Справа № 804/12094/14
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді -
при секретарі - Шпота
за участю: представники
позивача - Чернета В.Є.,
відповідача - Копань А.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську адміністративну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
торгово-промислова фірма «Беркут ЛТД»
до Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання неправомірним та скасування
податкового повідомлення-рішення,-
До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
торгово-промислова фірма «Беркут ЛТД»
до Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області з вимогами:
- визнати протиправними та
повідомлення-рішення
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
ТПФ «Беркут ЛТД» визначено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 85 368,70 грн. (з
яких 68 295 грн. - за основним платежем, 17
073,70 грн. - за штрафними (фінансовими)
- стягнути з Державного бюджету
України на користь ТОВ ТПФ «Беркут ЛТД»
судові витрати, які складаються з
витрат по сплаті судового збору, у
розмірі 182 грн. 70 коп.
В обґрунтування позову позивач
посилається на безпідставність та
необґрунтованість висновків акту
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ ТПФ «Беркут ЛТД» (код за
податкового законодавства України при
здійсненні фінансово-господарських
взаємовідносин з платником податків
2013р. від 12.06.2014 року №345/2204/20223239 на
підставі якого прийнято спірне
податкове повідомлення-рішення, яке
винесено без урахування фактичних
обставин справи та в порушення
приписів податкового законодавства.
В судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали у
повному обсязі та просили позов
Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечував, надав до суду
письмові заперечення, що ґрунтуються
на висновках, викладених в акті
перевірки від 12.06.2014 року №345/2204/20223239 та
зазначив, що приймаючи до уваги
відсутність у ТОВ «ТДТП» необхідної
кількості працівників, основних фондів
та виробничих потужностей для
виконання наведених у актах виконаних
робіт обсягу послуг, ТОВ ТПФ «Беркут
ЛТД» не підтвердив факту реального
надання ТОВ «ТДТП» послуг з
реконструкції та капітального ремонту
Вислухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про обґрунтованість
адміністративного позову та наявності
підстав для його задоволення.
Згідно акту документальної
позапланової невиїзної перевірки від
12.06.2014 року №345/2204/20223239 - Товариство з
обмеженою відповідальністю
торгово-промислова фірма «Беркут ЛТД»
(далі за текстом - ТОВ ТПФ «Беркут ЛТД»,
або позивач) зареєстроване 06.09.1993р.
Дніпропетровським районим управлінням
юстиції, свідоцтво про державну
реєстрацію від 06.09.1993 року № 430/18. Код
суб'єкта господарювання за . Місцезнаходження суб'єкта
господарювання, відповідно до
Дніпропетровська область.
Дніпропетровський р-н, с. Ювілейне, вул.
Теплична, буд. 3-А, кв 1. Взято на
податковий облік в органах державної
податкової служби 24.01.1995 за № 232,
перебуває на обліку в
Дніпропетровській ОДПІ. У періоді, за
який проводилась перевірка, відповідно
до Свідоцтва про реєстрацію платника
податку на додану вартість від 13.09.2013
року № 200140352 виданого
Дніпропетровською ОДПІ,
індивідуальний податковий номер -
ПДВ з 04.07.1997 року по день підписання
Так, на підставі наказу від 04.06.2014 року
№388 виданого Дніпропетровською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області (далі - Дніпропетровська ОДПІ,
або відповідач), відповідно до п.п. 78.1.1,
п. 78.1. ст 78. ст. 79 Податкового кодексу
України, в період з 05.06.2014 року по 11.06.2014
року співробітником відповідача була
проведена документальна позапланова
невиїзна перевірка ТОВ ТПФ «Беркут
дотримання вимог податкового
законодавства України при здійсненні
фінансово-господарських
взаємовідносин з платником податків
Вказаною перевіркою встановлені
порушення: не підтверджено реальність
здійснення господарських відносин із
контрагентом ТОВ «ТДТП» за вересень 2013
року, їх вид, обсяг, якість та
розрахунки; п. 198.6. п.п. 198 3 ст. 198 п. 185.1, ст.
185, п. 188.1 ст. 185 Податкового кодексу
України ТОВ ТПФ «Беркут ЛТД» завищено
податковий кредит за вересень 2013 року
на суму 105 480,6 грн.. завищено податкові
зобов'язання на суму 37 185,8 грн., в
результаті чого донараховано ПДВ за
вересень 2013 року всього на суму 68 294,80
За результатами перевірки податковим
органом був складений акт від 12.06.2014
року №345/2204/20223239 «Про результати
проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
питань дотримання вимог податкового
законодавства України при здійсненні
фінансово-господарських
взаємовідносин з платником податків
На підставі Акту перевірки
Дніпропетровською ОДПІ було прийнято
від 23.06.2014 року, яким ТОВ ТПФ «Беркут
ЛТД» визначено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 85 368,70 грн. (з яких 68 295
грн. - за основним платежем. 17 073,70 грн. -
за штрафними (фінансовими) санкціями).
Суд вважає, що висновки зазначені в
акті перевірки від 12.06.2014 року
№345/2204/20223239, а отже і податкове
року є безпідставними та не
відповідають дійсним обставинам
справи, з огляду на наступне.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.
Відповідно до ст. 3 Господарського
кодексу України під господарською
діяльністю у цьому Кодексі розуміється
діяльність суб'єктів господарювання у
сфері суспільного виробництва,
спрямована на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг вартісного
характеру, що мають цінову
Господарська діяльність здійснюється
у загальній економічній сфері, а тому
має суто економічні властивості, що
неможливо без вартісної оцінки і
взаємооцінки, еквівалентності обміну,
відповідних обчислень і розрахунків.
Тому така ознака результатів
господарської діяльності, як цінова
визначеність, наявна в абсолютній
більшості випадків, хоча в
некомерційній господарській
діяльності можливе безкоштовне
надання результатів останньої.
Розділом ІІІ Податкового кодексу
України врегульовані питання,
пов'язані з обчисленням та сплатою
податку на прибуток підприємств.
Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу. У разі якщо платник
податку здійснює виробництво товарів,
виконання робіт, надання послуг з
довготривалим (більше одного року)
технологічним циклом виробництва за
умови, що договорами, укладеними на
виробництво таких товарів, виконання
робіт, надання послуг, не передбачено
поетапної їх здачі, до витрат звітного
податкового періоду включаються
витрати, пов'язані з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг у цьому періоді. Платник
податку для визначення об'єкта
оподаткування має право на врахування
витрат, підтверджених документами, що
складені нерезидентами відповідно до
Розділом V Податкового кодексу України
врегульовані питання, пов'язані з
обчисленням та сплатою податку на
Згідно п.187.1 ст. 187 Податкового кодексу
України датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
г)ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.
Пунктом 198.2 ст.198 Податкового кодексу
України передбачено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.
Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України (в редакції на момент
перевіряє мого періоду та виникнення
спірних правовідносин) - податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.
Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом
201.11статті 201 цього Кодексу.
Пунктом 200.1 ст. 200 Податкового кодексу
України визначено, що сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.
Відповідно до п.200.2 ст.200 Податкового
кодексу України при позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені цим
Згідно п.201.1 ст.201 Податкового кодексу
України платник податку зобов'язаний
надати покупцю (отримувачу) на його
вимогу підписану уповноваженою
платником особою та скріплену печаткою
(за наявності) податкову накладну.
Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового
кодексу України податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.
Частинами 1 та 2 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні і зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назва документа;
дата і місце складання; назва
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що мають можливість
ідентифікувати особу, які брала участь
у здійсненні господарської операції.
Отже, на підтвердження включення сум
коштів до складу витрат та сум ПДВ до
складу податкового кредиту необхідні
документи, оформлені відповідно до
вимог, встановлених ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», зокрема:
документи, що підтверджують факт
отримання послуг від іншої особи та
документи, що підтверджують зв'язок
понесених витрат з господарською
діяльністю платника податку.
Про відсутність реального характеру
відповідних операцій можуть свідчити
підтверджені доказами доводи
податкового органу, зокрема, про
наявність таких обставин:
- неможливість здійснення платником
податку зазначених операцій з
урахуванням часу, місця знаходження
майна або обсягу матеріальних
ресурсів, економічно необхідних для
виробництва товарів, виконання робіт
або послуг, нездійснення особою, яка
значиться виробником товару,
підприємницької діяльності;
- відсутність у платника податку
необхідних умов для досягнення
результатів відповідної
підприємницької, економічної
діяльності в силу відсутності
управлінського або технічного
персоналу, основних коштів, виробничих
активів, складських приміщень,
транспортних засобів;
- облік для цілей оподаткування тільки
тих господарських операцій, які
безпосередньо пов'язані з виникненням
права на податковий кредит або
бюджетне відшкодування, якщо для
даного виду діяльності також потрібне
здійснення і облік інших господарських
- здійснення операцій з
товарно-матеріальними цінностями, які
не вироблялися або не могли бути
вироблені в обсязі, зазначеному
платником податку в документах обліку.
Так, між ТОВ ТПФ «Беркут ЛТД» та ТОВ
«ТДТП» були укладені наступні договори
підряду, згідно умов яких ТОВ ТПФ
«Беркут ЛТД» (Замовник) доручає, а ТОВ
«ТДТП» (Підрядник) приймає до виконання
- №05/08-СП від 05.08.2013 року
«Реконструкція складу ангарного типу
№1 на
станції Дніпропетровськ - Ліски»;
- №05/09-СП від 05.08.2013 року
«Реконструкція приміщення гаражу на
Дніпропетровськ - Ліски»;
- №21/08-СП від 21.08.2013 року
«Капітальний ремонт благоустрою
території КЗО «Нікопольська
загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ
Дніпропетровської обласної ради
м.Нікополь. вул. Чубаря, 30»;
- №27/08-СП від 27.08.2013 року
«Капітальний ремонт будівлі їдальні
(фасаду та приміщень санітарних вузлів)
КЗО «Нікопольська загальноосвітня
школа-інтернат І-ІІІ ступенів
«Гармонія» Дніпропетровської обласної
ради м.Нікополь. вул. Чубаря, 30»;
- №19/09-СП від 19.09.2013 року «Поточний
ремонт приміщення умивальнику
харчоблоку КЗО «Верхньодніпровський
навчально-реабілітаційний центр»
Дніпропетровської обласної ради, м.
Верхньодніпровськ, вул. Гагаріна, 14».
У зазначених договорах (а саме пункгом
2.1 договорів підряду) Сторонами було
ановлено вартість робіт у твердій
Сторонами була визначена вартість
робіт згідно Правил визначення
вартості будівництва (ДБН Д.1.1-1-2000),
затверджених наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 27 серпня
2000 року N174 (чинного на той час) та
затверджено договірну ціну по кожному
Пунктом 3.3 договорів підряду визначено,
що після завершення робіт Сторони
підписують Акт форми КБ-3, який є
свідченням виконання зобов'язань за
Також, що між ТОВ ТПФ «Беркут ЛТД» та
ТОВ «ТДТП» за результатом фактично
виконаних робіт по кожному договору
підряду окрім Актів форми № КБ-3
«Довідка про вартість виконаних
будівельних робіт та витрати»
обов'язково складались та
підписувались Акти форми N КБ-2в «Акт
приймання виконаних будівельних
робіт» та Довідки фактичної вартості
матеріалів по об'єкту (копії зазначених
документів надано до матеріалів
справи).
Крім того, ТОВ ТПФ «Беркут ЛТД»
здійснював фотозйомку фізичного стану
об'єктів капітальних ремонтів, на яких
ТОВ «ТДТП» виконувались роботи за
вищезазначеними договорами підряду, до
виконання таких робіт та після
фактичного їх виконання (роздруківки
фотознімків додано до матеріалів
Загальна вартість виконаних ТОВ «ТДТП»
робіт згідно Актів форм №КБ-2в та №КБ-3
склала 632 883,60 і рн. (у т.ч. ПДВ -105 480,60 грн.).
Після фактичного виконання ТОВ «ТДТП»
умов договорів підряду останнім було
надано ТОВ ТПФ «Беркут ЛТД»
зареєстровані належним чином у єдиному
реєстрі податкових накладних та
заповнених у відповідності до вимог
Податкового кодексу України податкові
накладні: №279 від 09.09.2013 року; №835 від
25.09.2013 року; №836 від 25.09.2013 року; №837 від
25.09.2013 року; №1014 від 30.09.2013 року.
Суми ПДВ за вищезазначеними
податковими накладними (у загальній
сумі 105 480,60 грн.) було віднесено ТОВ ТПФ
«Беркут ЛТД» до складу податкового
кредиту з ПДВ за вересень 2013 року та
відображено у реєстрі отриманих
податкових накладних, які відповідають
даним додатку №5 до податкової
декларації з ПДВ за вересень 2013 року.
Відповідно до ст.ст. 46-49 Податкового
кодексу України ведення податкового
обліку покладено на кожного окремого
платника податку. При цьому такий
платник несе самостійну
відповідальність за порушення правил
ведення податкового обліку. Зазначена
відповід альність стосується кожного
окремого платника податку і не може
автоматично поширюватися на третіх
осіб, у тому числі на його контрагентів.
Підпунктом 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України визначено, що не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.
Отже, норми Податкового кодексу
України в якості підстави для не
включення до складу валових витрат
передбачають тільки випадки повної
відсутності будь-яких розрахункових,
платіжних та інших документів,
передбачених законодавством.
Будь-які документи мають силу
первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.
З наданих позивачем доказів
вбачається, що укладені ТОВ ТПФ «Беркут
ЛТД» правочини мли на меті настання
реальних правових наслідків, що
Таким чином, суд приходить до висновку,
що правовідносини за спірними
правочинами в повній мірі відображені
в бухгалтерському та податковому
обліку позивача, тобто позивачем
дотримано принцип превалювання
сутності над формою, який закріплений в
ст. 4 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» (превалювання
сутності над формою - операції
обліковуються відповідно до їх
сутності, а не лише виходячи з
Відповідно до ст. 215 Цивільного Кодексу
України від 16.01.2003 № 435 (далі - ЦК
України) підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 ЦК України, недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин) - у цьому разі визнання
такого правочину недійсним судом не
Згідно із ст. 202 Цивільного кодексу
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
Статтею 203 Цивільного кодексу України
передбачено загальні вимоги,
додержання яких є необхідними для
чинності правочину. Зокрема зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства, волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі,
правочин має вчинятися у формі,
встановлений законом, правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
За вимогами цивільного законодавства
існує презумпція правомірності
правочину (стаття 204 ЦК України).
Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин). До оспорюваних
правочинів належить зокрема фіктивний
правочин, який вчинено без наміру
створення правових наслідків, які
обумовлювалися цим право чином
(фіктивний правочин). Фіктивний
правочин визнається судом недійсним
(ст. 234 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 228 Цивільного кодексу
України правочин вважається таким, що
порушує публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
Відповідно до п.18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.12.2009 року
№ 9 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» перелік
правочинів, які є нікчемними як такі, що
порушують публічний порядок,
визначений статтею 228 ЦК: правочини,
спрямовані на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина; правочини. спрямовані на
знищення, пошкодження майна фізичної
або юридичної особи, держави,
Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу
України передбачено, що відповідно до
статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.
Згідно із ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.
Умовою для визнання недійсним
правочину, який суперечить інтересам
держави та суспільства, є встановлення
умислу в діях осіб, що уклали такий
правочин. При цьому носіями
протиправного умислу юридичних
осіб-сторін такого правочину є
посадові особи цих юридичних осіб.
Головною підставою вважати правочин
нікчемним являється його недійсність,
встановлена законом. Саме законом, а не
актами, які б факти в цьому акті не були
відображені. Вказані ж в акті висновки
є суто суб'єктивною думкою державного
податкового ревізора-інспектора,
оскільки були зроблені за відсутності
інформації, яка надається в
передбаченому законодавством порядку.
Відповідачем не доведено, а судом не
встановлено, наявності мети, завідомо
суперечної інтересам держави і
суспільства, а також існування умислу у
позивача чи його контрагента, як
обов'язкової ознаки для визнання
правочину недійсним та застосування
адміністративно-господарських
санкцій. Хоча факт порушення
публічного порядку повинен бути
доведеним певними засобами
Інший підхід потенційно надасть
можливість посадовим особам державних
органів на власний розсуд оголошувати
будь-який правочин недійсним
(нікчемним) без звернення до суду, що не
є правильним виходячи з загальних
засад судочинства.
При дослідженні факту здійснення
господарської операції оцінюватися
повинні, перш за все, відносини
безпосередньо між учасниками тієї
операції, на підставі якої сформовані
дані податкового обліку.
В своєму акті від 12.06.2014 року №345/2204/20223239
відповідач посилається на акт
Дергачівської ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Харківській
області №532/20-11-22- 01/38813932 від 16.12.2013 року
з питань дотримання ТОВ «ТДТП» вимог
податкового законодавства з податку на
додану вартість їх реальності та
повноти відображення в обліку за
період вересень 2013 року, в якому
зазначається про відсутність ТОВ
«ТДТП» за юридичною адресою, ненадання
до перевірки відповідних документів,
наявність розбіжностей за даними
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту.
Однак, як було встановлено в судовому
засіданні, на момент проведення
відповідачем перевірки ТОВ ТПФ «Беркут
ЛТД», за результатами якої було
прийнято оскаржуване
повідомлення-рішення - постановою
Харківського окружного
адміністративного суду від 11.02.2014 року
по справі №820/611/14 за позовом ТОВ «ТДТП»
до Дергачівської ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20.03.2014р.
- визнано протиправними дії
Дергачівської об'єднаної державної
інспекції ГУ Міндоходів у Харківській
області щодо проведення
документальної позапланової виїзної
питань дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість їх реальності та повноти
відображення в обліку за період
- визнано протиправними дії
Дергачівської об'єднаної державної
інспекції ГУ Міндоходів у Харківській
області щодо виключення (коригування),
на підставі Акту №532/20-11-22-01/38813932 від
16.12.2013р. про результати документальної
позапланової виїзної перевірки ГОВ
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість їх реальності та повноти
відображення в обліку за період
вересень 2013 року, з електронної бази
даних «Автоматизована система
співставлення Інформаційної системи
Міністерства доходів і зборів України
«Податковий блок» та інших електронних
баз даних суми податкового кредиту та
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість, які визначені ТОВ
«ТДТП» у податковій декларації;
- зобов'язано Дергачівську
об'єднану державну податкову інспекцію
ГУ Міндоходів у Харківській області
відновити в електронній базі даних
«Автоматизована система співставлення
Інформаційної системи Міністерства
доходів і зборів України «Податковий
блок» показники податкової звітності
останнім в податковій декларації за
Враховуючи, що на момент
проведення перевірки ТОВ ТПФ «Беркут
ЛТД» (в період з 05.06.2014 року по 11.06.2014
року) постанова Харківського окружного
адміністративного суду набрала
законної сили 20.03.2014р. - суд вважає, що
Дніпропетровська ОДПІ не мала жодної
правової підстави посилатись на
висновки акту перевірки №532/20-11-22-01/38813932
від 16.12.2013 року та використовувати його
в якості підстави для висновків про
порушення ТОВ ТПФ «Беркут ЛТД» вимог
податкового законодавства.
Крім того, щодо використання
податковим органом вищевказаного акту
перевірки суд вважає за необхідне
зазначити, що відповідно до роз'яснення
Вищою арбітражного суду «Про деякі
питання практики вирішення спорів,
пов'язаних з визнанням недійсними
актів державних чи інших органів» від
26.01.2000р. N 02-5/35 акт державного чи іншого
органу - це юридична форма рішень цих
органів, тобто офіційний письмовий
документ, який породжує певні правові
наслідки, спрямований на регулювання
тих чи інших суспільних відносин і має
обов'язковий характер для суб'єктів цих
Залежно від компетенції органу, який
прийняв такий документ, і характеру та
обсягу відносин, що врегульовано ним,
акти поділяються на нормативні і такі,
що не мають нормативного характеру,
тобто індивідуальні.
Нормативний акт - це прийнятий
уповноваженим державним чи іншим
органом у межах його компетенції
офіційний письмовий документ, який
встановлює, змінює чи скасовує норми
права, носить загальний чи локальний
характер та застосовується
неодноразово. Що ж до актів
ненормативного характеру
(індивідуальних актів), то вони
породжують права і обов'язки тільки у
того суб'єкта (чи визначеного ними
певного кола суб'єктів), якому вони
Зазначене вище підтверджено також п. 3
листа Вищого господарського суду від
24.07.2001 «Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних з
визнанням недійсними актів державних
та інших органів», в якому також
зазначено, що «акт державного чи іншого
органу - це юридична форма рішень цих
органів, тобто офіційний письмовий
документ, який породжує певні правові
наслідки, спрямований на регулювання
тих чи інших суспільних відносин і має
обов'язковий характер для суб'єктів цих
У зв'язку з цим, зазначений вище акт
перевірки, на підставі якого
відповідачем було зроблено висновок
про порушення позивачем норм діючого
законодавства не можна застосовувати
до ТОВ ТПФ «Беркут ЛТД», оскільки він
(Акт перевірки) не має обов'язкового
характеру для данного суб'єкта
Крім того, згідно листа Вищого
адміністративного суду України №
742/11/13-11від 02.06.2011р. - «не є обов'язковою
передумовою для визначення
контролюючими органами грошових
зобов'язань визнання недійсними (у тому
числі нікчемними) правочинів, які
укладалися за ланцюгом між попередніми
посередниками, через ланцюги яких
декларувався рухтоварів чи послуг,
нібито придбаних останнім у такому
ланцюгу платником податку. При цьому
відносини між учасниками попередніх
ланцюгів постачань товарів та послуг
не мають безпосереднього впливу на
дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців» якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін. Якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, є недостовірними і були
внесені до нього, то третя особа може
посилатися на них у спорі як на
достовірні. Третя особа не може
посилатися на них у спорі у разі, якщо
вона знала або могла знати про те, що
такі відомості є недостовірними.
Суд звертає увагу на те, що на момент
здійснення правовідносин підприємства
-контрагент позивача був
зареєстрований як юридична особа.
Тобто, на момент здійснення
господарських правовідносин
контрагент був зареєстрований у
встановленому законом порядку.
Враховуючи наявність у позивача
належним чином оформлених первинних
документів, які підтверджують
реальність здійснення господарських
операцій, в діях позивача відсутні
порушення: п. 198.6. п.п. 198 3 ст. 198 п. 185.1, ст.
185, п. 188.1 ст. 185 Податкового кодексу
України, в результаті чого завищено
податковий кредит за вересень 2013 року
на суму 105 480,6 грн., завищено податкові
зобов'язання на суму 37 185,8 грн.та в
результаті чого було донараховано ПДВ
за вересень 2013 року всього на суму 68 294,80
В судовому засіданні був повністю
доведений представниками позивача
факт вчинення господарських операцій,
за наслідками яких виникло право
позивача на формування податкового
кредиту та факт сплати позивачем сум
податку контрагенту, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами.
Отже, позивач правомірно включив до
складу податкового кредиту суму
податку на додану вартість по
вищезазначеним податковим накладним.
Також, суд вважає за доцільне
зазначити, що відповідно до частини 2
статті 8 Кодексу адміністративного
судочинства України суд застосовує
принцип верховенства права з
урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.
Згідно ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського Суду з прав
людини» суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію та практику Суду як
У рішенні Європейського суду з прав
людини від 22.01.2009 у справі «БУЛВЕС» АД
проти Болгарії» (заява № 3991/03)
зазначено, що у разі якщо національні
органи за відсутності будь-яких
вказівок на безпосередню участь
фізичної або юридичної особи у
зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ,
який нараховується у ланцюгу поставок,
або будь-яких вказівок на обізнаність
про таке порушення, все ж таки
застосовують негативні наслідки до
отримувача оподатковуваної ПДВ
поставки, який повністю виконав свої
зобов'язання, за дії або бездіяльність
постачальника, який перебував поза
межами контролю отримувача і у
відношенні якого у нього не було
засобів перевірки та забезпечення його
виконання, то такі владні органи
порушують справедливий баланс, який
має підтримуватися між вимогами
суспільних інтересів та вимогами
захисту права власності.
З урахуванням вищезазначеного суд
доходить висновку, що податкове
23.06.2014р., яким Товариству з обмеженою
відповідальністю торгово-промислова
фірма «Беркут ЛТД» визначено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість за основним платежем у
розмірі 68 295 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) в
розмірі 17 073,70 грн. - прийняте
Дніпропетровською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області не на
підставі, не у межах повноважень та не у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з порушенням
використаного повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
необґрунтовано, тобто без врахування
усіх обставин, які мають значення для
прийняття рішення; не добросовісно та
не розсудливо, а тому підлягають
Відповідно до ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Відповідач як суб'єкт владних
повноважень не довів правомірність
своїх дій та рішень.
Позивачем під час подання
адміністративного позову сплачено
судовий збір в розмірі 182 грн. 70 коп., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 17 від 05.08.2014р.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
Тому згідно із ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
судовий збір в розмірі 182 грн. 70 коп.
присуджується на користь позивача за
рахунок Державного бюджету України.
На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 9, 11, 70-71, 86, 94, 160-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
торгово-промислова фірма «Беркут ЛТД»
до Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання неправомірним та скасування
податкового повідомлення-рішення -
Визнати неправомірним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
23.06.2014р., яким Товариству з обмеженою
відповідальністю торгово-промислова
фірма «Беркут ЛТД» визначено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість за основним платежем у
розмірі 68 295 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) в
розмірі 17 073,70 грн.
Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю торгово-промислова
фірма «Беркут ЛТД», (код ЄДРПОУ - 20223239)
суму судового збору в розмірі 182 грн. 70
коп. сплачену ТОВ ТПФ «Беркут ЛТД»
згідно платіжного доручення № 17 від
Копію постанови направити сторонам по
справі.
Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та в
строки, встановленні статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови буде викладений
протягом п'яти днів.

Суддя Е.О.
Юрков