, яка не була предметом
розгляду у справі, за результатом якої
винесено постанову Самарського
районного суду м.Дніпропетровська від
08.04.2010 року.

Ухвалою Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 17 квітня 2014 року
призначено до розгляду питання про
поновлення строку звернення з
адміністративним позовом.

Ухвалою судді Самарського районного
суду м. Дніпропетровська від 13 травня
2014 року адміністративну позовну заяву
ОСОБА_1 - залишено без розгляду в
частині вимог про дії, рішення та
бездіяльність, які виникли та були
вчинені до 13.06.2013 року. Відкрито
провадження в адміністративній справі
за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Самарському
районі м. Дніпропетровська, треті
особи: ліквідатор ВАТ
«Дніпропетровський м'ясокомбінат»,
Приватне акціонерне товариство
«Дніпропетровський м'ясокомбінат», про
визнання неправомірними дій про
відмову в перерахунку пенсії,
зобов'язання провести перерахунок та
виплату пенсії за довідкою про
заробіток з 13.06.2013 року з урахуванням
трудового стажу 34 роки 6 місяців,
визнання неправомірним рішення в
частині урахування трудового стажу 34
роки 22 дні.

Зазначена ухвала від 13 травня 2014 року
була оскаржена позивачем в
апеляційному порядку, і ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 17 червня 2014
року залишена без змін.

Згідно позовних вимог позивач
послалася на те, що вона перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в Самарському районі м.
Дніпропетровська та отримує пенсію за
віком. 23.11.2012р. вона звернулася до
Управління ПФУ в Самарському районі м.
Дніпропетровська із заявою про
перерахунок пенсії за віком відповідно
до чинного законодавства. На вимогу УПФ
в Самарському районі вона надала
численні довідки від ВАТ
«Дніпропетровський м'ясокомбінат»,
копію трудової книжки та інші
необхідні для призначення пенсії
документи. Її освіта середня технічна,
роки навчання з 01.09.1960р. - 31.12.1964р. Її
трудовий стаж складає 34 роки 6 місяців.
Але у численних відповідях УПФ в
Самарському районі зазначено, при
призначенні пенсії враховано трудовий
стаж 34 роки 22 дня. На її запитання до УПФ
в Самарському районі про причини
розбіжностей у визначенні розміру її
трудового стаду вона обґрунтованої
відповіді не отримала, її аргументи про
наявність відповідних записів у
трудовій книжці проігноровано. Не
зважаючи на обов'язки та повноваження
відповідач не надав їй допомоги у зборі
необхідних документів для
підтвердження стажу роботи.

Позивач просить суд визнати
неправомірними дії про відмову в
перерахунку пенсії, зобов'язати
провести перерахунок та виплату пенсії
за довідкою про заробіток з 13.06.2013 року
з урахуванням трудового стажу 34 роки 6
місяців, визнати неправомірним рішення
в частині урахування трудового стажу 34
роки 22 дні. (а.с.2-6).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримали в повному обсязі та
просила задовольнити на підставі
обставин, викладених у позовній заяві.
ОСОБА_1 пояснила, що їй не вірно
врахували трудовий стаж, що їй не
враховано 6 місяців трудового стажу,
відповідно до трудової книжки.
Підтвердила той факт, що були певні
періоди, що вона не працювала, але
вважає свій стаж безперервним.

Представник відповідача Логінова С.О. у
судовому засіданні позов не визнала,
вважала позовні вимоги
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню, з наступних
підстав.

Позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Самарському районі м. Дніпропетровська
з 30.03.1995 року та одержувала пенсію по
інвалідності 2-ї групи загального
захворювання. При первинному зверненні
з заявою про призначення пенсії по
інвалідності (№ 57 від 12.04.1995) для
обчислення пенсії була надана довідка
про заробітну плату за період з 01.04.1993
року по 31.03.1995 року, тобто за 24 останніх
календарних місяця роботи підряд перед
зверненням за пенсією. Пенсія була
призначена по документах, наданих
підприємством, на якому вона працювала.
Відповідальність щодо наданих
документів при первинному призначенні
пенсії несе підприємство. Відповідно
до ст. 6 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»
особам, які мають одночасно право на
різні державні пенсії, призначається
одна пенсія за їх вибором.
Розпорядженням № 127611 від 28.04.2005р.
згідно заяви ОСОБА_1 переведена на
пенсію по віку з 14.04.2005 року. Відповідно
до наявних документів в пенсійній
справі загальний трудовий стаж склав 34
роки 0 місяців 22 дні станом на дату
звільнення 31.05.1995 рік з урахуванням
періодів навчання. ОСОБА_1 неодноразово
зверталася до УПФУ в Самарському
районі особисто та письмово з приводу
перерахунку пенсії. Їй надавалися
обґрунтовані та вичерпні роз'яснення.
Постановою Самарського районного суду
м. Дніпропетровська по справі № 2-а-7/10
від 08 квітня 2010 року, яка набрала
законної сили 10.02.2011 року, УПФ в
Самарському районі зобов'язано зробити
перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 03.03.2008р. з
урахуванням заробітної плати за період
з 01.01.1987р. по 31.12.1991р. Постанова суду
виконана в повному обсязі (а.с.125).

Треті особи в судове засідання не
з'явилися повідомлялися належним
чином, причина неявки суду невідома.

Заслухавши позивача, представника
відповідачів, дослідивши матеріали
справи, суд дійшов висновку про відмову
у задоволенні позову.

Спірні правовідносини регулюються
Законом України «Про пенсійне
забезпечення», Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Статтею 6 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» передбачено право
вибору пенсії, згідно якої особам, які
мають одночасно право на різні
державні пенсії, призначається одна
пенсія за їх вибором, за винятком
пенсій інвалідам внаслідок поранення,
контузії чи каліцтва, що їх вони
дістали при захисті Батьківщини або
при виконанні інших обов'язків
військової служби, або внаслідок
захворювання, пов'язаного з
перебуванням на фронті чи з виконанням
інтернаціонального обов'язку.

Відповідно до ст. 98 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» перерахунок
пенсії провадиться на підставі
документів про вік, стаж, заробіток та
інших, наявних на час перерахунку в
пенсійній справі, а також додаткових
документів, поданих пенсіонером на час
перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть
додаткові документи, які дають право на
подальше підвищення пенсії у зв'язку з
введенням у дію цього Закону (про стаж
роботи, заробіток, сімейний стан та
інші), то пенсія знову перераховується
за нормами цього Закону. При цьому
перерахунок провадиться за минулий
час, але не більш як за 12 місяців перед
поданням додаткових документів і не
раніше ніж з дня введення в дію цього
Закону.

Заробіток, який враховується при
перерахунку пенсій, визначений ст. 99
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», за якою перерахунок
пенсій, призначених за раніше діючим
законодавством, провадиться із
середньомісячного заробітку за
останніх 24 або будь-які 60 місяців перед
призначенням пенсії, або перед
введенням в дію цього Закону, або з
заробітку, з якого було раніше
обчислено пенсію, за документами,
наявними в пенсійній справі, із
застосуванням статей 64-67 цього Закону.

Відповідно до ст. 101 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», органи, що
призначають пенсії, мають право
вимагати відповідні документи від
підприємств, організацій і окремих
осіб, а також в необхідних випадках
перевіряти обгрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну громадянам або державі
внаслідок несвоєчасного оформлення
або подання пенсійних документів, а
також за видачу недостовірних
документів, і відшкодовують її.

Разом з тим, за ст. 102 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»,
пенсіонери зобов'язані повідомляти
органу, що призначає пенсії, про
обставини, що спричиняють зміну
розміру пенсії або припинення її
виплати.

У разі невиконання цього обов'язку і
одержання у зв'язку з цим зайвих сум
пенсії пенсіонери повинні
відшкодувати органу, що призначає
пенсії, заподіяну шкоду.

Судом встановлено, що позивач
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в Самарському
районі м. Дніпропетровська з 30.03.1995 року
та одержувала пенсію по інвалідності
2-ї групи загального захворювання.

Розпорядженням № 127611 від 28.04.2005р.
згідно заяви ОСОБА_1 переведена на
пенсію по віку з 14.04.2005 року.

Постановою Самарського районного суду
м. Дніпропетровська по справі № 2-а-7/10
від 08 квітня 2010 року, яка набрала
законної сили 10.02.2011 року, УПФ в
Самарському районі зобов'язано зробити
перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 03.03.2008р. з
урахуванням заробітної плати за період
з 01.01.1987р. по 31.12.1991р. (а.с.8-10).

Відповідно до розрахунку стажу
загальний трудовий стаж ОСОБА_1 № п/с
127611 склав 34 роки 0 місяців 22 дні станом
на дату звільнення 31.05.1995 рік з
урахуванням періодів навчання (а.с.126).

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28 серпня 1965 року вона
працювала 29.01.1965р. - 29.07.1965р., 07.10.1965 -
25.08.1966р., 24.11.1966-28.11.1966р., 20.01.1967р. - 05.04.1977р.,
04.04.1977р. - 19.02.1979р., 19.02.1979р.-31.05.1995р., тобто
в періоди з 29.07.1965р. по 07.10.1965р. та з
25.08.1966р. по 24.11.1966р. позивач не працювала
(а.с.50-52).

Відповідно до частини першої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, у тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до частини третьої статті
2 КАС України у справах щодо
оскарження рішення, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано.

На підставі ч. 1 ст. 8 КАС України, суд
при вирішенні справи керується
принципом верховенства права,
відповідно до якого, зокрема людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

За змістом ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
змагальності, відповідно до якого
органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією України.

Згідно частини першої статті 69 КАС
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої та
четвертої статті 70 КАС України,
належним є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

У відповідності до ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу
(ч.1). В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч.2).

Відповідачем у повному обсязі
враховано весь трудовий стаж позивача,
включаючи час навчання, позивач на
власний розсуд тлумачить поняття
безперервності трудового стажу,
просячи зобов'язати відповідача
врахувати в трудовий стаж періоди між
звільненнями з одного місця роботи і
працевлаштування на інше.

Аналізуючи спірні правовідносини,
співвідношуючи їх із встановленими
фактичними обставинами справи, суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є
необґрунтованими, не відповідають
вимогам закону, а отже задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 17-19, 94, 99, 100, 159-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано.

Апеляційна скарга на постанову може
бути подана до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Самарський районний суд м.
Дніпропетровська протягом десяти днів
з дня її проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
під час проголошення постанови, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
А.О. Сухоруков