Справа № 810/4920/14
Суддя: Спиридонова В.О.
Дата ухвалення: 2014-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2014 року
№810/4920/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Спиридонової В.О., розглянувши у
порядку письмового провадження в м.
Києві адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України у Баришівському районі
Київської області до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
Поділля» про стягнення заборгованості
з відшкодування витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій,

ВСТАНОВИВ:

18.08.2014 до Київського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява Управління Пенсійного
фонду України у Баришівському районі
Київської області (далі - позивач,
Управління) до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма Поділля»
(далі - відповідач, Товариство) про
стягнення заборгованості з
відшкодування витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій (Список №2) в
загальній сумі 17757,74 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач має перед Управлінням
заборгованість по відшкодуванню
витрат на виплату та доставку пенсій в
зазначеній сумі, у зв'язку з чим позивач
на підставі пункту 2 Перехідних
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», та пункту 6 Інструкції
про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування просить
стягнути з відповідача суму боргу в
повному обсязі.

Відповідач заперечень проти
адміністративного позову не надав.

Дослідивши матеріали адміністративної
справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
Поділля», код за ,
зареєстроване як юридична особа 03.03.2000.

Управлінням на адресу відповідача
виставлено розрахунки фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій за Списком №2 (щодо
громадян ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
ОСОБА_9) з травня 2014 року на суму 8843,67
грн. та з червня 2014 року на суму 8914,07 грн.

Таким чином, позивачем на підставі
розрахунку фактичних витрат на виплату
і доставку пенсій, призначених
відповідно статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» (Список №2)
та частини другої Прикінцевих положень
Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», визначено розмір витрат,
які підлягають відшкодуванню за
рахунок відповідача у зв'язку з
виплатою та доставкою пенсій.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування визначаються
Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон України від
09.07.2003 №1058-ІV), зокрема: принципи та
структура системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування; коло осіб, які
підлягають загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню;
платники страхових внесків, їх права та
обов'язки; порядок нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків, стягнення заборгованості за
цими внесками тощо.

Відповідно до частини третьої статті 18
Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» страхові внески є
цільовим загальнообов'язковим
платежем, який справляється на всій
території України в порядку,
встановленому цим Законом. Страхові
внески, згідно зі статтею першою
вказаного Закону - це кошти відрахувань
на соціальне страхування та збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, сплачені згідно із
законодавством, що діяло раніше; кошти,
сплачені на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до цього Закону.

Пунктом 2 розділу XV «Прикінцеві
положення» Закону України від 09.07.2003
№1058-ІV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
передбачено, що пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком №1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком №2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

Коло осіб, які мають право на пенсію за
віком на пільгових умовах, незалежно
від місця останньої роботи за списком
№1 і за списком №2, визначено, зокрема
підпунктами «а» і «б» - «з» частини
першої статті 13 Закону України від
05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне
забезпечення».

Проте, до запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди підпунктом 1 пункту
2 розділу XV «Прикінцеві положення»
Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що вказаним
особам пенсії призначаються за нормами
цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України
від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне
забезпечення». У цьому випадку розміри
пенсій визначаються відповідно до
статті 27 та з урахуванням норм статті 28
цього Закону. При цьому зберігається
порядок покриття витрат на виплату і
доставку цих пенсій, що діяв до
набрання чинності цим Законом.

У свою чергу, статті 27, 28 Закону України
від 09.07.2003 №1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» регламентують розмір та
порядок визначення пенсії за віком, а
також мінімальний розмір пенсії за
віком.

Порядок відшкодування
страхувальниками витрат Пенсійного
фонду України на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених на
пільгових умовах, визначено
Інструкцією про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного Фонду
України, затвердженою постановою
Пенсійного фонду України від 19.12.2003
№21-1.

Відповідно до приписів пункту 6.4
вказаної Інструкції Пенсійний фонд
щорічно в повідомленнях про розрахунок
сум фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, які надсилає
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених пенсій, визначає
розмір сум до відшкодування на
поточний рік.

Підприємства відповідно до вимог
пункту 6.8 Інструкції щомісяця до 25-го
числа повинні вносити до Пенсійного
фонду України зазначену в повідомленні
місячну суму фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Як зазначалось вище, позивачем
сформовано та направлено
відповідачеві розрахунки фактичних
витрат на виплату і доставку пільгових
пенсій, призначених відповідно до
частини 2 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» в
частині пенсій, призначених відповідно
до пунктів «б - з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

На час вирішення спору по суті доказів
сплати зазначеної заборгованості
відповідачем не надано.

Згідно з частиною першою статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 70 КАС
України обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Враховуючи викладене, виходячи з меж
позовних вимог, проаналізувавши норми
чинного законодавства, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги Управління
щодо стягнення фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
законні та обґрунтовані, а позов є
таким, що підлягає задоволенню.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір) стягненню з
відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70-72, 86, 94, 128, 159-163,
254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма Поділля»,
код за , на користь
Управління Пенсійного фонду України у
Баришівському районі Київської
області заборгованість з
відшкодування витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій (Список №2)
за червень-липень 2014 року в сумі 17757
(сімнадцять тисяч сімсот п'ятдесят сім)
грн. 74 коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254 КАС
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду у порядку,
встановленому статтями 185-187 КАС
України, шляхом подання апеляційної
скарги через Київський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Спиридонова В.О.