Справа № 2а-12072/12/2070
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/22766/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.,

Малиніна В.В.,

Швець В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Харкова до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Антекс", третя особа -
Управління Державної казначейської
служби в Жовтневому районі м. Харкова
про стягнення суми за касаційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м. Харкова
на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 15 січня 2013
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 02 квітня 2013 року, -

в с т а н о в и в :

Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Харкова
звернулось до суду з адміністративним
позовом про стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Антекс"
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування в сумі 2462,03 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 15 січня 2013
року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 02 квітня 2013
року постанову Харківського окружного
адміністративного суду залишено без
змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Харкова звернулося до суду з
касаційною скаргою, в який просить
скасувати постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 15
січня 2013 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 02 квітня 2013 року та ухвалити нову,
якою задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на порушення норм
матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів, в межах ст. 220
КАС України, дійшла висновку про
залишення касаційної скарги без
задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлені наступні обставини.

20.04.2011 року між ТОВ «Антекс» та ТФ
«Автолюбитель» укладено договір
комісії № 3/469637, відповідно до якого ТОВ
«Антекс» придбало легковий автомобіль
марки Ауді А6, державний номерний знак
АХ88-77 СН, вартістю 240.000,00 грн.

З 28.03.2012 року по 30.03.2012 року Управлінням
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м.Харкова проводилась планова
перевірка щодо правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування та
інших платежів.

За результатами перевірки складено акт
від 30.03.2012 року № 49. Перевіркою
встановлено порушення ТОВ «Антекс»
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» № 400 та
п. 13 Постанови Кабінету Міністрів
України «Про затвердження Порядку
сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування з окремих видів
господарських операцій» № 1740 від 03.11.1998
року щодо сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування в
розмірі 3% за придбання автомобіля,
марки Ауді А6, державний номерний знак
АХ88-77 СН, вартістю 240.000,00 грн. на суму
2462,03 грн.

У зв'язку з неповною сплатою ТОВ
«Антекс» збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування за придбання
автомобіля, Управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі м.
Харкова звернулось до суду з вказаним
позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суди
попередніх інстанцій, посилаючись на
положення п. 7 ст. 1, ст. 3 Закону України
"Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування", зазначили, що
обов'язок сплати збору не може бути
покладений на особу, яка набуває право
власності, так як наведені норми Закону
передбачають обов'язок сплачувати збір
при відчуженні автомобіля, а не при
його придбанні.

З таким висновком погоджується і
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, з
огляду на наступне.

Пунктом 7 статті 1 Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування», в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, визначено виключний
перелік осіб - платників збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, передбачено, що
платниками збору є юридичні та фізичні
особи при відчуженні легкових
автомобілів, крім легкових
автомобілів, якими забезпечуються
інваліди, та тих автомобілів, які
переходять у власність спадкоємцям за
законом.

Тобто, відповідно до вказаного Закону
обов'язок зі сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування покладається на осіб лише
у випадку відчуження, а не при купівлі
автомобілів.

Проте, відповідно до пункту 12 Порядку
сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування з окремих видів
господарських операцій, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03 листопада 1998 року платниками
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій з відчуження
легкових автомобілів є підприємства,
установи та організації всіх форм
власності, а також фізичні особи, які
набувають право власності на легкові
автомобілі шляхом купівлі легкових
автомобілів, у тому числі у виробників
або торгівельних організацій (крім
випадків забезпечення автомобілями
інвалідів згідно із законодавством).

Відповідно до частини четвертої статті
9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

У роз'ясненні Пленуму Верховного Суду
України, яке міститься в постанові від
01 листопада 1996 року № 9 (пункт 5)
зазначено, що судам необхідно виходити
з того, що нормативно-правові акти
будь-якого державного чи іншого
органу (акти Президента України,
постанови Верховної Ради України,
постанови і розпорядження Кабінету
Міністрів України, нормативно-правові
акти Верховної Ради Автономної
Республіки Крим чи рішення Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
акти органів місцевого самоврядування,
накази та інструкції міністерств і
відомств, накази керівників
підприємств, установ та організацій
тощо) підлягають оцінці на
відповідність як Конституції, так і
закону. Якщо при розгляді справи буде
встановлено, що нормативно-правовий
акт, який підлягав застосуванню, не
відповідає чи суперечить законові, суд
зобов'язаний застосувати закон, який
регулює ці правовідносини.

Враховуючи наведене та виходячи із
загальних засад пріоритетності
законів над підзаконними актами, при
вирішенні цього спору пріоритетними є
норми Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» № 400/97-ВР.

Виходячи з фактичних обставин справи
та керуючись приписами пунктом 7 статті
1 Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування», № 400/97-ВР, суд касаційної
інстанції вважає, що ТОВ «Антекс», як
покупець автомобіля, не є платником
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування у спірних правовідносинах
при реєстрації придбаного автомобіля в
органах ДАІ.

Подібна правова позиція була також
висловлена Верховним Судом України у
постанові від 26 лютого 2013 року у справі
№ 21-29а13 про стягнення незаконно
отриманого 3 % збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування при
купівлі автомобіля, яка, відповідно до
приписів статті 244-2 КАС України, є
обов'язковою для всіх судів України.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, вважає, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 15 січня 2013
року та ухвала Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 02 квітня 2013 року, ґрунтуються на
вірно встановлених фактичних
обставинах справи, яким дана належна
юридична оцінка, правильно застосовані
норми матеріального права, що
регулюють спірні правовідносини, та не
допущено порушень процесуального
закону, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи, доводи викладені в касаційній
скарзі не спростовують висновків суду,
тому підстави для скасування або зміни
рішень відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 231 КАС
України суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Харкова залишити без
задоволення, а постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 15
січня 2013 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 02 квітня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф.
Ситников

В.В.
Малинін

В.В. Швець