Справа № 804/11833/14
Суддя: Парненко Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя Дніпропетровського окружного
адміністративного суду Парненко В.С.,
розглянувши у місті Дніпропетровську у
письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Приватного підприємства
«Вікторія» про стягнення
06.08.2014 р. Дніпропетровське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів (надалі - позивач) звернулось
до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду року із
адміністративним позовом до
Приватного підприємства «Вікторія»
(надалі - відповідач), в якому просить
стягнути заборгованість зі сплати
адміністративно-господарських санкції
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
відповідач не забезпечив
працевлаштування інвалідів у
відповідній кількості та не сплатив
вчасно адміністративно-господарські
санкції за нездійснення
працевлаштування інвалідів у 2013 році.
Позивач надав клопотання про розгляд
справи без його участі у порядку
письмового провадження, позовні вимоги
підтримав в повному обсязі.
Відповідач надав заяву про розгляд
справи за його відсутності у порядку
письмового провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.
Частиною 4 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.
Згідно з ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
Згідно положень п.1 ст.6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод кожен має право на справедливий
і публічний розгляд його справи
упродовж розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом, який вирішить спір щодо його
прав та обов'язків цивільного
характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення. Відповідно до рішень
Європейського суду з прав людини, що
набули статусу остаточного, зокрема
«Іззетов проти України», «Пискал проти
України», «Майстер проти України»,
«Крюков проти України», «Крат проти
України», «Сокор проти України»,
«Кобченко проти України», «Шульга
проти України», «Лагун проти України»,
«Буряк проти України», «ТОВ «ФПК
«ГРОСС» проти України», «Гержик проти
України» суду потрібно дотримуватись
розумного строку для судового
З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про можливість розгляду
справи за відсутності сторін, в порядку
письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, виходячи із
Відповідно до ч.3 ст. 18 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» (надалі - Закон)
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
У відповідності до ст.19 Закону для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.
Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно розраховують
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу, встановленого частиною
першою цієї статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунках кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.
Згідно до ч.1 ст.20 Закону підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Порядок подання підприємствами,
установами, організаціями та фізичними
особами, що використовують найману
працю, звітів про зайнятість і
працевлаштування інвалідів та
інформації, необхідної для організації
їх працевлаштування, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 31 січня 2007р. за № 70 (надалі - Порядок
№70), визначає процедуру подання
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, що використовують
найману працю, в яких за основним
місцем роботи працює вісім і більше
осіб, звітів про зайнятість і
працевлаштування інвалідів
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів та інформації про наявність
вільних робочих місць (вакантних посад)
для працевлаштування інвалідів -
центру зайнятості. Частина 1 пункту 2
Порядку встановлює, що звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів роботодавці подають
(надсилають рекомендованим листом)
щороку до 1 березня відділенням Фонду, в
яких вони зареєстровані, за формою,
затвердженою Мінпраці за погодженням з
Відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону та п. 3.7.
Інструкції щодо заповнення форми №
10-ПІ (річна) «Звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів»,
відповідач має розрахувати та у рядку 06
- відобразити суму коштів
адміністративно-господарських
санкцій, яку повинен сплатити
самостійно в строк до 15 квітня року,
наступного за роком, при порушенні
нормативу, встановленого ч. 1 ст. 19
Судом встановлено, що відповідачем
подано Дніпропетровському обласному
відділенню Фонду соціального захисту
інвалідів звіт за формою № 10-ПІ (річна)
«Звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів» за 2013 рік,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 10 лютого 2007 року № 42, у якому
середньооблікова чисельність штатних
працівників у відповідача у 2013 році
становила 15 осіб, з них:
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність - 0 осіб; кількість
інвалідів-штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених відповідно до вимог статті 19
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» - 1
Частина 3 п. 2 Порядку №70 уточнює, що
інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають центру зайнятості
за місцем їх реєстрації як платників
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Наказом державного комітету
статистики №420 від 19.12.05 р. затверджена
форма статистичної звітності №3-ПН
«Звіт про наявність вакансій», яка
подається підприємствами, установами
та організаціями щомісячно на адресу
державної служби зайнятості (в
редакції чинній до 31.05.2013 року).
Наказом Міністерства соціальної
політики України від 31.05.2013 р. №316,
затверджено форму звітності №3-ПН
«Інформація про попит на робочу силу
(вакансії)» та порядку її подання
(чинний з 31.05.2013 року ). Форма подається
за наявності у роботодавця попиту на
робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти
робочих днів з дати відкриття вакансії.
Датою відкриття вакансії є наступний
день після створення робочого місця чи
припинення трудових відносин з
працівником, робоче місце якого стає
вакантним, або дата, починаючи з якої
може бути укладений трудовий договір з
найманим працівником.
Таким чином, до червня 2013 р. відповідач
повинен був щомісячно надавати звіти
№3-ПН відповідно до Наказу державного
комітету статистики №420 від 19.12.05 р., а з
червня 2013 (після втрати чинності Наказу
державного комітету статистики №420 від
19.12.05 року) відповідно до Наказу
Міністерства соціальної політики
України від 31.05.2013 р. №316 за наявності у
роботодавця попиту на робочу силу
Відповідно до матеріалів справи, судом
встановлено, що відповідачем протягом
2013 року подало лише 1 звіт за формою 3-ПН
з вакансіями для інвалідів - 26.11.2013 р., за
інші місяці 2013 року відповідачем
звітів надано не було.
В матеріалах справи наявний лист
Жовтоводського міського центру
зайнятості від 20.05.2014 р. №559 на запит
позивача від 15.05.2013 р. №04-01/806, яким
підтверджується подання відповідачем
протягом 2013 р. 1 звіту за формою №3-ПН.
Ніяких пояснень з приводу не подання
звітів №3-ПН, відсутності попиту на
робочу силу (вакансії) відповідачем до
суду не надано.
Частиною 2 ст. 20 Закону передбачено, що
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.
Суд звертає увагу, що даною нормою не
передбачено часткового застосування
адміністративного - господарських
Згідно положень ст. 216 Господарського
кодексу України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
Застосування господарських санкцій
повинно гарантувати захист прав і
законних інтересів громадян,
організацій та держави, в тому числі
відшкодування збитків учасникам
господарських відносин, завданих
внаслідок правопорушення, та
забезпечувати правопорядок у сфері
В силу приписів ч. 3 ст. 217
Господарського кодексу України до
суб'єктів господарювання за порушення
ними правил здійснення господарської
діяльності застосовуються
адміністративно-господарські санкції .
Адміністративно-господарські санкції
застосовуються у встановленому
законом порядку уповноваженими
органами державної влади або органами
місцевого самоврядування (ч. 4 ст. 217
Господарського кодексу України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 218
Господарського кодексу України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
Із аналізу вищенаведених норм суд
адміністративно-господарські санкції
за незайняті інвалідами робочі місця,
передбачені Законом України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» є заходом впливу
на правопорушника у сфері
господарювання у зв'язку зі скоєнням
правопорушення, і підлягають
застосуванню у разі, якщо суб'єкт
господарювання не доведе, що ним вжито
усіх залежних від нього заходів для
недопущення господарського
З наведених норм ст. 18, 19 Закону
вбачається, що підприємства здійснюють
самостійно працевлаштування
інвалідів, але виходячи з вимог ст. 18
Отже, ст. 18 Закону не встановлює правил,
за якими підприємство було б
зобов'язано самостійно здійснювати
пошук інвалідів для їх
працевлаштування на своєму
Звіт за формою 3-ПН є актом інформування
органів працевлаштування про створені
на підприємстві робочі місця для
працевлаштування інвалідів і,
водночас, запитом про направлення на
підприємство для працевлаштування.
За таких обставин, неналежне
інформування центру зайнятості про
наявність вільних робочих місць для
інвалідів, а саме неподання звітів за
формою № 3-ПН про наявність вакансій
для інвалідів державній службі
зайнятості є порушенням вищезгаданих
норм матеріального права та підставою
адміністративно-господарських
Аналогічна правова позиція щодо
застосування зазначених норм
матеріального права висловлена
колегією суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у постановах від 9 липня та
19 листопада 2013 року (№№ 21-200а13, 21-397а13
Рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України (ч.1 ст. 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Вказане свідчить про те, що ні центр
зайнятості, ні інші органи, на які
законом покладено обов'язок
працевлаштування інвалідів, не могли
сприяти відповідачу у
працевлаштуванні інвалідів, оскільки
не мали протягом 2013 року належної та
своєчасної інформації щодо наявності у
останнього відповідних вакансій для
такої категорії громадян. Доказів щодо
виконання заходів, передбачених ч. 4 ст.
19 Закону, у якій йдеться про співпрацю з
підприємствами громадських
організацій інвалідів, відповідач
також не надав.

Будь-які інші заходи щодо самостійного
пошуку інвалідів та їх
працевлаштування відповідачем не
здійснювались.

Таким чином, за 1 робоче місце,
призначене для працевлаштування
інвалідів і не зайнятих останніми,
відповідач до 15.04.2014 р. повинен був
самостійно сплатити
адміністративно-господарській санкції
у розмірі 32100,00 грн. згідно наявного в
матеріалах справи розрахунку.

Відповідно до вказаного розрахунку
відповідачу нараховано пеню за 1 день
прострочення (16.04.2014 р.) у розмірі 9,63 грн.

Заявлені до стягнення санкції є
адміністративно-господарськими,
відтак на них розповсюджуються
загальні засади відповідальності
учасників господарських відносин,
визначені у статтях 216-218, 238, 241
Господарського кодексу України,
системний аналіз яких свідчить про
підставу сплати за наявності складу
правопорушення, склад якого, у межах
спірних правовідносин позивачем
доведено.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

За наведених обставин у сукупності, суд
дійшов висновку про задоволення
адміністративного позову у повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Приватного підприємства
«Вікторія» про стягнення
заборгованості, - задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства
«Вікторія» на користь держави в особі
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 32100,00 грн. (тридцять дві тисячі
сто грн., 00 коп.);

Стягнути з Приватного підприємства
«Вікторія» на користь держави в особі
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів пеню за порушення термінів
сплати адміністративно-господарських
санкцій у розмірі 9,63 грн. (дев'ять грн., 63
коп.)

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, визначені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та набирає законної сили відповідно до
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя (підпис) Постанова
не набрала законної сили 03.09.14 Суддя З
оригіналом згідно Помічник судді
В.С. Парненко В.С. Парненко
Ю.Ю. Ковтун