Справа № 583/2531/14-а
Суддя: Верес М. Ф.
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№ 583/2531/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 року
м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд
Сумської області в складі:

головуючого судді
Верес М.Ф.

при секретарі
Горлач В.В., Чепура В.С.

з участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Охтирка
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Державної
автомобільної інспекції УМВС України в
Полтавській області, старшого
інспектора ВДАІ з обслуговування
Гадяцького району УМВС України в
Полтавській області Іллющенка Сергія
Миколайовича про скасування постанови
в справі про адміністративне
правопорушення серії ПС1 № 439338 від
23.06.2014 року, суд

Встановив :

02 липня 2014 року до Охтирського
міськрайонного суду звернувся ОСОБА_1 з
адміністративним позовом до
Управління Державної автомобільної
інспекції УМВС України в Полтавській
області, старшого інспектора ВДАІ з
обслуговування Гадяцького району УМВС
України в Полтавській області
Іллющенка Сергія Миколайовича про
скасування постанови в справі про
адміністративне правопорушення серії
ПС1 № 439338 від 23.06.2014 року.

Свої вимоги мотивує тим, що постановою
старшого інспектора ВДАІ з
обслуговування Гадяцького району УМВС
України в Полтавській області
Іллющенко С.М. його притягнуто до
адміністративної відповідальності по
ст. 122 ч. 1 Кодексу України про
адміністративне правопорушення та
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі 255 гривень. З
даною постановою він не згоден так як,
працює водієм на підприємстві
Качанівський ГПЗ ПАТ «Укрнафта» і
23.06.2014 року на вантажному автомобілі
ЗІЛ-431412, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1 їхав у відрядження з
Качанівського ГПЗ до м. Вишгород
Київської області. Близько 13 години 40
хвилин рухався по вул. Лохвицькій у м.
Гадяч Полтавської області. На
регульованому світлофором перехресті,
поблизу будинку № 30 його зупинив
працівник ВДАІ Іллющенко С.М. та вказав,
що він порушив вимоги дорожнього знаку
3.3 Правил дорожнього руху «Рух
вантажних транспортних засобів
заборонено» та вказав на знак, який
знаходився за перехрестям в напрямку
до центра міста. Правил дорожнього руху
він не порушував, оскільки в місті
заїзду на дану вулицю вищевказаного
забороняючого знаку не було.

В судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали повністю,
зазначивши, що з постановою старшого
інспектора ВДАІ Гадяцького РВ УМВС
України в Полтавській області
Іллющенко С.М. про накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення у виді
штрафу в розмірі 255 гривень не згодні,
так як ОСОБА_1 порушення Правил
дорожнього руху не допускав. А тому,
просять суд визнати дії старшого
інспектора ВДАІ Гадяцького РВ УМВС
України в Полтавській області капітана
міліції Іллющенко С.М. протиправними,
постанову серії ПС1 № 439338 від 23.06.2014
року про накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення у виді
штрафу в розмірі 255 гривень скасувати,
стягнути з відповідачів в солідарному
порядку на користь позивача, понесені
ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в
сумі 500 гривень та сплачений судовий
збір в сумі 73,08 гривень.

Відповідач старший інспектор ВДАІ з
обслуговування Гадяцького району УМВС
України в Полтавській області
Іллющенко С.М. до початку судового
засідання надав суду письмову заяву
про розгляд справи у його відсутність
та надав заперечення, зазначивши, що з
позовними вимогами ОСОБА_1 не згоден,
оскільки 23.06.2014 року близько 13 години 20
хвилин він спільно з начальником ВДАІ з
обслуговування Гадяцького району УМВС
України в Полтавській області
Березовським О.В. ніс службу відповідно
до затвердженої дислокації несення
служби поблизу будинку № 30 по вул.
Лохвицькій в м. Гадяч Полтавської
області. Позивач, рухався вантажним
автомобілем ЗІЛ 431412 державний номерний
знак НОМЕР_1 по вул. Лохвицькій в м.
Гадяч Полтавської області в зоні дії
дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних
автомобілів заборонено». Факт
порушення позивачем правил дорожнього
руху України зафіксовано за допомогою
технічного приладу, що має функції
відеозйомки. Після зупинки
вищевказаного транспортного засобу
згідно положень пункту 21-1 ст. 11 Закону
України «Про міліцію» та роз'яснення
позивачу суті скоєного ним
правопорушення, відповідно до вимог
статей 254-256 Кодексу України про
адміністративні правопорушення ним
було складено протокол про
адміністративне правопорушення серії
АА № 464518, другий примірний якого
вручено позивачу. За результатами
розгляду справи ним було винесено
постанову серії ПС1 № 439338 від 23.06.2014
року про накладення на позивача
адміністративного стягнення у виді
штрафу в розмірі 255 грн., яку оголошено
позивачу та вручено копію під підпис.

Представник відповідача Управління
Державної автомобільної інспекції
УМВС України в Полтавській області,
будучи своєчасно увідомленими про день
і час розгляду справи, про що свідчить
рекомендоване увідомлення про
вручення поштового відправлення, в
судове засідання не з'явився, про
причини неявки суду не повідомив.

Суд, проаналізувавши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін, вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
повному задоволенню зі слідуючих
підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб в сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України суд при вирішенні
справи керується принципом законності.

Згідно Ст. 280 Кодексу України про
адміністративне правопорушення - орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати : чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Статтею 251 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
передбачено, що доказами в справі про
адміністративне правопорушення є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Відповідно до положень ст. 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дій чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти позову.

Судом встановлено, що 23 червня 2014 року
старшим інспектором ВДАІ з
обслуговування Гадяцького району УМВС
України в Полтавській області
Іллющенко С.М. відносно позивача ОСОБА_1
винесено постанову серії ПС1 № 439338 по
справі про адміністративне
правопорушення, згідно якої ОСОБА_1
23.06.2014 року близько 13 години 40 хвилин по
вул. Лохвицькій у м. Гадяч Полтавської
області порушив вимоги пункту 3.3 Правил
дорожнього руху України «Рух
вантажних транспортних засобів
заборонено», керував вантажним
автомобілем марки ЗІЛ-431412, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 в зоні дії
знаку 3.3, чим вчинив адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 1 Ст. 122
КУпАП.

По-перше, відеозапис, наданий суду, є
неналежним доказом, так як хто його
склав, коли, де, в скільки годин, на
якому місті ніяких даних немає.

Сам запис неякісний, не видно
характеристик будь-яких дорожніх
знаків. Відеозйомка проведена так, що
видно рух транспорта лише прямо та в
зустрічному напрямку. Чи є це
перехрестя оцінити неможливо. І
взагалі, яка була мета відеозйомки
також не зрозуміло.

Оскільки, сама відеозйомка
переривається десятки разів, а
будь-який коментар посадової особи чи
особи, яка проводила відеозапис
відсутній.

По-друге, викладена в довідці міського
комунального підприємства
«Комунсервіс» щодо розташування
дорожнього знаку 3.3 інформація, не
відповідає фактичним обставинам,
поскільки проведеною якісною
фототаблицею, яку вчинив позивач
ОСОБА_1, видно, що по всьому напрямку
його руху до місця зупинки є відсутнім
встановлення знаку 3.3.

Тим більше, зупинено його за
перехрестям, навіть при наявності
встановлення такого знаку, він би діяв
лише до вказаного перехрестя.

По-третє, в поясненні працівника
міліції вказано, що при складанні
протоколу заяв, клопотань не надійшло,
тоді як ОСОБА_1 прямо вказав у
протоколі, що він не згоден з
протоколом, самого знаку по руху
транспортного засобу не встановлено,
про що він прямо вказав у протоколі і
при цьому працівник міліції не залучив
свідків і не вказав ОСОБА_1, не
переконав його, що такий знак дійсно
встановлено і він діє, адже це справа
була декількох хвилин для правильного
вирішення спору.

Тому, пояснення працівника міліції є
неправдивим.

Суд вважає, що протокол був складений
поспішно, в порушення вимог чинного
законодавства працівниками міліції,
коли була можливість, в присутності
начальника ДАІ, який був поруч, усунути
будь-які протиріччя з цього приводу.

Тому, у протоколі не вказано де саме, на
якому автокілометрі і конкретному
місті був зупинений автомобіль, лише
вказано голослівно вул. Лохвицька, що
не дає ніякої достовірної інформації
суду, де була подія і мало місце
вчинення самого правопорушення, що
свідчить про неналежне виконання
працівниками міліції своїх службових
обов'язків.

Суд вважає, що при винесенні постанови
по справі про адміністративне
правопорушення від 23 червня 2014 року
старшим інспектором ВДАІ з
обслуговування Гадяцького району УМВС
України в Полтавській області
Іллющенко С.М. не повністю були зібрані
та досліджені докази по справі, які б
свідчили про факт вчинення ОСОБА_1
протиправної дії та наявності події
адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що суду не надано належних
доказів вчинення ОСОБА_1
адміністративного правопорушення, суд
вважає, що постанова серії ПС1 № 439338 від
23 червня 2014 року про притягнення ОСОБА_1
до адміністративної відповідальності
по ст. 122 ч. 1 Кодексу України про
адміністративні правопорушення та
накладення адміністративного
стягнення підлягає скасуванню, як
необґрунтована і незаконна.

По справі маються судові
витрати у вигляді судового збору в
розмірі 73, 08 грн. (а.с. 1) та витрати на
правову допомогу в розмірі 500 гривень
(а.с.8), які сплачені позивачем.

Відповідно до ст. 87 КАС України судові
витрати складаються із судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Частиною 1 ст. 94 КАС України
передбачено, якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Відповідно до ст. 2 Закону України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у
цивільних та адміністративних
справах», у разі якщо сторона у
цивільній чи адміністративній справі
звільнена від оплати витрат на правову
допомогу, компенсація таких витрат
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення і яка не є
суб'єктом владних повноважень, у
розмірі, що не перевищує 2,5 відсотка
встановленої законом мінімальної
заробітної плати в місячному розмірі
за годину участі особи, яка надавала
правову допомогу, у судовому засіданні,
під час вчинення окремих процесуальних
дій поза судовим засіданням та під час
ознайомлення з матеріалами справи в
суді, що визначається у відповідному
судовому рішенні.

В суді інтереси позивача згідно
договору про надання правової допомоги
від 02 липня 2014 року (а.с. 9) представляв
адвокат ОСОБА_2, якому позивач сплатив
500 гривень, що підтверджується
відповідною квитанцією (а. с. 8).

Враховуючи характер спірних
правовідносин, ступінь складності
справи та необхідний і фактично
наданий адвокатом обсяг правової
допомоги, виходячи з принципів
розумності, виваженості і
справедливості, часу витраченого на
участь у судовому засіданні, а саме
всього витрачено на участь у судових
засіданнях 1 година 34 хв., суд вважає,
що підлягає відшкодуванню за рахунок
Державного бюджету України розмір
компенсації у сумі 50 гривень 24 коп.,
який є співрозмірним.

За таких обставин є підстави для
стягнення з Державного бюджету України
на користь позивача понесені ним і
документально підтверджені судові
витрати, у вигляді судового збору в
розмірі 73,08 грн. та 50 гривень 24 коп.,
понесених ним витрат на правову
допомогу.

На підставі вищевикладеного та
керуючись Ст. ст. 159-163, 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства, Ст. ст.
251, 256, 280, 283 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, суд -

Постановив :

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити повністю.

Визнати дії старшого інспектора ВДАІ з
обслуговування Гадяцького району УМВС
України в Полтавській області капітана
міліції Іллющенко Сергія Миколайовича
протиправними.

Постанову серії ПС1 № 439338 від 23.06.2014
року по справі про притягнення ОСОБА_1
по Ст. 122 ч. 1 Кодексу України про
адміністративне правопорушення та
накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення у виді
штрафу в розмірі 255 гривень, - визнати
незаконною та скасувати.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 витрати на правову
допомогу в сумі 50 (п'ятдесят) гривень 24
коп. та 73 (сімдесят три) гривні 08 коп.,
сплачених позивачем судових витрат у
вигляді судового збору.

Постанова остаточна і оскарженню не
підлягає.

Суддя :
М.Ф. Верес