Справа № 826/5026/14
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5026/14
Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.
Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів: Старової
Н. Е. Файдюка В. В., Чаку Є. В. розглянувши
в письмовому провадженні апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЦЕХАВЕ КОРМ ЛТД" на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва по справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "ЦЕХАВЕ
КОРМ ЛТД" (далі позивач, Товариство) до
Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України
(далі відповідач, Митниця) про визнання
дій протиправними та скасування
рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного
суду м. Києва звернулося Товариство з
обмеженою відповідальністю "ЦЕХАВЕ
КОРМ ЛТД" з позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України про визнання
протиправним та скасування рішення про
коригування митної вартості товарів №
100270002/2014/000046/2 від 24.01.2014 року та картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 100270002/2014/30052
від 24.01.2014 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
07.05.2014 року в задоволенні позовних
вимог відмовлено повністю.

Позивач, не погоджуючись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати постанову та прийняти нове
рішення, яким задовольнити
адміністративний позов повністю.

Справа розглянута відповідно до вимог
п. 2 ч. 1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції,
між ТОВ «Цехове Корм ЛТД» та компанією
Евонік Індастріс АГ (Німеччина)
укладено рамковий контракт № 00018 (далі -
Контракт), предметом якого є товар
МетАМІНО® DL-Метіонін кормовий 99%,
ТреАміно L-Треонін кормовий 98,5%
ТріпАМІНО® L-Тріптофан кормовий 98%.

12.12.2013 року позивачем на митну
територію України було ввезено товар -
МетАМІНО® DL-Метіонін кормовий 99% у
кількості 20,612 кг (гросс). Митна вартість
товару заявлена декларантом шляхом
подання декларації митної вартості №
100270002/2013/284535 від 16.12.2013 року за основним
методом, тобто за ціною договору
(контракту).

Митним органом при здійсненні аналізу
наданих до митного оформлення
позивачем документів, виявлено, що вони
містять розбіжності, а також надані
документи містять не усі відомості
відповідно до обраного декларантом
методу визначення митної вартості,
тому позивачу було запропоновано
надати додаткові документи, для
підтвердження митної вартості товару.

Товариством надано відповідачу
додаткові документи: експертну митну
декларацію країни продавця від 09.12.2013
року, біржову котировку від 28.11.2013 року,
каталоги, специфікації, прейскуранти
виробника товару, висновок про якісні
та вартісні характеристики товарів
підготовлені спеціалізованою
експертною організацією
Держзовнішформ № 11/1230 від 04.12.2013 року,
декларацію якості виробника від 09.12.2013
року, прайс-лист виробника та копію
каталогу від 28.10.2013 року, страховий
поліс від 09.12.2013 року, заказ-наряд від
07.10.2013 року, копію міжнародного
SWIFT-переказу на оформлені раніше дві
партії товару.

Проте, за результатами розгляду
поданих до митного оформлення
документів, митним органом, прийнято
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 100270002/2014/30052
від 24.01.2014 року та рішення про
коригування митної вартості №
100270002/2014/000046/2 від 24.01.2014 року.

Оскільки товар залишався не
розмитненим, позивач, скористався
своїм правом ввезти товар в митному
режимі, передбаченому ч. 7 ст. 55 МК
України, та згодом ввіз і розмитнив
товари, оформивши декларацію № ІМ 40 ДТ
100270002/2014/296063 від 25.01.2014 року.

Позивач, не погоджуючись з
рішеннями відповідача № 100270002/2014/30052
від 24.01.2014 року та № 100270002/2014/000046/2 від
24.01.2014 року, звернувся з позовом до суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції при винесенні оскаржуваного
рішення невірно застосував норми
матеріального та процесуального права,
що мають значення для вирішення справи
та дійшов частково невірного висновку,
з яким суд апеляційної інстанції не
погоджується, виходячи з наступного.

Згідно МД № 100270002/2013/295757 від 16.01.2014 року,
митна вартість товару, заявлена
позивачем до митного оформлення,
відповідно до ст. 58 МК України, за
першим методом (за ціною договору) і
склала 596876,31 грн (54400,00 євро) (а. с. 48, 49).

Суд апеляційної інстанції
ретельно дослідив наданий позивачем,
на підтвердження заявленої митної
вартості, комплект обов'язкових
документів, передбачений ч. 2 ст. 53
Митного кодексу України, а саме:
декларацію митної вартості №
100270002/2013/295757 від 16.01.2014 року контракт,
специфікацію № 4 від 06.12.2013 року,
ветеринарне свідоцтво Щ-30 № 226158 від
27.11.2013 року, довідку про відсутність
валютних коштів за кордоном,
декларацію якості № 10204-2 від 09.12.2013
року, ветеринарний сертифікат № 9
від 21.11.2013 року, реєстраційне
посвідчення, заяву на проведення
дослідження від 16.12.2013 року, експортну
MRN 13ДЕ46Е7 від 09.12.2013 року та дійшла
висновку про їх відповідність вимогам
чинного законодавства, що цілком
підтверджує заявлені позивачем
відомості про митну вартість товарів.

Частиною третьою статті 53 Митного
кодексу України, передбачено обов'язок
декларанта давати додаткові документи
(за наявності) до визначеного частиною
другою цієї статті загального
переліку. При цьому, такий обов'язок
виникає у декларанта виключно у разі,
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності наявні ознаки підробки або
не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, а ч. 6 ст. 54 МК України, визначено,
що орган доходів і зборів може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом митною
вартістю виключно за наявності
обгрунтованих підстав, передбачених
цією частиною.

Так, в графі 33 "Обставини
прийняття рішення та джерела, що
використовувались митним органом для
коригування митної вартості"
відповідачем зазначено, що, відповідно
пункту 4.4 Контракту умовами оплати є -
відстрочка платежу 45 днів від дати
рахунка. В інвойсі зазначено - до 23.01.2014
року.

Проте, відповідачем не враховано,
що ці поняття є тотожними та не
суперечать один одному, оскільки 23.01.2014
року це 45-й день від дати виставлення
рахунку (№ від 09.12.2013 року) та є
кінцевою датою відстрочки платежу без
застосування санкцій за договором (а. с.
18).

Також, на думку Митниці, наданий
банківський платіжний документ
неможливо ідентифікувати з оцінюваним
товаром, оскільки в графі 70 «деталі
платежу» відсутнє посилання на
рахунок-фактуру або інвойс, відповідно
до якого, здійснена оплата, а також
зазначено інші номери митних
декларацій - 295570 та 295566. Сума, зазначена
у банківському платіжному документі в
графі 32А становить 86400 євро, в той час,
як загальна вартість, згідно з наданим
інвойсом № від 09.12.2013 року - 54400,00
євро.

Однак, судом першої інстанції не
взято до уваги, що МК України
предбачена можливість оплати товару
після митного оформлення, що й було
вчинено скаржником 30.01.2014 року , що
підтверджує SWIFT повідомлення банку
формату 103, в графі « 70» якого зазначено,
що платіж на суму 54400,00 євро проведений
на підставі VMD № 296063 від 25.01.2014 року та
платіжне доручення № 6 від 30.01.2014 року
(а. с. 191-192).

Відповідно до п. 4.1, 4.2 постанови
правління НБУ Про затвердження
Інструкції про порядок здійснення
контролю за експортними, імпортними
операціями від 24.03.1999 року № 136, банки
зобов'язані вимагати від своїх
клієнтів повної інформації про
експортні, імпортні операції,
розрахунки за якими останні проводять
через ці банки. Банки зобов'язані у разі
перерахування резидентом коштів на
користь нерезидента, надходження від
нерезидента коштів на користь
резидента або, якщо резидент
зазначений у реєстрі вивізних МД,
вимагати від останнього (залежно від
виду операції) копії: договору з
нерезидентом, актів та інших
документів, що підтверджують
здійснення експорту (імпорту)
продукції, виконання робіт (надання або
отримання послуг), здійснення експорту
прав інтелектуальної власності, та
інших документів, що необхідні банку
для здійснення контролю за
своєчасністю розрахунків за
експортними, імпортними операціями
його клієнтів. Копії цих документів
підлягають збереженню у справі клієнта
протягом строку, визначеного в
Переліку документів, що утворюються в
діяльності Національного банку
України та банків України, із
зазначенням строків зберігання.

Тобто, законодавство не дозволяє
здійснювати оплату імпортованого
овару в Україну безВМД та розмитненого
товару.

Згідно з п. 3.3 цієї ж постанови,
банк знімає з контролю операцію
резидента в разі імпорту товару з
увезенням його на територію України,
зокрема, після отримання інформації
про цю операцію в реєстрі МД (типу IM-40
"Імпорт", IM-41 "Реімпорт", IM-72 "Магазин
безмитної торгівлі", IM-75 "Відмова на
користь держави", IM-76 "Знищення або
руйнування") - якщо для митного
оформлення продукції використовується
МД.

Оскільки митної декларації № 296063
від 25.01.2014 року не було в реєстрі,
внаслідок її невчасного внесення
відповідачем, валютний платіж за нею
пропущено банком із запізненням.

За таких умов, на підтвердження
вартості товару та реквізитів для його
ідентифікації, представником позивача
була надана виписка з бухгалтерської
документації на оформлені раніше
партії товару по ВМД 295566 та 295570 від
10.01.2014 року, про що відповідач був
повідомлений листом (а. с. 105).

На зауваження відповідача щодо
змісту прайс-листів, колегія судів
зазначає, що, чинним законодавством не
передбачено обов'язкове їх подання,
оскільки вони не є товаросупровідними
документами або документами, що
засвідчують якість товару, тому
посилання їх його зміст, як на одну з
причин відмови у корегуванні митної
вартості товару, є безпідставним.

З огляду на зазначене, відповідач
витребував у позивача додаткові
документи за відсутності жодних
обґрунтованих сумнівів у правильності
визначенні митної вартості товару, всі
складові якої позивачем достеменно
підтверджено під час подання МД та
додаткових документів на вимогу
Митниці. Неповне надання додаткових
документів, за таких обставин, не є
підставою для коригування заявленої
митної вартості.

Викладене є підставою стверджувати, що
відповідач, в порушення вимог частини
другої статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, не довів правомірності своїх
рішень.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що визначення відповідачем
митної вартості товару та коригування
її у сторону збільшення за методом 2а
здійснено з порушенням вимог митного
законодавства України, що є підставою
для визнання протиправними та
скасування оскаржуваних рішень.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції при винесенні оскаржуваного
рішення, невірно застосував норми
матеріального та процесуального права,
що мають значення для вирішення справи
та дійшов висновку, з яким суд
апеляційної інстанції не погоджується.

Доводи апеляційної скарги
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені у постанові від
07.05.2014 року, та є підставою для її
скасування.

За таких обставин, відповідно до п. 4 ч. 1
ст. 202 КАС України, апеляційну скаргу
слід задовольнити, а постанову суду
першої інстанції - скасувати та
прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги повністю.

Керуючись статтями 186, 198, 202, 207, 212, 254 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "ЦЕХАВЕ
КОРМ ЛТД" задовольнити, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 07.05.2014 року - скасувати та
прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги повністю.

Визнати протиправним та
скасувати рішення про коригування
митної вартості товарів № 100270002/2014/000046/2
від 24.01.2014 року.

Визнати протиправною та
скасувати картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
100270002/2014/30052 від 24.01.2014 року.

Судові витрати в сумі 913 (дев`ятсот
тринадцять) гривень 50 копійок
присудити на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "ЦЕХАВЕ
КОРМ ЛТД" за рахунок Державного бюджету
України.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку і строки,
визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя

Старова Н.Е.

Судді:

Файдюк В.В.

Чаку Є.В.