Справа № 802/128/14-а
Суддя: Вергелес Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 квітня 2014 р.
Справа № 802/128/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Вергелеса Андрія Валерійовича,

розглянувши у порядку письмового
провадження матеріали справи

за позовом: управління Пенсійного
фонду України у Гайсинському районі

до: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про: стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулось
управління Пенсійного фонду України у
Гайсинському районі (далі - позивач) із
адміністративним позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі -
відповідач) про стягнення
заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач у строк, визначений Законом
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", не сплатив у
повному обсязі суму єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, внаслідок чого
виникла недоїмка в сумі 10970, 78 грн., яка
відповідачем у добровільному порядку
вчасно не погашена, що і стало
підставою для звернення позивачем до
суду.

Представник позивача в судове
засідання не з`явився. Від нього
надійшла заява про розгляд справи без
його участі та підтримання позовних
вимог в повному обсязі (а.с. 36).

Відповідачу судова кореспонденція
направлялась на адресу, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців.
Відповідач в судове засідання не
з'явився, на адресу суду від нього
повернувся конверт з відміткою «за
зазначеною адресою не проживає».

Відповідно до ч. 11 ст. 35 КАС України у
разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення справи, а
особиста участь сторін в судовому
засіданні - не визнана обов'язковою,
суд, у відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС
України, визнав можливим проводити
розгляд справи в порядку письмового
провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, суд
під час судового розгляду
адміністративної справи здійснює
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу. У разі неявки у
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, чи якщо відповідно до
положень кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Таким чином, суд вважає за можливе
провести розгляд справи в порядку
письмового провадження, без фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані докази, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 є платником
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

Управління Пенсійного фонду України в
Гайсинському районі нарахувало
доплату до мінімального страхового
внеску за 2011 рік на суму 4010, 30 грн., за 2012
р. на суму 4572, 42 грн., за 1 квартал 2013 р. на
суму 1194, 03 грн. та за 2 квартал 2013 р. - 1194, 03
грн. Заборгованість за ФОП ОСОБА_1
складає 10970, 78 грн.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначає Закон
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".

Пунктом 4 частини 1 статті 4 вказаного
Закону передбачено, що платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Згідно з п. 1, п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", платник
єдиного внеску зобов'язаний своєчасно
та в повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок; подавати звітність до
територіального органу Пенсійного
фонду у строки, в порядку та за формою,
встановленими Пенсійним фондом за
погодженням з відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади у
галузі статистики.

Відповідно до п. 3.2 розділу ІІІ Порядку
формування та подання
страхувальниками звіту щодо сум
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 08.10.2010 року №22-2 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 01.11.2010 року за
№1014/183-18309, ФО-підприємці, у тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, формують та подають до
органів Пенсійного фонду звіт самі за
себе один раз на рік до 10 лютого
року, наступного за звітним періодом.
Звітним періодом є календарний рік.

Частиною 8 ст. 9 Закону України "Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" та п. 4.3.6
Інструкції про порядок нарахування і
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України від 27.09.2010 року №21-5 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 27.10.2010 року за №994/18289,
передбачено, що платники єдиного
внеску, зазначені у пункті 4 частини
першої статті 4 цього Закону,
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за календарний рік, до 10
лютого наступного року. Базовим
звітним періодом у даному випадку є
календарний рік.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", для платників,
зазначених у пункті 4 частини першої
статті 4 цього Закону, які обрали
спрощену систему оподаткування, єдиний
внесок нараховується на суми, що
визначаються такими платниками
самостійно для себе та членів сім'ї, які
беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, але не
більше максимальної величини бази
нарахування єдиного внеску,
встановленої цим Законом. При цьому
сума єдиного внеску не може бути меншою
за розмір мінімального страхового
внеску за кожну особу.

Мінімальний страховий внесок - сума
єдиного внеску, що визначається
розрахунково як добуток мінімального
розміру заробітної плати на розмір
внеску, встановлений законом на місяць,
за який нараховується заробітна плата
(дохід), та підлягає сплаті щомісяця (п. 5
ч.1 ст. 1 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування").

Відповідно до п.п. б п. 2.2 Порядку
ведення органами Пенсійного фонду
України обліку надходження сум
платежів затвердженого постановою
правління ПФУ від 27.09.2010 р. за №21-2 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 27 жовтня 2010 р. за N 988/18283,
документами, на підставі яких
здійснюється облік сум нарахованих
платежів шляхом занесення інформації
про суми, що підлягають сплаті
платниками, до карток особових
рахунків платників, є розраховані
відповідним органом Пенсійного фонду:
вимога про сплату недоїмки; рішення
органу Пенсійного фонду про
застосування штрафів та пені; рішення
про скасування або зміну раніше
прийнятого рішення про нарахування
сум штрафів та пені або вимоги про
сплату недоїмки внаслідок їх
оскарження до органів Пенсійного
фонду у встановленому порядку;
розрахунки фактичних витрат на виплату
та доставку пільгових пенсій;
повідомлення про суму витрат на
фінансування різниці між сумою
пенсії, призначеної відповідно до
Закону України "Про наукову і
науково-технічну діяльність" ( 1977-12 ),
і сумою пенсії, обчисленою відповідно
до інших законодавчих актів.

Управління ПФУ в Гайсинському районі
самостійно здійснило розрахунок про
нараховані суми єдиного внеску із
занесенням такої інформації до картки
особового рахунку платника, про що
складено повідомлення -розрахунок за
2011 рік на суму 4010, 30 грн., за 2012 р. на суму
4572, 42 грн., за 1 квартал 2013 р. на суму 1194, 03
грн. та за 2 квартал 2013 р. - 1194, 03 грн.

Всупереч вищенаведеним вимогам
чинного законодавства, відповідач не
сплатив суми єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в повному
обсязі, внаслідок чого виникла
заборгованість в розмірі 10970, 78 грн., що
підтверджується
повідомленнями-розрахунками, карткою
особового рахунку відповідача (а.с. 6-8,
11, 13).

Частиною 4 ст. 25 вказаного Закону
передбачено надсилання вимоги про
сплату боргу. Вимога №Ф 173У від 05.07.2013 р.
про сплату боргу у сумі 9776, 75 грн.
надсилалась відповідачу та отримана
ним. Однак боржник протягом 10 робочих
днів з дня отримання вимоги не сплатив
зазначену у вимозі суму боргу.

Вимога №Ф 260У від 06.08.2013 р. надсилалась
відповідачу, однак від нього
повернувся конверт з відміткою «за
зазначеною адресою не проживає».

Відповідно до пп. 6.4 п. 6 Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, вимога
вважається надісланою (врученою)
фізичній особі, якщо її вручено
особисто такій фізичній особі або її
законному представникові чи надіслано
листом на її адресу за місцем
проживання або останнього відомого її
місця перебування (проживання) з
повідомленням про вручення за порядком
оформлення зазначених поштових
відправлень, установлених Кабінетом
Міністрів України.

Якщо платник на день надсилання йому
органом Пенсійного фонду вимоги не
повідомив в установленому порядку про
зміну місцезнаходження (місця
проживання), вимога вважається
належним чином врученою навіть у разі
її повернення як такої, що не знайшла
адресата.

У разі коли неможливо вручити платнику
єдиного внеску вимогу поштою в зв'язку
з відсутністю його за
місцезнаходженням (відсутністю
службових осіб платника єдиного внеску
за його місцезнаходженням), відмовою
службових осіб платника єдиного внеску
прийняти вимогу, вимога вважається
врученою платнику єдиного внеску у
день, зазначений поштовою службою в
повідомленні про вручення із
зазначенням причин невручення.

Таким чином вказана вимога про сплату
боргу №Ф 260Увід 06.08.2013р. вважається
отримана платником. Однак боржник
протягом 10 робочих днів з дня отримання
вимоги не сплатив зазначену у вимозі
суму боргу.

На час розгляду справи відповідач не
надав суду доказів погашення
заборгованості перед позивачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Статтями 11, 71 КАС України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, оцінивши
надані позивачем докази, суд дійшов
висновку, що вимоги позивача
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи та наявним матеріалам, у зв'язку
з чим позов підлягає задоволенню
відповідно до чинного законодавства та
у межах заявлених вимог.

Що стосується розподілу судових
витрат, то згідно з ч. 4 ст. 94 КАС України
у справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ (ДРФО)
НОМЕР_1) на користь управління
Пенсійного фонду України у
Гайсинському районі на рах. 0204,
банк отримувач ГУ ДКСУ у Вінницькій
області, МФО 802015, код отримувача 20104575
заборгованість в сумі 10970, 78 грн. (десять
тисяч дев'ятсот сімдесят грн. 78 коп.).

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Вергелес Андрій
Валерійович