Справа № 317/4303/13-а
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2014 рокусправа №
317/4303/13-а(2а/317/68/2013)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Надточія В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Запорізького районного суду
Запорізької області від 10 грудня 2013 р. у
справі № 317/4303/13-а(2а/317/68/2013) за позовом
ОСОБА_1 до Державної інспекції
сільського господарства в Запорізькій
області в особі державного інспектора
сільського господарства в Запорізькій
області Синьоокого Сергія
Геннадійовича про визнання
протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом який
згодом уточнював в якому просить
визнати протиправними дії державного
інспектора відділу оперативного
контролю за дотриманням вимог
земельного законодавства управління
контролю за використанням та охороною
земель Державної інспекції сільського
господарствав Запорізькій області
державного інспектора сільського
господарства в Запорізькій області
Синьоокого Сергія Геннадійовича та
скасування постанови № 1-01/11 від 10
жовтня 2013 року про притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності за ст.53КпАП України. В
обгрунтування заявлених вимог позивач
зазначив, що вважає незаконною
постанову про адміністративне
правопорушення та такою, що підлягає
скасуванню, оскільки, на його думку,
інспектором порушений передбачений
чинним законодавством порядок
складання протоколу та постанови про
адміністративне правопорушення,
внаслідок чого вимушений був
звернутися до суду з позовом.

Постановою Запорізького районного
суду Запорізької області від 10 грудня
2013 року у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 -
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Сторони по справі, належним чином
повідомлені про день, місце і час
розгляду апеляційної скарги, доказом
чого є повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення, у судове засідання не
прибули, про причини неприбуття не
повідомили.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги,
дійшла висновку про відсутність
підстав для її задоволення, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
на підставі письмових доказів, що
містяться в матеріалах справи, що
відповідно до постанови про накладення
адміністративного стягнення від 10.10.2013
року, що була складена державним
інспектором сільського господарства в
Запорізькій області Синьооким С.Г. на
підставі протоколу про
адміністративне правопорушення від
10.10.2013 року, ОСОБА_3 було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 53КпАП України до штрафу в розмірі 170
грн. Згідно зазначеної постанови було
встановлено, що розташована на
території смт. Кушугум по вул. Гоголя 2-А
Запорізького району Запорізької
області та використовується TOB
«Мотодор» в особі керівника ОСОБА_1 на
підставі державного акту на право
постійного користування землею (землі
житлової та громадської забудови),
розташовано об»єкт нерухомості у
вигляді бетонного замощення за
огорожею, яке використовується під
розташування базової станції
стільникового зв'язку,
антенно-фідерних пристроїв та антенних
споруд на площі 0,0028 га (землі
промисловості, транспорту, зв'язку,
енергетики, оборони іншого
призначення). Між TOB «Мотодор» та TOB
«Інтернаціональні телекомунікації»
укладено договір оренди нерухомого
майна під розташування базової станції
стільникового зв'язку, тобто частина
земельної ділянки використовується не
за цільовим призначенням, чим
порушуються вимоги ст.ст. 211, 91
Земельного кодексу України, що також
підтверджується актом № 121 перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства від 08.10.2013 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
відсутності підстав для їх
задоволення.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції та
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Згідно Пленуму Вищого господарського
суду України у своїй постанові від
17.05.2011р. №6 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин", згідно з
пунктом 3.1 наказу Державного агентства
земельних ресурсів України та
Державної інспекції з контролю за
використанням і охороною земель від
12.09.2007 №110 "Про затвердження Методичних
рекомендацій щодо застосування
Методики визначення розміру шкоди,
заподіяної внаслідок самовільного
зайняття земельних ділянок,
використання земельних ділянок не за
цільовим призначенням, зняття
ґрунтового покриву (родючого шару
ґрунту) без спеціального дозволу",
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 25.07.2007 №963,
підставою для здійснення розрахунку
розміру шкоди, заподіяної державі,
територіальним громадам, юридичним чи
фізичним особам внаслідок
самовільного зайняття земельних
ділянок, використання земельних
ділянок не за цільовим призначенням,
зняття ґрунтового покриву (родючого
шару ґрунту) без спеціального дозволу,
є, у їх сукупності, матеріали справи про
адміністративне правопорушення, які
підтверджують факт вчинення цього
правопорушення, а саме: акт перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства; протокол про
адміністративне правопорушення;
припис (з вимогою усунення порушення
земельного законодавства); акт
обстеження земельної ділянки.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив,
зокрема, з того, що наявні у матеріалах
справи докази підтверджують факт
вчинення ОСОБА_1 адміністративного
правопорушення (акт перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства; протокол про
адміністративне правопорушення;
постанова про накладення
адміністративного стягнення) і, як
наслідок, є підставою для здійснення
розрахунку розміру шкоди, заподіяної
державі внаслідок використання
частини земельної ділянки не за
цільовим призначенням.

Згідно з статтею 125 Земельного Кодексу
визначено, що право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав, а статтею 211 цього
кодексу передбачено, що громадяни та
юридичні особи несуть цивільну,
адміністративну або кримінальну
відповідальність відповідно до
законодавства, зокрема, за самовільне
зайняття земельних ділянок.

Згідно з ст. 53 КпАП України до
адміністративної відповідальності
притягуються особи зокрема, за
використання земель не за цільовим
призначенням.

Як вбачається з копії державного акту
на право постійного користування
землею № 639 (1995 рік), земельна ділянка
площею 0,18 га у смт. Кушугум передана TOB
«Мотодор» у постійне користування для
будівництва майстерні по ремонту
автотранспорту та надання побутових
послуг населенню (землі житлової та
громадської забудови).

30.07.2012 року між TOB «Мотодор» в особі
директора ОСОБА_1 та ТОВ
«Інтернаціональні телекомунікації»
укладено договір оренди нерухомого
майна - у вигляді частини бетонного
замощення, площею 20 кв. метрів під
розташування базової станції
стільникового зв»язку,
антенно-фідерних пристроїв та антенних
споруд, за адресою: смт. Кушугум, вул.
Гоголя, 2-А Запорізького району
Запорізької області.

До земель зв'язку згідно зі статтею 75
Земельного кодексу України належать
земельні ділянки, надані під повітряні
і кабельні телефонно-телеграфні лінії
та супутникові засоби зв'язку.

Згідно з частиною першою статті 10
Закону України „Про телекомунікації""
до земель телекомунікацій як складової
частини земель зв'язку належать
земельні ділянки, що надаються в
установленому порядку у власність або
передаються їх власниками в постійне
або тимчасове користування, у тому
числі в оренду, фізичним особам -
суб'єктам підприємницької діяльності
та юридичним особам для розташування
лінійних, станційних споруд, антен, веж,
інших технічних засобів
телекомунікацій.

Таким чином, розташування лінійних,
станційних споруд, антен, веж, інших
технічних засобів телекомунікацій
згідно з Законом України "Про
телекомунікації" здійснюється на
землях телекомунікацій - земельних
ділянках, що надаються в установленому
порядку у власність або передаються їх
власниками в постійне або тимчасове
користування, у тому числі в оренду,
фізичним особам - суб'єктам
підприємницької діяльності та
юридичним особам.

Із зазначених норм випливає, що
обладнання, стосовно якого укладений
договір оренди, повинно розміщуватись
виключно на землях телекомунікацій як
складової частини земель зв'язку. У
разі їх розміщення на земельних
ділянках, що мають інше цільове
призначення необхідно в першу чергу
змінити цільове призначення .

Отже колегія суду погоджується з судом
першої інстанції, що доводи, викладені
у позові щодо порушення відповідачем
порядку складання протоколу про
адміністративне правопорушення та
розгляду протоколу, винесення
постанови про накладення
адміністративного стягнення, є
безпідставними, оскільки наведені акти
складені та розглянуті належним
органом та у порядку, визначеному КпАП
України, чинним законодавством
України.

У межах доводів апеляційної скарги
підстави для скасування чи зміни
судового рішення - відсутні.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України,суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького районного суду
Запорізької області від 10 грудня 2013 р. у
справі № 317/4303/13-а(2а/317/68/2013) - залишити
без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня складення її тексту у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов