Справа № 826/2004/14
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/2004/14
інстанції: Гарник К.Ю.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

11 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

Головуючого судді
Аліменка В.О.,

суддів
Карпушової О.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача Державної податкової
інспекції у Дніпровському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у м. Києві на
Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 12 березня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Адамс» до Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у м. Києві про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 04.02.2014
року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютого 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Адамс» звернулося
до Окружного адміністративного суду м.
Києва з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у м. Києві, в якому
просили суд визнати протиправним та
скасувати податкового
повідомлення-рішення № від 04.02.2014
року.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
березня 2014 року зазначений
адміністративний позов - задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить Постанову суду першої
інстанції скасувати та постановити по
справі нове рішення, яким в задоволені
адміністративного позову відмовити
повністю. Свої вимоги апелянт
аргументує тим, що судом першої
інстанції було не правильно
застосовано норми матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними у справі доказами, колегія
суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
посадовими особами Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у м. Києві на підставі направлення №24
11.01.2014 року та згідно наказу на
перевірку №17 від 09.01.2014 року, керуючись
пп.78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу
України проведена документальна
позапланова виїзна перевірка
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Адамс» з питань
своєчасності, достовірності та повноти
формування податкових зобов'язань та
податкового кредиту по податку на
додану вартість, а також формування
валових доходів та валових витрат по
податку на прибуток за період з 01.01.2011
року по 31.10.2013 року.

За результатами перевірки
відповідачем складено акт
№89/26-53-22-02-21/31483739 від 27.01.2014 року. З
даного акту вбачається, що Товариство з
обмеженою відповідальністю «Адамс»
порушило: - п.138.2 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст.
139 Податкового кодексу України від 2
грудня 2010 року №2755-VІ (зі змінами і
доповненнями), в результаті чого
позивачем занижено податок на прибуток
підприємства на загальну суму 14809 грн.

На підставі акту перевірки прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 04.02.2014 року, відповідно до якого
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
прибуток приватних підприємств на 14809
грн.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції дійшов висновку,
що позивачем доведено, що здійснені ним
господарські операції з контрагентом
носять реальний характер, а отримані
послуги (товар) використані в межах
господарської діяльності.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Пунктом 135.2. статті 135 Податкового
кодексу України встановлено, що доходи
платника податків визначаються на
основі первинних документів, завданням
яких у податкових відносинах є
підтвердження факту отримання доходів.
Порядок ведення та зберігання таких
документів визначається правилами
ведення бухгалтерського обліку.
Головними документами при цьому
виступають рахунки-фактури, накладні,
товарно-транспортні накладні, акти
виконання робіт, виписки із
банківських рахунків, прибуткові
касові ордери та ін. статті 1 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" від 17
червня 1999 р. № 996 встановлює, що
первинним документом є "документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення".
Відповідальність за організацію
бухгалтерського обліку та звітність
несе власник або уповноважений орган
(посадова особа), що здійснює
керівництво підприємством.

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього кодексу.

Відповідно до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України не
включаються до складу валових витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до пп. «а» п. 198.1 ст. 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пп. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України,
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну.

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця (пп. 201.6 ст. 201 ПК
України).

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Оригінал податкової
накладної видається покупцю, копія
залишається у продавця товарів/послуг.

Згідно з п. 201.7 ст. 201 ПК України,
податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок, як
попередня оплата (аванс).

Як вбачається з матеріалів справи, в
перевіряємий період, між ТОВ «Адамс» та
ТОВ «ЛІС ЛТД» було укладено договір №
5/08 від 26 вересня 2008 року на переробку
давальницької сировини. Відповідно до
умов договору, ТОВ «Адамс» (замовник)
доручає, ТОВ «ЛІС ЛТД» (виконавець)
приймає на себе обов'язки по
виготовленню з власного матеріалу та
матеріалу замовника виробів у
відповідності із заявками замовника.

Додатковою угодою № 1 до договору
продовжено термін дії договору до 31
грудня 2010 року.

Додатковою угодою № 2 до договору
продовжено термін дії договору до
31.12.2011 року.

Додатковою угодою № 3 до договору
передбачено, що в необхідності по
замовлення замовника виконавець надає
послуги по передпродажній підготовці
виготовленої продукції, а саме
маркування та пакування в тару
замовника.

10 травня 2011 року між сторонами договору
було підписано акт здачі-приймання
робіт (наданих послуг) №15.

В свою чергу, ТОВ «ЛІС ЛТД» виписано на
адресу позивача податкові накладні від
20 квітня 2011 року № 10 на суму 10087,20 грн.,
від 10 травня 2011 року № 1 на суму 3436,80
грн., від 08 квітня 2011 року № 6 на суму
3420,00 грн.

Надані послуги були оплачені, що
підтверджують відповідні виписками з
банку, копії яких долучені до
матеріалів справи.

Поряд з цим, 01 червня 2010 року між ТОВ
«Адамс» та ТОВ «Акватек Пластикс» було
укладено договір на переробку
давальницької сировини № 7/06/10.

Відповідно до умов договору, ТОВ
«Адамс» (замовник) доручає, ТОВ
«Акватек Пластикс»(виконавець) приймає
на себе обов'язки по виготовленню з
сировини та матеріалів замовника та
власного матеріалу вироби у
відповідності із
специфікаціями-заявками замовника.

Додатковим договором № 1 від 01 червня
2011 року доповнено договір наступним
змістом: в необхідності по заказу
замовника виконавець надає послуги по
передпродажній підготовці
виготовленої продукції, а саме
маркування та пакування в тару
замовника. Ціна послуги за погодження
визначається у відповідності до актів
наданих послуг. Відвантаження
маркованої та або упакованої продукції
покупцю замовника відбувається
безпосередньо зі складу виконавця.
Навантажувально-розвантажувальні
роботи виконуються виконавцем.

Актами надання послуг від 02 червня 2011
року № 33, від 21 червня 2011 року № 37, від 06
жовтня 2011 року № 97, від 31 жовтня 2011 року
№ 111, від 14 грудня 2011 року № 124
підтверджується той факт, що позивачем
прийнято виконані роботи.

В результаті чого, ТОВ «Акватек
Пластикс» виписано позивачу податкові
накладні від 14 грудня 2011 року № 10, від 31
жовтня 2011 року № 29, від 06 жовтня 2011 року
№ 3, від 28 липня 2011 року № 15, від 14 липня
2011 року № 7.

Оплата за надані послуги здійснювалась
в порядку безготівкового розрахунку,
що підтверджують відповідні виписки
банку, копії яких долучені до
матеріалів справи.

Тобто, первинні документи повністю
відповідають вимогам, встановлених до
первинних документів, які
пред'являються п.2 ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та п.2 Положення
про документальне - забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 року №88.

З матеріалів справи також вбачається,
що на підтвердження здійснених
операцій позивачем також надано
договори на поставку гофрокартону;
видаткові накладні на картон; ТТН на
поставку; податкові накладні на картон;
акти передачі картону для виготовлення
тари; акти виготовлення гофротари та
замовлення на виготовлення,
калькуляції; акти передачі гофротари
на пакування; акти передачі продукції
на пакування ТОВ «Ліс ЛТД»; акти
списання гофротари; податкові накладні
на передпродажну підготовку; податкова
декларація та додаток по витратам на
збут за 2-4 кв. 2011 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що позивачем
при здійсненні фінансово -
господарської діяльності не
порушувались вимоги п.138.2 ст. 138, п.п. 139.1.9
п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу
України.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
викладені в апеляційній скарзі не
знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у м. Києві на Постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 12 березня 2014 року - залишити
без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 12 березня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді
О.В. Карпушова

А.Ю. Кучма

.

Головуючий суддя
Аліменко В.О.

Судді:
Карпушова О.В.

Кучма А.Ю.