Справа № 802/3008/14-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 вересня 2014 р.
Справа № 802/3008/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Богоноса М.Б.,

секретаря судового засідання:
Слишинської Н.С.

представника позивача:
Марченко С.І.

представника відповідача:
Македонського О.В., Лукашика О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "Еко-Сфера"

до: Вінницької митниці Міністерства
доходів і зборів України, Головного
управління Державної казначейської
служби України у м. Києві

про: визнання протиправним та
скасування картки відмови, стягнення
коштів

ВСТАНОВИВ:

07.08.2014 року до Вінницького окружного
адміністративного суду звернувся
позивач - товариство з обмеженою
відповідальністю "Еко-Сфера" (далі - ТОВ
"Еко-Сфера") з адміністративним позовом
до відповідача - Вінницької митниці
Міністерства доходів і зборів України,
Головного управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
(далі - Вінницька митниця, ГУДКС України
у м. Києві). У позовній заяві позивач
просить визнати протиправними та
скасувати картку відмову в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення від 10.02.2014 року за №
401090000/2014/00017 та рішення про коригування
митної вартості товарів № 401000003/2014/000018/1
від 12.02.2014 р. Крім того, позивач просив
стягнути з Державного бюджету України
на користь ТОВ "Еко-Сфера" зайво
сплачену за митне оформлення товару
суму ПДВ в розмірі 8130,41 грн.

Позов мотивовано тим, що ТОВ "Еко-Сфера"
заявлено до митного оформлення
придбаний у товариства "Трініті" товар
- соломка U-подібна (прозора) вагою 2772 кг
- 5940,000 тис. шт. на загальну суму 13068,00
доларів США та подано до Вінницької
митниці Міндоходів вантажну митну
декларацію № 401090000/2014/002371 від 10.02.2014
року. Митна вартість товару, визначена
позивачем за ціною господарської
операції, вчиненої у відповідності до
вимог зовнішньоекономічного
контракту, укладеного з товариством
"Трініті" та склала 13947,44 доларів США
(5,0315 дол. США за 1 кг). Однак, відповідач,
посилаючись на неповні відомості про
митну вартість товару відмовив у
митному оформленні та видав картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України № 401090000/2014/00017 від 10.02.2014
року. Крім того, відповідач прийняв
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів №401000003/2014/000018/1
від 12.02.2014 року, визначивши за резервним
методом митну вартість соломки
U-подібна (прозора) та збільшивши з 5,0315
дол. США за 1 кг до 6,7458 дол. США за 1 кг, що
призвело до збільшення суми митних
платежів на 8130,41 грн. Також, позивач
зазначає, що ТОВ "Еко-Сфера" з метою
здійснення митного оформлення товарів
безпідставно сплатило до державного
бюджету ПДВ в сумі 8130,41 грн, а тому
просив стягнути зайво сплачену суму.

Позивач, стверджуючи про достатність
наданої ним інформації для визначення
митної вартості товару за основним
методом, вказуючи на безпідставність
витребування у нього додаткових
документів та необґрунтованість
сумнівів відповідача щодо
правильності визначення митної
вартості товарів, просить суд визнати
протиправним та скасувати картку
відмову в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 10.02.2014
року за № 401090000/2014/00017 та рішення про
коригування митної вартості товарів №
401000003/2014/000018/1 від 12.02.2014 р.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві,
та надані у справу матеріали і
документи.

В поданих до суду письмових
запереченнях проти позову (а.с. 40-42)
представник відповідача Вінницької
митниці адміністративний позов не
визнав та просив відмовити у його
задоволенні з тих підстав, що за цим же
договором № СТ-14 від 05.12.2013 року раніше,
а саме 13.12.2013 року була наявна
інформація про визнану митним органом
митну вартість ідентичного товару, яка
за МД № 401090000/2013/026931 складала 3 дол США, а
заявлена фактурна ціна за МД №
401090000/2013/002371 від 10.02.2014 року склала 2,2
дол.США/тис. шт. Крім того, в наданих
декларантом додаткових документах
виявлено розбіжність в ціні товару, а
саме в прайс-листі від 01.12.2013 року
вартість соломки U-подібна (прозора)
становила 2,8 дол. США/тис.шт., що не
відповідала вартості зазначеної в
рахунку-фактурі № 2 від 06.02.2014 року та
становила 2,20 дол. США/тис.шт.

Представник відповідача -ГУДКС України
у м. Києві проти позову заперечив та у
письмових запереченнях зіслався на те,
що позовні вимоги щодо стягнення з
Державного бюджету України на користь
ТОВ "Еко-Сфера" зайво сплачену за митне
оформлення товару суму ПДВ в розмірі
8130,41 грн не підлягають задоволенню,
оскільки приймаючи рішення про
стягнення надміру сплачених митних
платежів, фактично визначається митна
вартість ввезеного товару, чим
підміняється митний орган. Крім того,
зазначив, що порядок повернення таких
коштів регламентовано наказом
Міністерства фінансів України від
03.09.2013 року № 787 та зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 25.09.2013
року за № 1650/24182 "Про затвердження
Порядку повернення коштів, помилково
або надміру зарахованих до державного
та місцевих бюджетів". А тому просив у
задоволенні позову відмовити.

Надаючи оцінку матеріалам справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши надані докази, суд
встановив.

05.12.2013 року між ТОВ «Трініті», Російська
Федерація, (Постачальник) та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Еко-Сфера»
(Покупець) було укладено Договір № СТ-14
(а.с.54-60).

Відповідно до п.2.1 Договору,
постачальник зобов'язується
поставляти Покупцю, а Покупець
приймати та оплачувати соломку (далі
іменовану «Товар») відповідно з
доповненнями, додатками, замовленнями
і специфікаціями якості, які є
невід'ємною частиною цього Договору.
Згідно з умовами п.4.1 Договору, ціна на
товар визначається в Протоколі
узгодження цін, який є невід'ємною
частиною цього договору.

Згідно Додатку № 2 від 29.01.2014р. до
Договору №СТ-14 від 05.12.2013р. «Протокол
узгодження цін», сторони визначили
соломку U-подібну 1654 (прозора) по ціні 2,20
дол. США за тис.шт (а.с.61). За умовами п.4.3
Договору, Покупець робить 100% оплату
шляхом перерахування грошових коштів
на розрахунковий рахунок
Постачальника.

За вказаним зовнішньоекономічним
контрактом ТОВ "Еко-Сфера" було
імпортовано на митну територію України
партію товару - соломка U-подібна
(прозора) вагою масою 2772 кг - 5940,000 тис.
шт. на загальну суму 13068,00 доларів США.

10.02.2014 року до Вінницької митниці
декларантом ТОВ "Еко-Сфера" для митного
оформлення товару була подана вантажна
митна декларація № 401090000/2014/002371, в якій
задекларований товар - соломка
U-подібну 1654 (прозора) вагою масою 2772 кг -
5940,000 тис. шт. на загальну суму 13068,00
доларів США, митна вартість якого
визначена за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції) у розмірі 13 947,44 дол.
США., в національній валюті - 119 240,55 грн.,
до якої ввійшла також вартість послуг
на транспортування товару -879,44 дол.
США., в національній валюті -7500 грн.

На підтвердження обґрунтованості
заявленої у ВМД за №401090000/2014/002371 митної
вартості товарів та обраного методу її
визначення ( у відповідності з вимогами
ст. 53 Митного кодексу України) Позивач
надав до органу доходів і зборів
наступні документи: міжнародна
автомобільна накладна (CMR) №000903 від
07.02.2014 року; платіжний документ, що
підтверджує вартість товару №10 від
06.02.2014р.; рахунок-фактура про надання
транспортно-експедиційних послуг від
виконавця договору (контракту) про
транспортно-експедиційні, послуги №2
від 10.02.2014р.; прейскурант (прайс-лист)
виробника товару б/н від 01.12.2013р.;
рахунок-фактура (інвойс) №2 від 06.02.2014
року; доповнення до
зовнішньоекономічного договору
(контракту) №1 від 05.12.2013р.; доповнення
до зовнішньоекономічного договору
(контракту) №2 від 29.01.2014р.;
зовнішньоекономічний договір
(контракт)купівлі-продажу №СТ-14 від
05.12.2013р.; договір (контракт) про
перевезення №К12-01 від 02.01.20І2р.;
інформація про позитивні результати
здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару №2730 від 07.02.2014р.; інформація про
позитивні результати здійснення
радіологічного контролю товару №2730
від 07.02.2014р.; резервна позиція №915 від
26.07.2001 року; сертифікат про проходження
товару форми СТ-1 №RUUA від 06.02.2014
року; сертифікат якості №2 від 06.02.2014р.;
копія митної декларації країни
відправлення №10109030/070214/0000336 від 07.02.2014р.

10.02.2014 року позивачу було відмовлено у
митному оформленні товару та видано
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
401090000/2014/00017, у якій зазначено про
відмову у митному оформленні (випуску)
товарів з таких причин: в процесі
митного контролю та митного оформлення
з'ясовано, що декларантом заявлено
неповні відомості про митну вартість
товару у зв'язку з чим було направлено
запит до спеціалізованого підрозділу
митниці: Вартість скориговано.

В даній картці також зазначено вимогу,
виконання якої забезпечує можливість
прийняття митної декларації, митного
оформлення, випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення: «Здійснити
митне оформлення товару з урахуванням
рішення про коригування митної
вартості від 12.02.2014 р. №401000003/2014/000018/1".

За результатами здійснення аналізу
документів поданих разом з МД
№/2014/002371, Вінницькою митницею
винесено рішення про коригування
митної вартості товару № 401000003/2014/000018/1
від 12.02.2014 р.

Згідно рішення про коригування митної
вартості товарів від 12.02.2014р.
№401000003/2014/000018/1 Відповідачем 1 було
визначено митну вартість товару, що
надійшов на адресу суб'єкта
зовнішньоекономічної діяльності - TOB
«Еко-сфера» згідно договору № СТ-14 від
05.12.2013р., укладеного з TOB «Трініті» за
ціною 18 699,35 дол. США. За інформацією, яка
наявна у митного органу, вартість
ідентичних товарів є вищою в
порівнянні з митною вартістю
оцінюваних товарів.

Для здійснення митного оформлення
товару та пропуску товарів через
митний кордон України позивачем до
митниці подано додаткову декларацію
митної вартості №401090000/2014/002564 від 12.02.2014
року, згідно з якою митну вартість
імпортованих товарів визначено з
урахуванням рішення митного органу про
корегування митної вартості.

Таким чином, позивачем при здійсненні
митного оформлення товарів було зайво
сплачено до державного бюджету ПДВ в
сумі 8 130,41 грн.

Не погоджуючись із рішенням митного
органу та карткою відмови у митному
оформленні (випуску) товарів, позивач
оскаржив їх до суду та просив стягнути
зайво сплачену суму
загальнообов'язкових платежів.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Згідно ст.49 Митного Кодексу України
(надалі по тексту - МК України) митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Відповідно до ст.ст.51, 53 МК України
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з митним
органом;

2) подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати,
пов'язані з коригуванням митної
вартості або наданням митному органу
додаткової інформації.

Згідно із ч. 2 ст. 53 МК України,
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

З аналізу частин першої та другої
статті 53 Митного кодексу України
вбачається, що Митним кодексом
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 318 Митного кодексу
України, якою встановлено, що митний
контроль має передбачати виконання
митними органами мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: невірно проведеного декларантом
або уповноваженою ним особою
розрахунку митної вартості; неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у ч. 2 -
4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у
цих документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Частиною другою ст. 58 МК України
передбачено, що метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Контроль правильності обчислення
декларантом митної вартості товарів
може здійснюватися в тому числі шляхом
порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з рівнем митної
вартості ідентичних та подібних
товарів, митне оформлення яких вже
здійснено, тобто з використанням ЄАС,
яка містить відповідну інформацію.

Такої правової позиції дотримується
Верховний Суду України у постанові від
15 жовтня 2013 року у справі №21-270а13 та від
22 жовтня 2013 року у справі №21-342а13, а
також Вищий адміністративний суд
України в ухвалах від 30 січня 2014 року у
справі №К/800/41272/13 та від 17 грудня 2013
року у справі №К/800/28635/13.

При цьому, митниця має повноваження
витребовувати додаткові документи для
перевірки правильності визначення
митної вартості товару, однак такі
повноваження мають бути реалізовані
лише за наявності обґрунтованих
підстав для сумніву в правильності
митної оцінки товару, що переміщується
через митний кордон України.

З огляду на встановлені, на думку
відповідача, розбіжності митним
органом направлено електронне
повідомлення (а.с.46-47) декларанту з
вимогою надання додаткових документів
для підтвердження митної вартості, а
саме: каталоги виробника товару,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару, який був зазначений в графі 44 в
ВМД № 401090000/2013/002371 від 10.02.2014 року,
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, інформація біржових
організацій про вартість сировини,
виписку з бухгалтерської документації.

У підтвердження митної вартості товару
декларант подав митному органу
прайс-лист виробника товару,
експертний висновок Вінницької ТПП №
0005 від 12.02.2014 року, товарну накладну № 2
від 06.02.2014 року.

На думку митного органу, позивач не
надав документів, які б у повній мірі
підтвердили заявлену ними митну
вартість товару. Однак, суд не
погоджується із твердженням
відповідача з огляду на таке.

Частинами 5, 6 статті 53 МК України
передбачено, що забороняється вимагати
від декларанта або уповноваженої ним
особи будь-які інші документи, відмінні
від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа
за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару.

Так, відповідачем зазначено, що
позивачем не надані виписки з
бухгалтерської документації, які б
підтверджували балансову вартість
товару.

Однак, суд критично ставиться до
вказаних доводів митного органу,
оскільки в матеріалах справи міститься
довідка № 100/14 від 12.02.2014 року (а.с.117), де
ТОВ "Еко-Сфера" повідомляє, що виписку з
бухгалтерської документації надати не
можливо у зв'язку з тим, що даний товар
на момент запитування виписки не
надійшов на підприємство.

Суд погоджується із вказаною позицією
позивача з огляду на те, що інформація
щодо балансової вартості товару
формується під час взяття його на облік
підприємства, а не при здійсненні
митного оформлення при ввезенні товару
митну територію, а тому позиція митного
органу є безпідставною.

Разом з тим, митний орган вказує, що під
час митного оформлення була наявна
інформація про раніше визнану митним
органом митну вартість ідентичного
товару за МД № 401090000/2013/026931 за одним і
тим же договором № СТ-14 від 05.12.2013 року
фактурна ціна складала 3 дол США, а
заявлена фактурна ціна за МД №
401090000/2013/002371 від 10.02.2014 року склала 2,2
дол.США/тис. шт.

Так, відповідно до п.2.1 Договору № СТ-14
від 05.12.2013 року, постачальник
зобов'язується поставляти Покупцю, а
Покупець приймати та оплачувати
соломку (далі іменовану «Товар»)
відповідно з доповненнями, додатками,
замовленнями і специфікаціями якості,
які є невід'ємною частиною цього
Договору. Згідно з умовами п.4.1
Договору, ціна на товар визначається в
Протоколі узгодження цін, який є
невід'ємною частиною цього договору.

Судом досліджені надані позивачем
документи, а саме: рахунок-фактура № 7
від 09.12.2013 року, ВМД № 401090000/2013/026931 від
13.12.2013 року, прайс-лист та встановлено,
що товар, який поставлявся на митну
територію складає соломка U-подібна
(помаранчова) (а.с.22-23, 27).

Відповідно до прайс-листа, що
знаходяться у матеріалах справи, ціна
до 6000000 шт за соломку U-подібна
(колорова) становить 3,00 дол. США, тоді як
соломка U-подібна (прозора) становить 2,2
дол.США/тис. шт.

З наведеного вище вбачається, що
соломка U-подібна (помаранчова) має
значно вищу ціну, ніж соломка U-подібна
(прозора), яка ввозилась позивачем.

Таким чином, предметом ВМД №
401090000/2013/026931 від 13.12.2013 року була соломка
U-подібна (помаранчова), а не соломка
U-подібна (прозора) як про це йдеться МД
№ 401090000/2013/002371 від 10.02.2014 року, а тому
підстав для ототожнення товару у
відповідача не було.

Окрім вказаного, під час митного
оформлення в наданих декларантом
додаткових документах відповідачем
виявлено розбіжність, а саме в
прайс-листі виробника товару від 01.12.2013
року вартість соломки U-подібна
(прозора) становить 2,8 дол.США/тис. шт.,
що не відповідала вартості зазначеної
в рахунку-фактурі № 2 від 06.02.2014 року,
яка становила 2,20 дол. США/тис. шт.

Суд вважає доводи відповідача
безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до прайс-листа, що
знаходяться у матеріалах справи, ціна
до 6000000 шт за соломку U-подібна (прозора)
становить 2,80 дол. США, тоді як ціна
більше 6000000 шт соломка U-подібна
(прозора) становить 2,2 дол.США/тис.
шт.(а.с.27).

Водночас, митним органом звертається
увага на те, що соломка U-подібна
(прозора) була доставлена на митний
кордон в кількості 5940,000 тис. шт.,тобто
ціна має становити 2,80 дол. США, а не 2,20
дол. США/тис. шт. як про це зазначає
позивач.

Разом з тим, із аналізу прайс-листа
судом не встановлено чи з однієї
поставки чи з кількох поставок соломки
можуть застосовуватись знижки.

Більше того, як вбачається із
матеріалів справи, а саме листа ТОВ
"Трініті" від 06.03.2014 року ціни зі
знижками застосовуються у разі
збільшення обсягів закупівлі та
беруться в сукупності з іншими
поставками не залежно від виду соломки
(а.с.118).

Крім того, на підтвердження заявлених
відомостей позивачем суду надані
інформація з рахунків підприємства, а
саме оборотно-сальдові відомості,
довідки з банків про відкриті поточні
рахунки, що підтверджують проведення
операцій, платіжні доручення, картки
рахунку, а також експертний висновок
(а.с.79-116, 38).

З огляду на викладене, позивачем було
подано необхідні документи, що
підтверджують митну вартість товару,
проведення розрахунків згідно
договору № СТ-14 від 05.12.2013 року, а ціна
визначена позивачем є обгрунтованою.

Таким, чином, на думку суду, відповідач
не довів правомірності оскаржуваних
рішень щодо відмови у визначенні
митної вартості товару на підставі
першого методу - за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що митний орган неправомірно
відмовив позивачу у визнанні
задекларованої ним митної вартості
товару за основним методом, визначивши
митну вартість за резервним методом,
прийнявши рішення про коригування
митної вартості товару та картку
відмови у митному оформленні (випуску)
товарів, а тому такі підлягають
скасуванню.

Щодо позовної вимоги про стягнення з
Державного бюджету України на користь
позивача суми надмірно сплаченого ПДВ
у розмірі 8130,41 грн., суд констатує
наступне:

Частиною першою статті 301 Митного
кодексу України визначено, що
повернення помилково та/або надміру
сплачених сум митних платежів
здійснюється відповідно до Бюджетного
та Податкового кодексів України.

Згідно з приписами частини третьої
зазначеної статті Митного кодексу
України, помилково та/або надміру
зараховані до державного бюджету суми
митних платежів повертаються з
державного бюджету в порядку,
визначеному центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері фінансів.

Відповідно до приписів частини другої
статті 45 Бюджетного кодексу України,
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, веде бухгалтерський
облік усіх надходжень Державного
бюджету України та за поданням органів,
що контролюють справляння надходжень
бюджету, здійснює повернення коштів,
помилково або надміру зарахованих до
бюджету.

На виконання частини другої статті 45
Бюджетного кодексу України розроблено
Порядок взаємодії територіальних
органів Міністерства доходів і зборів
України, місцевих фінансових органів
та територіальних органів Державної
казначейської служби України у процесі
повернення платникам податків
помилково та/або надміру сплачених сум
грошових зобов'язань, затверджений
Наказом Міністерством доходів і зборів
України від 30.12.2013 року № 882/1188 (далі -
Порядок № 882/1188 який набрав чинності
25.02.2014 року).

Згідно з пунктом 5 вказаного вище
Порядку, повернення помилково та/або
надміру сплачених сум грошових
зобов'язань у випадках, передбачених
законодавством, здійснюється виключно
на підставі заяви платника податку.

Пунктом 7 Порядку № 882/1188 передбачено,
що орган Міндоходів на підставі даних
особових рахунків платників готує
висновок. Орган Міндоходів не пізніше
наступного робочого дня від дати
отримання висновку, погодженого
місцевим фінансовим органом, передає
його згідно з Реєстром висновків за
платежами, належними місцевим
бюджетам, та платежами, які підлягають
розподілу між державним та місцевими
бюджетами, відповідному органу
Казначейства.

На підставі отриманих висновків
відповідний орган Казначейства
здійснює повернення платникам
податків помилково та/або надміру
сплачених сум грошових зобов'язань у
визначеному законодавством порядку
(пункт 10 Порядку № 882/1188).

Норми тотожного змісту містив і чинний
до 25.02.2014 року наказ Державної митної
служби України, Державного
казначейства України від 20 липня 2007
року № 611/147 «Про затвердження Порядку
взаємодії митних органів з органами
Державного казначейства України в
процесі повернення з Державного
бюджету України помилково та/або
надмірно зарахованих до бюджету митних
та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи».

Під час судового розгляду справи
представником позивача не надано суду
доказів подання до митного органу
заяви про повернення з Державного
бюджету України надмірно сплаченого
податку на додану вартість, у зв'язку з
чим суд дійшов висновку, що позивачем
не дотримано визначеного вказаними
вище нормативними актами порядку
повернення надмірно сплачених
платежів.

Аналогічна правова позиція наведена в
постанові Вищого адміністративного
суду України від 22.01.2013 р. у справі
К/9991/1320/12.

Відтак, позовні вимога щодо стягнення з
Державного бюджету України надміру
сплачених обов'язкових платежів не
підлягають задоволенню, оскільки,
приймаючи рішення стягнути суму
надміру сплачених митних платежів,
фактично визначається митна вартість
ввезеного товару, чим підміняється
митний орган.

Вказана позиція визначена Верховним
Судом України від 17.12.2013 року у справі №
21-439а13 про визнання протиправним і
скасування рішення про визначення
митної вартості та стягнення суми
надмірно сплаченого податку на додану
вартість.

Зокрема, колегія суддів Судової палати
в адміністративних справах Верховного
Суду України зазначила, що суди, в разі
встановлення протиправності рішень
митного органу про визначення митної
вартості за тим чи іншим методом, не
вправі підміняти митний орган,
стягуючи з державного бюджету надмірно
сплачену з такої вартості суму податку
на додану вартість, фактично визнаючи
при цьому інший метод обчислення
митної вартості.

Отже, позовні вимоги позивача про
стягнення з Державного бюджету України
надмірно сплаченого податку на додану
вартість задоволенню не підлягають.

Шляхом аналізу зазначених вище норм,
наданих доказів та фактичних обставин
справи, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправними та скасувати
картку відмову в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від
10.02.2014 року за № 401090000/2014/00017 та рішення
про коригування митної вартості
товарів № 401000003/2014/000018/1 від 12.02.2014 р.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Еко-Сфера" () частину сплаченого при
зверненні до суду судового збору в сумі
73 грн. 08 коп. (сімдесят три гривні вісім
копійок).

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Богоніс Михайло
Богданович