Справа № 2а-11524/11/1370
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року Справа № 5375/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання
Ратушної М.І.,

позивачки
ОСОБА_1,

представника відповідача
Поврозник Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
30.11.2011 року у справі за позовом ОСОБА_1
до Львівського обласного центру
зайнятості про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
виплатити грошову допомогу,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Львівського
обласного центру зайнятості (далі -
Львівський ОЦЗ) про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
виплатити грошову допомогу.

Позивачка просила визнати
неправомірними дії та зобов'язати
Львівський ОЦЗ виплатити їй грошову
допомогу при звільненні у розмірі 10
місячних окладів в сумі 15 470 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 30.11.2011 року
в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, її оскаржила в
апеляційному порядку ОСОБА_1

Апелянт вважає, що постанова
Львівського окружного
адміністративного суду від 30.11.2011 року
є незаконною, прийнята з порушенням
норм матеріального права, за
неправильного встановлення судом
обставин, що мають значення для справи,
а тому підлягає скасуванню.

Посилається на те, що ст. 37 Закону
України «Про державну службу»
визначено, що державним службовцям у
разі виходу на пенсію за наявності
стажу державної служби не менше 10 років
виплачується грошова допомога у
розмірі 10 місячних окладів. Тобто,
виплата допомоги при звільненні
здійснюється за умови виходу особи на
пенсію та за наявності стажу державної
служби не менше 10 років. Оскільки
позивачка має необхідний стаж роботи
державного службовця та вийшла на
пенсію, тому дії відповідача щодо
невиплати відповідної допомоги при
звільненні є неправомірними.

ОСОБА_1 просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою позов задовольнити.

Вислухавши суддю-доповідача, апелянта,
яка апеляційну скаргу підтримала,
представника відповідача, яка просить
апеляційну скаргу відхилити, а
постанову суду першої інстанції
залишити без змін, дослідивши
обставини справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційну скаргу
слід задовольнити з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що
23.09.2011 року Львівським ОЦЗ видано наказ
№ 165 «Про оптимізацію структури та
чисельності працівників Львівської
обласної служби зайнятості»,
відповідно до якого скорочено
чисельність працівників Львівської
обласної служби зайнятості на 2012 рік
згідно додатком.

З даним наказом та повідомленням про
наступне звільнення позивачка була
ознайомлена під розписку 26.09.2011 року.

У зв'язку з прийняттям відповідачем
наказу № 165, позивачка подала заяву про
звільнення з роботи з 27.09.2011 року на
підставі п.1 ст.40 Кодексу законів про
працю України (КЗпП України).

Звільнення ОСОБА_1 відповідно до п.1 ст.40
КЗпП України було погоджено зборами
працівників первинної профспілкової
організації Львівського ОЦЗ (протокол
№ 14 від 26.09.2011 року).

Згідно з наказом № 95-а від 26.09.2011 року
позивачку ОСОБА_1 було звільнено з
посади заступника начальника відділу
організації сприяння працевлаштуванню
Львівського ОЦЗ з 27.09.2011 року у зв'язку
зі скороченням штатів (п.1 ст.40 КЗпП
України) з виплатою грошової допомоги у
розмірі середньомісячної заробітної
плати відповідно до ст. 44 КЗпП України
та виплатою компенсації за
невикористану відпустку.

Відповідно до довідки управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова № 14-03 від 29.09.2011 року
позивачці з 28.09.2011 року призначено
пенсію як державному службовцю згідно
Закону України «Про державну службу».

Відмовляючи позивачці в задоволенні
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що ОСОБА_1 звільнена з державної
служби не у зв'язку з досягненням
пенсійного віку чи виходом на пенсію, а
у зв'язку зі скороченням штатів
відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України,
тому права на виплату грошової
допомоги на підставі ст. 37 Закону
України «Про державну службу» не має.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, вважає їх помилковими з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 13 ст. 37 Закону України
«Про державну службу» № 3723-XII (далі
Закон № 3723-XII), державним службовцям у
разі виходу на пенсію при наявності
стажу державної служби не менше 10 років
виплачується грошова допомога в
розмірі 10 місячних посадових окладів.

З 20.01.1994 року діють і норми Закону
України від 16.12.1993 року № 3721-XII «Про
основні засади соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян
похилого віку в Україні» (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин; далі - Закон № 3721-XII).
Відповідно до ч. 1 ст. 21 даного Закону
особам передпенсійного віку, трудовий
договір з якими було розірвано з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу у зв'язку зі
змінами в організації виробництва і
праці, в тому числі ліквідацією,
реорганізацією, перепрофілюванням
підприємств, установ, організацій,
скороченням чисельності або штату
працівників, а також виявленою
невідповідністю працівника займаній
посаді за станом здоров'я, гарантується
право на достроковий вихід на пенсію за
півтора року до встановленого
законодавством строку, якщо вони мають
страховий стаж для чоловіків - 25 років,
для жінок - 20 років, а для осіб, які мають
право на пенсію на пільгових умовах, -
стаж роботи, який дає право на цей вид
пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 3723-XII,
державна служба в Україні - це
професійна діяльність осіб, які
займають посади в державних органах та
їх апараті щодо практичного виконання
завдань і функцій держави та одержують
заробітну плату за рахунок державних
коштів. Суб'єктами правовідносин у
цьому випадку є державний службовець
та власник або уповноважений ним орган.

Передбачена ч. 13 ст. 37 Закону № 3723-XII
грошова допомога є одноразовою і
входить до матеріального та
соціально-побутового забезпечення
державних службовців і є складовою
частиною трудового договору
(контракту), (розділ VII зазначеного
Закону).

Колегія суддів вважає, що право на
одержання допомоги відповідно до ч. 13
ст. 37 Закону № 3723-XII пов'язане з певним
стажем роботи особи на посаді
державного службовця та припиненням
цієї роботи у зв'язку з виходом на
пенсію державного службовця.

Розірвання трудового договору з
державним службовцем з підстав,
визначених у п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, не
може нівелювати право державного
службовця на отримання зазначеної
грошової допомоги за умови наявності
стажу державної служби не менше 10
років.

Отже, у разі дострокового виходу на
пенсію державного службовця з посади в
органах державної влади відповідно до
чинного законодавства державний
службовець за наявності стажу
державної служби не менше 10 років і
страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», має право на отримання
грошової допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів, яке не пов'язане з
досягненням пенсійного віку,
визначеного ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII.

За таких обставин, суд першої інстанції
прийшов до помилкового висновку про
відмову в задоволенні позову, оскільки
ОСОБА_1, яка була звільнена з роботи на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з
27.09.2011 року, вийшла на пенсію 28.09.2011 року
як державний службовець та має стаж
державної служби більше 10 років, має
право на отримання грошової допомоги
при звільненні у розмірі 10 місячних
окладів відповідно до ст. 37 Закону №
3723-XII.

З огляду на наведене, колегія суддів
вважає, що постанова суду першої
інстанції прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
тому її слід скасувати та прийняти нову
постанову про задоволення позову з
наведених вище підстав.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 30.11.2011 року
у справі №2а-11524/11/1370 скасувати та
прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити.

Визнати неправомірними дії
Львівського обласного центру
зайнятості щодо невиплати ОСОБА_1
грошової допомоги при звільненні
відповідно до ч. 13 ст. 37 Закону України
«Про державну службу».

Зобов'язати Львівський обласний центр
зайнятості виплатити ОСОБА_1 грошову
допомогу при звільненні відповідно до
ч. 13 ст. 37 Закону України «Про державну
службу» у розмірі 10 місячних окладів.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
А.І. Рибачук

Д.М. Старунський