Справа № 2а-1614/11
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року
Справа
№ 9104/10956/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Старунського Д.М.

суддів:
Багрія В.М., Рибачук А.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Іваничівському районі
Волинської області на постанову
Ківерцівського районного суду
Волинської області від 10 серпня 2011 року
за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Іваничівському районі Волинської
області про зобов'язання нарахувати та
виплатити підвищення до пенсії дитині
війни, -

встановив:

У липні 2011 року позивач звернувся до
суду із адміністративним позовом, яким
просив зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в
Іваничівському районі Волинської
області виплатити на його користь не
виплачене як дитині війни підвищення
до пенсії відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни»за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007
року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року
включно.

Відповідно до постанови про відкриття
виконавчого провадження ВП №26297235 від
06.05.2011 року проведено нарахування
ОСОБА_1 підвищення до пенсії, як дитині
війни в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком за період з
09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року
по 31.12.2008 року, з врахуванням виплачених
сум. Згідно наведеного позивач просить
суд зобов'язати відповідача здійснити
виплату нарахованого підвищення до
пенсії дитині війни в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
встановленому ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з
22.05.2008 року по 31.12.2008 року.

Постановою Ківерцівського районного
суду Волинської області від 10 серпня 2011
року позов задоволено: зобов'язано
відповідача виплатити позивачу
надбавку до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком на
підставі положень ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та
з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з
врахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

З таким рішенням суду не погодився
відповідач, подав апеляційну скаргу, в
якій посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права. Просить
скасувати постанову суду першої
інстанції і прийняти нову, якою
повністю відмовити в задоволенні
позовних вимог. Апеляційну скаргу
мотивує тим, що фінансове забезпечення
державних соціальних гарантій
здійснювалось в розмірах передбачених
Законами України «Про Державний бюджет
України» на відповідний рік та в межах
передбачених на це видатків.
Законодавством не визначено, з якого
саме розміру мінімальної пенсії за
віком слід визначати розмір підвищення
до пенсії дітям війни. Крім того,
зазначає, що позивач пропустив строк
звернення до суду, встановлений ст. 99
КАС України.

Оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС
України, колегія суддів відповідно до
ч. 1 п. 2 ст.197 КАС України розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, суд приходить до висновку,
що в задоволенні апеляційної скарги
слід відмовити, з наступних мотивів та
передбачених законом підстав.

Статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
передбачено, що дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищується на 30% мінімальної пенсії
за віком.

Враховуючи, що відповідно до
законодавства держава взяла на себе
обов'язок щодо виплати позивачу 30%
підвищення до пенсії та поклала
виконання цього обов'язку на
центральний орган виконавчої влади -
Пенсійний фонд України, який діє через
свої місцеві органи, що входять в його
систему, але вони не вчинили необхідних
дій для нарахування цих коштів та їх
виплати, суд першої інстанції вірно
зазначив про те, що вони не виконали
своїх повноважень без поважних
причини.

Наявність у позивача права на
отримання підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
є визначальною для вирішення даного
спору, крім того це право гарантується
Конституцією України (стаття 46
Конституції України).

Крім того, згідно із законодавством
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає. Тому правильними є
висновки суду першої інстанції щодо
неприйняття до уваги положень ч. 3 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно до якої
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання підвищення до
пенсії дітям війни.

Відсутність бюджетного фінансування,
на яку вказує відповідач, не може бути
підставою невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього обов'язків. В свою
чергу реалізація особою права на
отримання соціальних виплат не може
бути поставлена у залежність від
наявності відповідних бюджетних
асигнувань.

Суд погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо наявності
правових підстав для зобов'язання
відповідача виплатити позивачу
нараховане йому підвищення до пенсії
як дитині війни в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» за періоди з 09.07.2007
року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по
31.12.2008 року включно.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та ухвалено судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Іваничівському районі Волинської
області залишити без задоволення.

Постанову Іваничівського районного
суду Волинської області від 10 серпня 2011
року у справі №2а-1614/11 за позовом ОСОБА_1
до управління Пенсійного фонду України
в Іваничівському районі Волинської
області про зобов'язання нарахувати та
виплатити підвищення до пенсії дитині
війни - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення, і оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
Д.М. Старунський

Судді:
В.М. Багрій

А.І. Рибачук