Справа № 2314/4336/12
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" вересня 2014 р.
К/800/36619/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Рецебуринського Ю.Й., Ситникова О.Ф.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Черкасах Черкаської області на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 29 січня 2014
року по справі № 2314/4336/12

за позовом ОСОБА_4

до Управління
Пенсійного фонду України в м. Черкасах
Черкаської області

(далі - Управління)

про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до Управління про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату пенсії.

Постановою Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 13 червня 2012 року у
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 29 січня 2014
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове, яким позов
задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
м. Черкасах Черкаської області.

Зобов'язано відповідача з 22 листопада
2011 року провести перерахунок та
виплату ОСОБА_4 пенсії, як державному
службовцю у відповідності до вимог
статей 37, 37-1 Закону України від 16 грудня
1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу»
(далі - Закон № 3723-ХІІ) з урахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням, Управління подало касаційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанцій та залишити в силі постанову
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 13 червня 2012 року.

Перевіривши правильність застосування
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
доводи касаційної скарги, суд
касаційної інстанції вважає, що скарга
не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 з 3 грудня
2009 року перебуває на обліку в
Управлінні та отримує пенсію
відповідно до Закону № 3723-ХІІ.

ОСОБА_4 звернулась до відповідача із
заявою про перерахунок пенсії,
оскільки при визначенні середнього
заробітку для нарахування їй пенсії не
було враховано інші складові
заробітної плати, а саме: допомогу на
оздоровлення, матеріальну допомогу на
вирішення соціально - побутових питань
та індексацію заробітної плати.

Управління листом від 14 травня 2012 року
№ 438/В-10 відмовило позивачу у
здійсненні перерахунку пенсії,
посилаючись на те, що матеріальна
допомога не є складовою заробітної
плати державного службовця.

Статтею 37 Закону № 3723-ХІІ передбачено,
що на одержання пенсії державних
службовців мають право особи, які
досягли встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок - не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців, -
незалежно від місця роботи на час
досягнення пенсійного віку. Пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків від сум їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, без
обмеження граничного розміру пенсії, а
особам, які на час звернення за
призначенням пенсії не є державними
службовцями, - у розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі.

Відповідно до статті 37-1 вказаного
Закону у разі підвищення розміру
заробітної плати працюючим державним
службовцям, а також у зв'язку із
набуттям особою права на пенсійне
забезпечення державного службовця за
цим Законом відповідно здійснюється
перерахунок раніше призначених пенсій.
Перерахунок пенсії здійснюється
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування працюючого державного
службовця відповідної посади та рангу
на момент виникнення права на
перерахунок пенсії.

Стаття 33 Закону № 3723-ХІІ визначає умови
оплати праці державних службовців, а не
умови їх пенсійного забезпечення, а
тому, якщо державний службовець під час
перебування на державній службі
отримував грошову винагороду, то
зазначений розмір цієї винагороди
(надбавки) повинен бути врахований і
при обчисленні пенсії державного
службовця.

Задовольняючи позов про зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок
призначеної позивачу пенсії з
урахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення та матеріальної допомоги
для вирішення соціально-побутових
питань, суд апеляційної інстанції
обґрунтовано виходив з наступного.

За змістом статті 37 Закону № 3723-XII
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
від сум їх заробітної плати, на які
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

Частиною 1 статті 1 Закону України від 24
березня 1995 року № 108/95 ВР «Про оплату
праці» (далі - Закон № 108/95-ВР) визначено,
що заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Статтею 2 вказаного Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону № 3723-XII
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених норм чинного
законодавства дає підстави для
висновку, що матеріальна допомога на
оздоровлення та матеріальна допомога
вирішення соціально-побутових
питань входили до системи оплати праці
державного службовця.

Статтею 66 Закону України від 5
листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне
забезпечення» врегульовано види
оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 статті 66
вказаного Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Так, зокрема до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Таким чином, суд апеляційної інстанції,
встановивши фактичні обставини та
аналізуючи зазначені норми чинного
законодавства, дійшов обґрунтованого
висновку щодо наявності підстав для
часткового задоволення позовних вимог
ОСОБА_4

При цьому статтями 99 та 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) регламентовано та
встановлено правила щодо строків
звернення до суду та наслідків їх
пропуску в адміністративному
судочинстві.

Відповідно до частини 1 статті 99 КАС
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини 2 статті 99 КАС України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 100 КАС України
передбачено, що адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про
визнання протиправними дій Управління
та зобов'язання відповідача провести
перерахунок пенсії з грудня 2009 року.

Позов до Придніпровського районного
суду м. Черкаси позивачем подано
22 травня 2012 року, що
підтверджується штампом вхідної
кореспонденції (а.с.2).

Враховуючи викладене, є також
обґрунтованим висновок суду
апеляційної інстанції щодо
задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про
перерахунок та виплату з 22 листопада 2011
року.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав вважати, що судом
апеляційної інстанції при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Суд апеляційної інстанції не допустив
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судового рішення чи вчиненні
процесуальних дій, а тому у
відповідності до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
касаційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 29 січня 2014 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Черкасах
Черкаської області залишити без
задоволення.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 29 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ємельянова В.І.

Судді
Рецебуринський Ю.Й.

Ситников О.Ф.