Справа № 808/5628/13-а
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2014-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року 14:30Справа №
808/5628/13-а м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі судді Бойченко Ю.П., за
участю секретаря судового засідання
Заболотньої Н.Ю.

позивача: ОСОБА_2

та представників

відповідача: Касич-Пилипенко
Марії Сергіївни та Бондаренко Таїсії
Ігорівни

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Судді Веселівського
районного суду Запорізької області
ОСОБА_2

до Територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Запорізькій
області

про визнання дій
незаконними та зобов'язання вчинити
певні дії,

ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

Суддя Веселівського районного суду
Запорізької області ОСОБА_2 (далі -
позивач або суддя ОСОБА_2) звернулась до
Запорізького окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Територіального управління
Державної судової адміністрації
України в Запорізькій області (далі -
відповідач або ТУ ДСА в Запорізькій
області) в якій просить суд (відповідно
до уточненого адміністративного
позову який надійшов до суду 26.06.2014 за
вх.№25122):

1. Визнати незаконною відмову
начальника ТУ ДСА в Запорізькій
області ОСОБА_1 зробити перерахунок
заробітної плати судді ОСОБА_2 з 27.10.2011
року з урахуванням наявності стажу на
посаді судді більше 15 років та права на
підвищення щомісячної надбавки за
вислугу років з 27.10.2011 року у розмірі 25
відсотків від посадового окладу з
урахуванням доплати за
кваліфікаційний клас, а з 01.01.2012 року - 40
відсотків посадового окладу.

2. Зобов'язати ТУ ДСА в Запорізькій
області зарахувати до стажу державної
служби і відповідно до стажу роботи на
посаді судді періодів роботи судді
ОСОБА_2:

- з 01.08.1991 р. по 28.02.1992 р. - на посаді
стажиста народного судді
Мелітопольського міського народного
суду Запорізької області, що становить
00 років 06 місяців 28 днів;

- з 02.03.1992 p. по 05.04.1993 р. - на посаді
юрисконсульта І категорії виконкому
Мелітопольського міської ради
народних депутатів Запорізької
області, що становить 01 рік 01 місяць 04
дні;

- з 26.04.1993 р. по 16.08.1994 Р- - на посаді
спеціаліста І категорії: консультанта
по питанням правової роботи
Пологівської районної ради народних
депутатів, що становить 01 рік 03 місяця 21
день;

- з 17.08.1994 р. по 22.06.1995 р. - на посаді
консультанта по правовій роботі
юридичного відділу
райвиконкому-головним спеціалістом з
правової роботи виконкому
Пологівської районної ради народних
депутатів, що становить 00 років 10
місяців 07 днів;

- з 18.09.1996 р. по 25.07.1997 р. - на посаді
головного юриста Державної податкової
інспекції по Мелітопольському району
Запорізької області та міжрайонної
Мелітопольсько - Веселівської
державної податкової адміністрації, що
становить 00 років 10 місяців 08 днів, а
всього стаж державної служби становить
- 04 роки 08 місяців 08 днів.

3. Зобов'язати ТУ ДСА в Запорізькій
області встановити судді ОСОБА_2
щомісячну надбавку за вислугу років: з
27.10.2011 року - у розмірі 25 відсотків від
посадового окладу з урахуванням
доплати за кваліфікаційний клас, та з
01.01.2012 року - 40 відсотків посадового
окладу.

4. Зобов'язати ТУ ДСА в Запорізькій
області здійснити перерахунок
заробітної плати та виплату судді
ОСОБА_2 недоотриманої заробітної плати
з врахуванням щомісячної надбавки за
вислугу років: з 27.10.2011 року - у розмірі 25
відсотків від посадового окладу з
урахуванням доплати за
кваліфікаційний клас, та з 01.01.2012 року -
40 відсотків посадового окладу.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
в супереч вимогам законодавства
начальником відповідача було
відмовлено у зарахуванні до стажу
державної служби робота на посаді
стажиста народного судді
Мелітопольського міського народного
суду Запорізької області. Зазначає, що
фінансування заробітної плати
стажиста Мелітопольського міського
народного суду Запорізької області
здійснювалось за рахунок коштів
державного бюджету як спеціаліста
управління юстиції, оскільки за штатом
вказана посада в апараті міськсуду
була відсутня. Згідно з наказами по
управлінню юстиції Запорізького
облвиконкому №1/31 (§) від 24.07.1991 р. та №1/16
(§) від 28.02.1992 р. з 01 серпня 1991 року по 28
лютого 1992 року позивач перебувала на
посаді стажиста народного судді
Мелітопольського міського народного
суду Запорізької області у штаті
управління юстиції Запорізького
облвиконкому як спеціаліст управління.
Вважає, що період її роботи на посаді
стажиста народного судді
Мелітопольського міського народного
суду Запорізької області, що складає 00
р. 06 міс. 28 дн. підлягає зарахуванню до
стажу державної служби і відповідно до
стажу роботи на посаді судді.

Ухвалою суду від 22 липня 2013 року
відкрито провадження у справі,
закінчено підготовче провадження,
справа призначена до судового розгляду
на 06 серпня 2013 року.

Провадження у справі неодноразово
зупинялось та розгляд справи
відкладався.

В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги в повному
обсязі, надала пояснення аналогічні
викладеним в позовній заяві.

Представники відповідача проти
заявлених вимог заперечили в повному
обсязі з підстав викладених в
письмових запереченнях та додаткових
поясненнях, зокрема зазначивши, що
періоди роботи на посаді стажиста
народного судді можуть бути зараховані
до стажу державної служби за умови якщо
ця посада відносилась до посад
керівних працівників і спеціалістів та
була передбачена штатним розписом
апарату народного суду. Отже,
оскаржувана відмова начальника
відповідача у зарахуванні до стажу
державної служби позивача роботи на
посаді стажиста Мелітопольського
міського народного суду Запорізької
області була вчинена правомірно із
дотриманням вимог законодавства, а
тому вимоги є необґрунтованими та
такими, що не підтягають задоволенню.

У судовому засіданні 17.07.2014 проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Суд, розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
позивача та представників відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті,

ВСТАНОВИВ:

Згідно записів трудової книжки та
особової справи позивача (завірені
копії яких долучені до матеріалів
справи) з 03.05.1984 по 05.07.1984 позивач була
учнем штампувальника Мелітопольського
моторного заводу;

з 04.09.1984 по 24.12.1984 працювала на посаді
штампувальника 1 розряду
Мелітопольського моторного заводу;

з 01.09.1984 по 01.07.1985 навчалась в
Мелітопольському автомоторному
технікумі;

з 24.07.1985 по 28.08.1987 працювала на посаді
інженера-технолога Мелітопольському
автомоторному технікумі;

з 01.09.1987 по 30.06.1991 навчалась у
Харківському юридичному інституті ім.
Ф.Е. Дзержинського.

У 1991 році ОСОБА_2 закінчила Українську
юридичну академію ім. Ф.Е.
Дзержинського за спеціальністю -
Правознавство, кваліфікація - Юрист.

Згідно з наказом по управлінню юстиції
Запорізького облвиконкому №1/31 (§2) від
24.07.1991 р. позивач була призначена на
посаду стажиста народного судці
Мелітопольського міського народного
суду Запорізької області з 01.08.1991.

На посаді стажиста народного судці
Мелітопольського міського народного
суду Запорізької області позивач
працювала з 01.08.1991 по 28.02.1992.

з 02.03.1992 по 05.04.1993 працювала на посаді
юрисконсульта І категорії виконкому
Мелітопольської міської ради народних
депутатів Запорізької області;

з 26.04.1993 по 16.08.1994 працювала на посаді
спеціаліста І категорії: консультанта
по питанням правової роботи
Пологівської районної ради народних
депутатів;

з 17.08.1994 по 22.06.1995 працювала на посаді
консультанта по правовій роботі
юридичного відділу
райвиконкому-головним спеціалістом з
правової роботи виконкому
Пологівської районної ради народних
депутатів;

з 23.06.1995 по 22.09.1995 працювала на посаді
юрисконсульта І категорії відділення
банку «Україна» у м.Пологи;

з 18.09.1996 по 25.07.1997 працювала на посаді
головного юриста державної податкової
інспекції по Мелітопольському району
Запорізької області (з листопада 1996
року - державна податкова
адміністрація Мелітопольського
району, з грудня 1996 року - міжрайонна
Мелітопольсько-Веселівської державна
податкова адміністрація);

з 28.07.1997 по 30.06.1998 працювала на посаді
юрисконсульта ОП «Мелітопольський
елеватор»;

з 24.09.1998 по 04.07.2001 працювала на посаді
провідного юрисконсульта ГРП
«АвтоЗАЗ-Мотор», ЗАТ «АвтоЗАЗ-ДЕУ»;

Указом Президента України від 15.06.2001 за
№1438/2001 ОСОБА_2 призначена на посаду
судді Веселівського райсуду
Запорізької області.

05.07.2001 позивач прийняла присягу судді.

з 05.07.2001 і по теперішній час ОСОБА_2
працює на посаді судді Веселівського
районного суду Запорізької області.

Вищезазначені обставини
підтверджуються документами по справі
та не заперечуються сторонами.

Як свідчать матеріали справи, на момент
введення у штат Веселівського
районного суду Запорізької області
судді ОСОБА_2 наказом по управлінню
юстиції в Запорізькій області від
25.06.2001 № 1/72 встановлено надбавку за
вислугу років у розмірі 10%. Відповідно
до ч. 4 ст. 44 Закону України «Про статус
суддів» така надбавка встановлюється
за стаж роботи понад 3 роки.

Наказом по управлінню юстиції в
Запорізькій області від 04.12.2002 року №
2/189 судді Веселівського районного суду
Запорізької області ОСОБА_2 з 01.05.2002
року встановлено надбавку за вислугу
років у розмірі 15%, тобто за стаж роботи
понад 5 років. Станом на 01.05.2002 року стаж
роботи ОСОБА_2, який давав право на
встановлення надбавки за вислугу
років, становив 04 роки 11 місяців 06 днів
(без урахування стажу роботи на посаді
стажиста судді Мелітопольського
міського суду Запорізької області) або
05 років 06 місяців 03 дні (з урахуванням
стажу роботи на посаді стажиста судді
Мелітопольського міського суду
Запорізької області). Відповідний
розрахунок наданий відповідачем.

Наказом територіального управління
ДСА України в Запорізькій області від
07.05.2008 № 47-ос судді Веселівського
районного суду Запорізької області
ОСОБА_2 з 29 травня 2008 року встановлено
надбавку за вислугу років у розмірі 20%
за стаж роботи понад 10 років. У
подальшому, у зв'язку з набранням
чинності статтею 129 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» наказом
від 03.01.2012 № 27-ос з 01 січня 2012 року
надбавку за стаж роботи понад 10 років
встановлено у розмірі 30% посадового
окладу.

Відповідно до наданих документів та
пояснень представників відповідача,
під час видання зазначеного наказу до
стажу роботи, що дає право на
встановлення надбавки за вислугу
років, враховано наступні періоди
роботи:

- з 02.03.1992 по 05.04.1993 року
(юрисконсульт І категорії виконкому
Мелітопольської міської ради народних
депутатів Запорізької області);

- з 26.04.1994 по 22.06.1995 року - на посадах
спеціаліста І категорії (з моменту
присвоєння рангу державного службовця)
Пологівської районної ради народних
депутатів, консультанта з правової
роботи юридичного відділу - головного
спеціаліста з правової роботи
райвиконкому Пологівської районної
ради народних депутатів;

- з 18.09.1996 по 25.07.1997 року - на посаді
головного юриста державної податкової
інспекції по Мелітопольському -району
Запорізької області (з листопада 1996
року - державна податкова
адміністрація Мелітопольського
району, з грудня 1996 року - міжрайонна
Мелітопольсько-Веселівської державна
податкова адміністрація);

- з 05.07.2001 року по 29.05.2008 року - стаж
роботи на посаді судді Веселівського
районного суду Запорізької області.

Згідно з розрахунком стажу роботи, до
якого були включені вищевказані
періоди роботи, право на встановлення
надбавки у розмірі 40% за стаж роботи
понад 15 року суддя ОСОБА_2 набувала з
26.05.2013 року.

В лютому 2013 року суддя ОСОБА_2
звернулася до ТУ ДСА України в
Запорізькій області з письмовою
заявою, в якій посилаючись на те, що
згідно діючого законодавства та
роз'яснень періоди її роботи: з 01.08.1991 р.
по 28.02.1992 р. на посаді стажиста
народного судді Мелітопольського
міського народного суду Запорізької
області; з 02.03.1992 р. по 05.04.1993 р. - на
посаді юрисконсульта І категорії
виконкому Мелітопольського міської
ради народних депутатів Запорізької
області; з 26.04.1993 р. по 16.08.1994 р. - на
посаді спеціаліста І категорії:
консультанта по питанням правової
роботи Пологівської районної ради
народних депутатів; з 17.08.1994 р. по 22.06.1995
р. - на посаді консультанта по правовій
роботі юридичного відділу
райвиконкому-головним спеціалістом з
правової роботи виконкому
Пологівської районної ради народних
депутатів; з 18.09.1996 р. по 25.07.1997 р. - на
посаді головного юриста Державної
податкової інспекції по
Мелітопольському району Запорізької
області та міжрайонної Мелітопольсько
- Веселівської державної податкової
адміністрації, підлягають зарахуванню
до стажу державної служби і відповідно
до стажу роботи на посаді судді, що дає
право на одержання надбавки за вислугу
років, просила зробити перерахунок її
заробітної плати з 27.10.2011 року з
урахуванням наявності стажу на посаді
судді більше 15 років та права на
підвищення щомісячної надбавки за
вислугу років з 27.10.2011 року у розмірі 25
відсотків від посадового окладу з
урахуванням доплати за
кваліфікаційний клас, а з 01.01.2012 року - 40
відсотків посадового окладу, про
прийняте рішення повідомити її
письмово.

Листом за підписом начальника ТУ ДСА
України в Запорізькій області ОСОБА_1
від 15.02.2013 року №08-05/298 позивача було
повідомлено про періоди її роботи на
яких посадах були зараховані до стажу
роботи на державній службі та
зазначено, що право на встановлення
надбавки за стаж роботи понад 15 років
суддя ОСОБА_2 набуває лише з 26.05.2013 року.
Повідомлено також, що стосовно
зарахування до стажу державної служби
періодів роботи на посаді стажиста
народного судді та на посаді
спеціаліста І категорії Пологівської
районної ради народних депутатів
направлено відповідні запити до
Головного управління юстиції у
Запорізькій області та до Управління
державної служби Головного управління
державної служби України в Запорізькій
області. Рішення про обчислення стажу
та перерахування заробітної плати буде
прийнято після отримання відповідей
від Головного управління юстиції у
Запорізькій області та Управління
державної служби Головного управління
державної служби України в Запорізькій
області.

08.05.2014 р. позивач знову звернулась з
аналогічною заявою до ТУ ДСА України в
Запорізькій області.

Листом начальника ТУ ДСА України в
Запорізькій області ОСОБА_1 від 07.05.2013 р.
№08-05/658 позивача було повідомлено, що
підстави для зарахування до стажу
роботи, що дає їй право на виплату
доплати за вислугу років, часу роботи
на посаді стажиста судді
Мелітопольського міського народного
суду Запорізької області - відсутні.
Щодо можливості зарахування до стажу
роботи, що дає позивачу право на
виплату доплати за вислугу років, часу
роботи на посаді спеціаліста І
категорії: консультанта з питань
правової роботи Пологівської районної
ради народних депутатів ТУ ДСА України
в Запорізькій області отримано
відповідні роз'яснення, у зв'язку з чим
наказом від 29.04.2013 р. №36-ос змінено
розмір належної судді ОСОБА_2 доплати
за вислугу років та у травні поточного
року буде здійснено перерахунок її
заробітної плати за січень-квітень 2013
року у зв'язку з тим, що видатки на
оплату праці здійснюються виключно в
межах кошторисних призначень,
затверджених на відповідний рік.

Наказом начальника ТУ ДСА України в
Запорізькій області ОСОБА_1 від 29.04.2013 р.
№36-ос «Про зміну розміру щомісячної
доплати за вислугу років ОСОБА_2»
встановлено судді Веселівського
районного суду Запорізької області
ОСОБА_2 з 01 січня 2013 року щомісячну
доплату за вислугу років в розмірі 40%
посадового окладу, як такій, стаж
роботи якої становить більше 15 років.
Та наказано Відділу планово-фінансової
діяльності, бухгалтерського обліку та
звітності здійснити перерахунок
заробітної плати судді ОСОБА_2 за
січень - квітень 2013 року та проводити
ОСОБА_2 виплату щомісячної доплати за
вислугу років у розмірі 40% посадового
окладу.

Таким чином до стажу роботи, що дає
право судді ОСОБА_2 на виплату доплати
за вислугу років були включені
наступні періоди:

- з 02.03.1992 по 05.04.1993 року
(юрисконсульт І категорії виконкому
Мелітопольської міської ради) - 01 рік 01
місяць 04 дні;

- з 26.04.1993 по 22.06.1995 року (спеціаліст
І категорії Пологівської районної ради
народних депутатів, консультант з
правової роботи юридичного відділу -
головного спеціаліста з правової
роботи райвиконкому районної ради) - 02
роки 01 місяць 27 днів;

- з 18.09.1996 по 25.07.1997 року - (головний
юрист державної податкової інспекції
по Мелітопольському району
Запорізької області (з листопада 1996
року - державна податкова
адміністрація Мелітопольського
району, з грудня 1996 року - міжрайонна
Мелітопольсько-Веселівська державна
податкова адміністрації) - 00 років 10
місяців 08 днів;

- з 05.07.2001 року - стаж роботи на
посаді судді Веселівського районного
суду Запорізької області.
(Вищезазначений розрахунок стажу з
відповідними поясненнями надано суду
представниками відповідача).

Не погодившись з рішенням відповідача
позивач звернулась з даним позовом до
суду.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2
КАС України, відповідно до яких, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії): безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Обчислення стажу державної служби
здійснюється відповідно до Закону
України «Про державну службу» від
16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723), Порядку
обчислення стажу державної служби,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 03.05.1994 р. №283 (далі
- Порядок), та додатку до нього.

Згідно до ст.ст. 1, 2 Закону № 3723 державна
служба в Україні - це професійна
діяльність осіб, які займають посади в
державних органах та їх апараті щодо
практичного виконання завдань і
функцій держави та одержують заробітну
плату за рахунок державних коштів. Ці
особи є державними службовцями і мають
відповідні службові повноваження.

Посада - це визначена структурою і
штатним розписом первинна структурна
одиниця державного органу та його
апарату, на яку покладено встановлене
нормативними актами коло службових
повноважень.

Відповідно до п.2 Порядку, до стажу
державної служби зараховується робота
на посадах керівних працівників і
спеціалістів в апараті органів судів, а
також в державних органах колишніх
УРСР та інших республік, а також
колишнього СРСР згідно з додатком,
зокрема, у виконавчих комітетах
місцевих Рад депутатів трудящих, Рад
народних депутатів, їх управліннях,
самостійних відділах, інших
структурних підрозділах.

Відповідно до ст.67 Закону УРСР «Про
судоустрій» від 05.06.1981р. № 2022-Х
структура і штатна чисельність апарату
районного (міського) народного суду
затверджувалися начальником відділу
юстиції виконавчого комітету обласної,
Київської міської Ради народних
депутатів у межах штатної чисельності
і фонду заробітної плати, встановлених
Міністром юстиції Української PCP.

Тобто, організаційне керівництво (в
тому числі і питання кадрового
забезпечення) районними (міськими)
народними судами у період 1991-1992 pp.
здійснювалося відповідними відділами
юстиції виконавчого комітету
відповідних обласних Рад.

Управління юстиції Запорізького
облвиконкому входило по
підпорядкованості до виконавчого
комітету Запорізької обласної ради
народних депутатів.

Фінансування заробітної плати
стажиста народного судді міського
народного суду здійснювалось за
рахунок коштів державного бюджету як
спеціаліста управління юстиції,
оскільки за штатом вказана посада в
апараті Мелітопольського міського
народного суду була відсутня.

Згідно з наказами по управлінню
юстиції Запорізького облвиконкому №1/31
(§) від 24.07.1991 р. та №1/16 (§) від 28.02.1992 р. з 01
серпня 1991 року по 28 лютого 1992 року
позивач перебувала на посаді стажиста
народного судді Мелітопольського
міського народного суду Запорізької
області у штаті управління юстиції
Запорізького облвиконкому як
спеціаліст управління.

Зазначені обставини підтверджуються
відповідними записами в трудовій
книжці позивача.

Відповідно до статті 62 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ
від 05.11.1991 р. основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка, а в разі відсутності її чи
відповідних записів у ній наявність
трудового стажу підтверджується в
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету
Міністрів України №637 від 12.08.1993 року
«Про затвердження Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній» також
передбачено, що основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка.

Згідно з пунктом 1.1 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, затвердженої наказом
Міністерства праці України,
Міністерства соціального захисту
населення України №58 від 29 липня 1993
року (з наступними змінами) та
зареєстрованої у Міністерстві юстиції
України 17 серпня 1993 року за №110, трудова
книжка є основним документом про
трудову діяльність працівника.

Згідно з пунктом 2.13 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок на
підприємствах, в установах і
організаціях, затвердженої постановою
Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 р. №162
(в редакції постанови Держкомпраці
СРСР від 02 серпня 1985 року №252 із
змінами, внесеними постановою
Державного комітету СРСР по праці і
соціальних питань від 19 жовтня 1990 року
№412 відомості про роботу заносяться в
наступному порядку: у графі з розділу
«Відомості про роботу» у вигляді
заголовка пишеться повне найменування
підприємства. Під цим заголовком у
графі 1 ставиться порядковий номер
запису, що вноситься, у графі 2
зазначається дата прийняття на роботу.
У графі 3 пишеться: «Прийнятий або
призначений до такого-то цеху, відділу,
підрозділу, на дільницю, виробництво»
із зазначенням їх конкретного
найменування, а також найменування
роботи, професії або посади і
присвоєного розряду. Записи про
найменування роботи, професії або
посади, на яку прийнятий працівник,
виконуються, зокрема, для службовців - у
відповідності з найменуваннями посад,
зазначених у Єдиній номенклатурі посад
службовців або у відповідності зі
штатним розкладом.

Згідно з пунктом 2.15 Інструкції
студентам, учням, аспірантам і
клінічним ординаторам, які мають
трудові книжки, навчальний заклад
(наукова установа) вносить записи про
час навчання на денних відділеннях (у
тому числі підготовчих) вищих і
середніх спеціальних навчальних
закладів, в партійних школах і школах
профруху. Підставою для таких записів є
накази навчального закладу (наукової
установи про зарахування на навчання
та про відрахування з числа студентів,
учнів, аспірантів, клінічних
ординаторів.

На підставі вищенаведеного та згідно
записів трудової книжки судді ОСОБА_2 з
01 вересня 1987 року по 30 червня 1991 року
вона навчалася з відривом від
виробництва в Українській юридичній
академії Ф.Е. Дзержинського, після
закінчення якої в період з 01.08.1991 р. по
28.02.1992 р. позивач працювала в Управлінні
юстиції Запорізького облвиконкому на
посаді стажиста народного судді
Мелітопольського міського народного
суду Запорізької області і записи про
найменування посади, на якій вона
працювала, виконані у відповідності зі
штатним розкладом та на підставі
наказів по управлінню юстиції
Запорізького облвиконкому №1/31 (§) від
24.07.1991 р. та №1/16 (§) від 28.02.1992 р. з 01
серпня 1991 року по 28 лютого 1992 року,
згідно яких позивач перебувала на
посаді стажиста у штаті управління
юстиції Запорізького облвиконкому як
спеціаліст управління.

Після закінчення Української
юридичної академії Ф.Е. Дзержинського
позивач здобула спеціальність
правознавство і кваліфікацію юрист і
була направлена на роботу до
управління юстиції Запорізького
облвиконкому у відповідності з
набутими спеціальністю і
кваліфікацією як молодий спеціаліст в
порядку персонального розподілу
випускників академії згідно діючого на
той час Положення про розподіл і
використання в народному господарстві
випускників вищих і середніх
спеціальних навчальних закладів,
затвердженого Гособразованием СРСР,
Держпланом СРСР, Госкомтрудом СРСР,
Мінфіном СРСР, Мін'юстом СРСР за
погодженням з ВЦРПС 22.08.1988 р. №286.

Відповідно до зазначеного Положення
(пункт 2) надання роботи випускникам
вищих і середніх спеціальних
навчальних закладів у плановому
порядку було на той час однією з
гарантій забезпечення права громадян
СРСР на працю, закріпленого
Конституцією СРСР, а робота випускника
у відповідності з напрямком була його
громадянським обов'язком.

Згідно з пунктом 27 зазначеного
Положення посади за штатним розписом,
на які в поточному році повинні бути
прийняті за направленням комісії з
персонального розподілу випускників
вищих і середніх спеціальних
навчальних закладів, не підлягають
заміщенню іншими працівниками. Тобто,
за змістом цього Положення випускники
ВУЗів в порядку персонального
розподілу випускників направлялися на
роботу лише на посади та штатним
розписом.

При цьому, у посвідченні про
направлення на роботу конкретно
зазначалося найменування міністерства
(відомства), підприємства (установи або
організації), у розпорядження яких
спрямовується випускник, його
прізвище, ім'я та по батькові,
найменування навчального закладу, рік
його закінчення, спеціальність, посада,
розмір заробітної плати, вид наданої
житлової площі (кімната, квартира) і
термін прибуття на роботу (пункт 25
Положення).

Згідно з пунктом і діючого на той час
Положення про стажування молодих
спеціалістів, які закінчили вищі
навчальні заклади, затвердженого
Державним комітетом Ради Міністрів
СРСР з питань праці та заробітної плати
18 червня 1973 p. N 104-АВ, Всесоюзною
Центральною Радою Професійних Спілок 21
червня 1973 року, Міністерством вищої і
середньої спеціальної освіти СРСР 25
червня 1973 p. N 555, молоді спеціалісти, які
закінчили вищі навчальні заклади,
проходять за місцем розподілу на
підприємствах, в організаціях і
установах стажування строком до одного
року, протягом якого виконують
посадові обов'язки і отримують
заробітну плату згідно зі штатним
розкладом.

Питання проходження стажування
випускниками вищих навчальних
закладів в період 1991-1992рр.
регулювалися такими законодавчими
актами колишнього Союзу PCP та УРСР, як:
Постанова ЦК КПРС, Ради міністрів СРСР
від 18.07.1972р. №535 «Про заходи щодо
подальшого удосконалення вищої освіти
в країні», Положенням про стажування
молодих спеціалістів, які закінчили
вищі учбові заклади, затвердженим
Державним комітетом Ради Міністрів
СРСР з питань праці і заробітної плати,
Всесоюзною Центральною Радою
Професіональних Союзів, Міністерством
Вищої та середньої освіти СРСР від
25.06.1973р.

Так, в 4.2 п.10 зазначеної вище Постанови
№535 від 18.07.1972 р. було визначено, що
випускники вищих навчальних закладів
для набуття необхідних практичних
навичок проходять за місцем
розподілення на підприємствах і
установах стажування строком до одного
року, під час якого виконують посадові
обов'язки і отримують заробітну платню
відповідно штатного розкладу. Загальне
керівництво стажуванням покладається
на галузеві міністерства і відомства ,
в веденні яких перебувають ці
підприємства, організації та установи.

П.1 Положення про стажування молодих
спеціалістів, які закінчили вищі
учбові заклади, затвердженого
Державним комітетом Ради Міністрів
СРСР з питань праці і заробітної плати
Всесоюзною Центральною Радою
Професіональних Союзів, Міністерством
Вищої та середньої освіти СРСР від
25.06.1973р. також передбачалось, що молоді
спеціалісти, які закінчили вищи
навчальні заклади, проходять за місцем
розподілення на підприємствах, в
організаціях і установах стажування
строком до одного року, під час якого
виконують посадові обов'язки і
отримують заробітну плату згідно
штатного розкладу.

В п.5 цього Положення передбачалось, що
час стажування зараховується в
трирічний строк роботи молодого
спеціаліста за місцем розподілу. П.15
Положення - під час стажування молодий
спеціаліст: користується всіма правами
і пільгами, встановленими для
працівників цього підприємства
(організації, закладу) які обіймають
аналогічну посаду; несе обов'язки,
покладені на нього трудовим договором
і правилами внутрішнього трудового
розпорядку; виконує функціональні
обов'язки щодо займаної посади,
визначеними відповідними інструкціями
і положеннями, з урахуванням
індивідуального плану.

Як вже зазначалося вище, відповідно до
п.2 Порядку обчислення стажу державної
служби, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 03.05.1994р.
№283, до стажу державної служби
зараховується робота на посадах
керівних працівників і спеціалістів в
апараті органів судів, а також в
державних органах колишніх УРСР та
інших республік, а також колишнього
СРСР згідно з додатком, зокрема, у
виконавчих комітетах місцевих Рад
депутатів трудящих, Рад народних
депутатів, їх управлінь, самостійних
відділах, інших структурних
підрозділах.

Відповідно ж до п.3 цього Порядку, до
стажу державної служби зараховується
робота на посадах службовців в органах,
зазначених у пункті 2 цього Порядку і
додатку до нього, якщо при просуванні
по службі вони зайняли посади
державних службовців.

Оскільки посада стажиста судді була
відсутня в штаті апарату міського суду,
а перебуваючи у штаті відділу юстиції
виконавчого комітету Запорізької
обласної Ради, позивач фактично
виконував обов'язки та по суті був
спеціалістом відділу юстиції,
заробітна плата його фінансувалася з
державного бюджету, то, згідно з
нормами вищевказаного Переліку період
роботи стажистом судді повинен
зараховуватись йому до стажу державної
служби, як спеціалісту управління
юстиції.

Вказані обставини спростовують доводи
відповідача викладені в запереченнях
на адміністративний позов.

Однак, позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню виходячи з
наступних обставин.

Що стосується першого пункту
прохальної частини позовних вимог.

Суд зобов'язував представників
відповідачів зробити розрахунок стажу
державної служби судді ОСОБА_2 з
урахуванням роботи на посаді стажиста
судді Мелітопольського міського
народного суду Запорізької області.

Відповідно до наданого розрахунку за
умови зарахування до стажу, що дає
право на виплату доплати за вислугу
років, роботу на посаді стажиста судді
Мелітопольського міського суду
Запорізької області право на виплату
доплати за вислугу років понад 15 років
настає у позивача з 28.10.2011 року.

Таким чином, суд вважає, що позивачу
протиправно відмовили в здійсненні
перерахунку суддівської винагороди
саме з 28.10.2011. В подальшому, розрахунок
стажу державної служби судді ОСОБА_2
повинен здійснюватись саме ТУ ДСА в
Запорізькій області, тобто тією
установою де знаходиться особова
справа позивача.

Що стосується другого пункту
прохальної частини позовних вимог.

Підлягає задоволенню вимога позивача
щодо зобов'язання ТУ ДСА в Запорізькій
області зарахувати судді ОСОБА_2 до
стажу державної служби стаж роботу на
посаді стажиста судді
Мелітопольського міського народного
суду Запорізької області з 01.08.1991 по
28.02.1992. Інші періоди, які зазначила
позивач, не заперечуються відповідачем
та вже включені до стажу державної
служби.

Що стосується третього пункту
прохальної частини позовних вимог.

Пунктом 11 розділу XIII «Перехідні
положення» Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» №2453-VI від
07.07.2010 р. передбачено, що судді,
призначені чи обрані на посаду до
набрання чинності цим Законом,
зберігають визначення стажу роботи на
посаді судді відповідно до
законодавства, що діяло на день
набрання чинності цим Законом. При
цьому, будь-яких обмежень щодо дії
цього пункту в часі Законом не
встановлено.

Тому, при обчисленні стажу роботи на
посаді судді (стаття 129, 130 Закону) для
суддів, які призначені чи обрані на
посаду до набрання чинності цим
Законом, слід керуватися положеннями
частини шостої статті 44 Закону України
«Про статус суддів» №2862-ХІІ від 15.12.1992
р. (з наступними змінами та
доповненнями), згідно якої для суддів
судів загальної юрисдикції до стажу
роботи, що дає право на одержання
надбавки до посадового окладу за
вислугу років та додаткової відпустки,
крім часу роботи на посадах суддів,
зараховується час роботи на посадах
слідчих, прокурорських працівників, а
також інших працівників, яким законом
передбачені такі ж пільги.

Частиною п'ятою статті 33 Закону України
«Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993
постановою Кабінету Міністрів України
від 3 вересня 2005 року №865 «Про оплату
праці та щомісячне грошове утримання
судців» передбачено тотожність пільг
при виплаті надбавки за вислугу років.

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 44 Закону України «Про статус
суддів» (який був чинним у 2011 році)
суддям виплачується щомісячна
надбавка за вислугу років при стажі
роботи понад 15 років у розмірі 25
відсотків від посадового окладу з
урахуванням доплати за кваліфікаційні
класи.

Відповідно до частини п'ятої статті 129
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» суддям виплачується
щомісячна доплата за вислугу років за
наявності стажу роботи більше 15 років у
розмірі 40 відсотків посадового окладу.
Вказана норма набула чинності з 01.01.2012.

Згідно з пунктом 4 Положення про
територіальні управління Державної
судової адміністрації України,
затвердженого наказом Державної
судової адміністрації України від
05.04.2011 року №82 (з наступними змінами),
основним завданням територіальних
управлінь є організаційне
забезпечення діяльності місцевих
судів, з метою створення належних умов
для їх функціонування, суддів та
забезпечення роботи суддівського
самоврядування.

Таким чином, суд вважає, що позивач має
право на виплату доплати за вислугу
років понад 15 років саме з 28.10.2011 року (з
урахуванням стажу державної служби на
посаді стажиста судді
Мелітопольського міського народного
суду Запорізької області), отже і
щомісячна надбавка за вислугу років
повинна встановлюватись саме з цієї
дати і в подальшому встановлюватись чи
змінюватись ТУ ДСА в Запорізькій
області з урахуванням вимог чинного
Законодавства та встановленого стажу
державної служби судді ОСОБА_2

Що стосується четвертого пункту
прохальної частини позовних вимог.

Судом встановлено, що наказом
начальника ТУ ДСА України в
Запорізькій області ОСОБА_1 від 29.04.2013 р.
№36-ос «Про зміну розміру щомісячної
доплати за вислугу років ОСОБА_2»
встановлено судді Веселівського
районного суду Запорізької області
ОСОБА_2 з 01 січня 2013 року щомісячну
доплату за вислугу років в розмірі 40%
посадового окладу, як такій, стаж
роботи якої становить більше 15 років.
Та наказано Відділу планово-фінансової
діяльності, бухгалтерського обліку та
звітності здійснити перерахунок
заробітної плати судді ОСОБА_2 за
січень - квітень 2013 року та проводити
ОСОБА_2 виплату щомісячної доплати за
вислугу років у розмірі 40% посадового
окладу. Також, листом начальника ТУ ДСА
України в Запорізькій області ОСОБА_1
від 07.05.2013 р. №08-05/658 позивача
повідомлено, що доплати за вислугу
років та у травні поточного (2013) року
буде здійснено перерахунок заробітної
плати позивача за січень-квітень 2013
року у зв'язку з тим, що видатки на
оплату праці здійснюються виключно в
межах кошторисних призначень,
затверджених на відповідний рік.

Також, в наданих запереченнях
відповідач зазначив, що провести
перерахування заробітної плати за
попередній (2012) рік ТУ ДСА України в
Запорізькій області не мало можливості
у зв'язку з тим, що видатки на оплату
праці суддів та працівників апаратів
судів на відповідний рік
затверджуються в кошторисі на підставі
розрахунків, проведених в попередньому
році, та враховують обов'язкові (оклад,
доплата за вислугу років суддям,
доплата за перебування на
адміністративній посаді суддям,
надбавка за ранг державного службовця,
надбавка за вислугу років державного
службовця) і стимулюючі (надбавки за
високі досягнення в праці або за
виконання особливо важливої роботи,
преміювання працівників апарату суду)
виплати. Інші виплати не плануються,
тому їх здійснення можливо лише за
умови виникнення економії по фонду
оплати праці. Відсутність економії по
фонду оплати праці у 2013 році
унеможливлює проведення будь-яких
додаткових виплат, оскільки видатки на
оплату праці в кошторисі затверджені в
обсязі недостатньому навіть для
проведення обов'язкових виплат.

Однак, суд вважає дану відмову
необґрунтованою, оскільки недостатнє
фінансування чи відсутність
відповідних видатків в кошторисі не
позбавляє орган державної влади
виконувати свої зобов'язання з виплати
заробітної плати (суддівської
винагороди) які прямо визначені чинним
Законодавством України.

А саме, згідно з положеннями частини
четвертої статті 44 Закону України «Про
статус суддів» (який був чинним на час
виникнення у судді ОСОБА_2 права на
щомісячну надбавку за вислугу років)
суддям виплачується щомісячна
надбавка за вислугу років при стажі
роботи понад 15 років у розмірі 25
відсотків від посадового окладу з
урахуванням доплати за кваліфікаційні
класи.

Відповідно до частини п'ятої статті 129
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» суддям виплачується
щомісячна доплата за вислугу років за
наявності стажу роботи більше 15 років у
розмірі 40 відсотків посадового окладу.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України, суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський Суд з прав людини в
своєму рішенні «Кечко проти України»
зазначив, що не приймає аргумент Уряду
щодо відсутності бюджетних асигнувань,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатись на відсутність
коштів, як на причину невиконання своїх
зобов'язань.

З огляду на встановлені факти та
викладені обставини, суд вважає за
необхідне зобов'язати ТУ ДСА України в
Запорізькій області здійснити
перерахунок суддівської винагороди
судді ОСОБА_2 з урахуванням щомісячної
надбавки за вислугу років з 28.10.2011 - у
розмірі 25 відсотків від посадового
окладу з урахуванням доплати за
кваліфікаційний клас та з 01.01.2012 - 40
відсотків від посадового окладу та
виплатити недоотримані нею кошти.

Що стосується судових витрат, то
відповідно до вимог Закону України
«Про судовий збір», позивачі, за
зазначеними в позові вимогами
звільняються від сплати судового
збору. Крім того, при звернені до суду
судовий збір позивачем не сплачувався,
а отже немає підстав покладати судові
витрати на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до вимог ч.2 ст.11 КАС України,
суд розглядає адміністративні справи
не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Відповідно до вимог ч.2 ст.162 КАС
України,суд може прийняти іншу
постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

На підставі вищевикладеного та
керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов судді
Веселівського районного суду
Запорізької області ОСОБА_2
задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову
начальника Територіального управління
Державної судової адміністрації
України в Запорізькій області у
зарахуванні до стажу державної служби
судді Веселівського районного суду
Запорізької області ОСОБА_2 роботу на
посаді стажиста судді
Мелітопольського міського народного
суду Запорізької області та відмову
здійснити перерахунок суддівської
винагороди з 28.10.2011 року.

3. Зобов'язати Територіальне управління
Державної судової адміністрації
України в Запорізькій області
зарахувати судді Веселівського
районного суду Запорізької області
ОСОБА_2 до стажу державної служби стаж
роботи на посаді стажиста судді
Мелітопольського міського народного
суду Запорізької області з 01.08.1991 по
28.02.1992.

4. Зобов'язати Територіальне управління
Державної судової адміністрації
України в Запорізькій області
встановити судді Веселівського
районного суду Запорізької області
ОСОБА_2 щомісячну надбавку за вислугу
років з 28.10.2011 року - у розмірі 25
відсотків від посадового окладу з
урахуванням доплати за
кваліфікаційний клас та з 01.01.2012 - 40
відсотків від посадового окладу, як
такій, що має стаж роботи більше 15
років.

5. Зобов'язати Територіальне управління
Державної судової адміністрації
України в Запорізькій області
здійснити перерахунок суддівської
винагороди судді Веселівського
районного суду Запорізької області
ОСОБА_2 з урахуванням щомісячної
надбавки за вислугу років з 28.10.2011 - у
розмірі 25 відсотків від посадового
окладу з урахуванням доплати за
кваліфікаційний клас та з 01.01.2012 - 40
відсотків від посадового окладу та
виплатити недоотримані кошти.

6. В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Ю.П.Бойченко