Справа № 0907/2а-4048/11
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/746/14

Вищий адміністративний суд України у
складі:

Головуючого
Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів
Ємельянової В.І.,

Ситникова О.Ф.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області на
постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 12 травня 2011 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12 листопада
2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області (далі -
Управління) про визнання дій
протиправними, скасування рішення та
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2010 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з адміністративним позовом, в
якому, з урахуванням уточнених
позовних вимог просив: скасувати
рішення Управління від 15 листопада 2010
року №1771-Я-8 про відмову в призначенні
пенсії за вислугу років; зобов'язати
відповідача зарахувати до 20-річного
стажу роботи, що дає право на пенсійне
забезпечення за вислугу років
працівникам прокуратури час
проходження військової служби з 1
серпня 1988 року по 30 березня 1992 року та з
15 лютого 1993 року по 20 липня 1998 року,
тобто 9 років 11 місяців 20 днів;
призначити пенсію за вислугу років
згідно Закону України «Про
прокуратуру» від 5 листопада 1991 року
№1789-XII (далі - Закон №1789-XII) з 29 жовтня 2010
року, з врахуванням уже виплачених сум.

Постановою Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 12 травня 2011 року, залишеною
без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12 листопада 2013 року, позов
задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
виходили з того, що відповідно до
положень статті 50-1 Закону №1789-XII,
статті 56 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 5 листопада 1991 року
№1788-XII (далі - Закон №1788-XII), частини 1
статті 2, статті 24 Закону України «Про
військовий обов'язок і військову
службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII
(далі - Закон №2232-XII), а також постанови
Кабінету Міністрів України від 7 травня
2008 року №425 «Про затвердження Порядку
встановлення, виплати надбавки за
вислугу років працівникам органів
прокуратури та їх медичне
обслуговування» до 20-річного стажу
позивача як працівнику прокуратури, що
дає право на пенсію повинен бути
зарахований час проходження
військової служби з 1 серпня 1988 року по
30 березня 1992 року та з 15 лютого 1993 року
по 20 липня 1998 року, тобто 9
років 11 місяців 20 днів.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати ухвалені ними судові
рішення та постановити нове рішення
про відмову у задоволенні позовних
вимог.

Справа вирішується в порядку
письмового провадження за наявними у
ній матеріалами відповідно до статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України, оскільки відсутні клопотання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю.

З'ясувавши обставини справи,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права згідно статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
наступних висновків.

Судами встановлено, що позивач в період
з 1 серпня 1988 року по 30 березня 1992
року навчався в Курганському вищому
військово-політичному авіаційному
училищі; з 10 лютого 1993 року по 20 липня 1998
року проходив військову службу в
Збройних силах в батальйоні зв'язку та
радіотехнічного забезпечення
Авіаційного корпусу; працював у
військовій прокуратурі на посадах
слідчого з 27 квітня 1988 року до 26 червня
2002 року, старшого слідчого з 26 червня 2002
року до 7 серпня 2003 року,
прокурора-криміналіста з 7 серпня 2003
року до 1 березня 2004 року, старшого
помічника військового прокурора з 1
березня 2004 року до 28 жовтня 2004 року,
слідчого в особливо важливих справах
слідчого відділу військової
прокуратури Західного регіону України
з 28 жовтня 2004 року по 17 серпня 2009 року.
Загальний стаж роботи позивача
становить 21 рік 18 днів.

29 жовтня 2010 року ОСОБА_2 звернувся до
Управління із заявою про призначення
пенсії за вислугу років відповідно до
Закону №1789-XII, однак рішенням
відповідача від 15 листопада 2010 року
№1771-Я-8 йому було відмовлено в
призначенні такої пенсії. Відмову
відповідач обґрунтовував тим, що до
20-річного стажу позивача як працівнику
прокуратури, що дає право на пенсію, не
може бути зарахований час проходження
військової служби з 1 серпня 1988 року по
30 березня 1992 року та з 15 лютого 1993 року
по 20 липня 1998 року, тобто 9 років 11
місяців 20 днів.

Відповідно до частини 1 статті 50-1
Закону №1789-XII прокурори і слідчі зі
стажем роботи не менше 20 років, у тому
числі зі стажем роботи на посадах
прокурорів і слідчих прокуратури не
менше 10 років, мають право на пенсійне
забезпечення за вислугу років
незалежно від віку.

Частиною 5 статті 50-1 Закону №1789-XII
визначено, що до 20-річного стажу роботи,
що дає право на пенсію за вислугою
років, зараховується час роботи на
прокурорських посадах, перелічених у
статті 56 цього Закону, в тому числі у
військовій прокуратурі, стажистами в
органах прокуратури, слідчими, суддями,
на посадах начальницького складу
органів внутрішніх справ, офіцерських
посадах Служби безпеки України,
посадах державних службовців, які
займають особи з вищою юридичною
освітою, в науково-навчальних закладах
Генеральної прокуратури України
працівникам, яким присвоєно класні
чини, на виборних посадах у державних
органах, на посадах в інших
організаціях, якщо працівники, що мають
класні чини, були направлені туди, а
потім повернулися в прокуратуру,
строкова військова служба, половина
строку навчання у вищих юридичних
навчальних закладах, частково
оплачувана відпустка жінкам по догляду
за дитиною до досягнення нею трьох
років.

Разом з тим, Закон №2232-XII відносить до
видів військової служби строкову
військову службу; військову службу за
контрактом осіб рядового,
сержантського і старшинського складу;
військову службу (навчання) курсантів
вищих військових навчальних закладів,
а також вищих навчальних закладів, які
мають у своєму складі військові
інститути, факультети військової
підготовки, кафедри військової
підготовки, відділення військової
підготовки; військову службу за
контрактом осіб офіцерського складу;
військову службу за призовом осіб
офіцерського складу.

Згідно частиною 1 вказаного Закону
навчання у військово-навчальних
закладах зараховується курсантам як
строкова військова служба.

Відповідно до статті 17-1 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» порядок обчислення
вислуги років та визначення пільгових
умов призначення пенсій особам, які
мають право на пенсію за цим Законом,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів
України від 17 липня 1992 року №393 «Про
порядок обчислення вислуги років,
призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей» для
призначення пенсій за вислугу років
зараховується дійсна військова служба
у Радянській Армії та
Військово-Морському Флоті,
прикордонних, внутрішніх, залізничних
військах, в органах державної безпеки
та інших військових формуваннях
колишнього СРСР, а також служба в
органах внутрішніх справ колишнього
СРСР та інші види служби і періоди
роботи, які, відповідно до
законодавства колишнього СРСР,
зараховувалися до вислуги років для
призначення пенсій
військовослужбовцям, а також особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ. Військова
служба у Збройних Силах. Вислуга років
(у тому числі на пільгових умовах), у
цьому випадку обчислюється у порядку,
встановленому законодавством
колишнього СРСР, якщо цією постановою
не передбачено більш пільгових умов
зарахування до вислуги років часу
служби для призначення пенсій
військовослужбовцям та особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає правильним висновки судів, що
період військової служби позивача з 1
серпня 1988 року по 30 березня 1992 року та з
15 лютого 1993 року по 20 липня 1998 року
повинен зараховуватись до стажу, що в
сукупності надає позивачу право на
призначення пенсії за вислугу років,
відповідно до статті 50-1 Закону №1789-XII,
оскільки загальний стаж роботи
позивача, в тому числі і на
прокурорських посадах, становить
більше 20 років.

Суди першої та апеляційної інстанцій
повно і всебічно встановили обставини
справи, дали їм належну юридичну
оцінку, правильно застосували норми
матеріального і процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську Івано-Франківської
області залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 12 травня 2011 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Ю.Й. Рецебуринський

Судді
В.І.
Ємельянова

О.Ф. Ситников