Справа № 754/9597/14
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 754/9597/14
інстанції: Сенюта В.О.
Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого-судді Мєзєнцева
Є.І., суддів: Файдюка В.В., Чаку Є.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Києві державної
адміністрації на постанову
Деснянського районного суду м.Києва
від 01 липня 2014 р. у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Києві державної
адміністрації про визнання дій
неправомірними, зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату державної та
додаткової пенсії

В С Т А Н О В И В:

У червні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просив суд
визнати незаконними дії
територіального управління праці та
соціального захисту населення щодо
відмови в перерахуванні щорічної
допомоги на оздоровлення у розмірі,
який передбачений ст. 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи",
зобов'язати відповідача провести
перерахунок, нарахувати та виплатити
одноразову компенсацію та щорічну
допомогу на оздоровлення за період з 1996
по 2013 рік.

Ухвалою Деснянсткого районного суду м.
Києва від 06 червня 2014 року позовні
вимоги в частині визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії за період з 1996 року по 05
грудня 2013 року залишені без розгляду.

Постановою Деснянського районного
суду м.Києва від 01 липня 2014 р. позов
задоволено частково, визнано
протиправними дії територіального
управління праці та соціального
захисту населення, зобов'язано
здійснити нарахування та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення за
2013 рік у розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат відповідно до вимог ст.
48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", з урахуванням проведених
виплат, у задоволенні інших вимог
позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою
суду першої інстанції, відповідач
подав апеляційну скаргу з підстав
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції, прийняти нове рішення про
відмову в задоволені позовних вимог.

З доповіді судді-доповідача
вбачається, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, особиста участь сторін не
обов'язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів
визнала можливим розглянути справу в
порядку письмового провадження, як це
передбачено ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Приймаючи рішення про зобов'язання
провести перерахунок та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення,
встановивши її розмір на рівні п'яти
мінімальних заробітних плат, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач має право отримання вказаної
допомоги відповідно до Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів не погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, інвалідом ІІ групи
внаслідок захворювання, пов'язаного з
катастрофою на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", щорічна
допомога на оздоровлення інвалідам ІІ
групи внаслідок захворювання,
пов'язаного із Чорнобильською
катастрофою, виплачується у розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат.

Така редакція статті існувала після
визнання неконституційними Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008 змін, внесених
підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" від 28.12.2007
р. N 107-VI.

Разом з тим, пунктом 4 Прикінцевих
положень Закону України «Про державний
бюджет України на 2013 рік» встановлено,
що норми і положення, зокрема, статті 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Із аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Під час вирішення питання, яка з
однопредметних законодавчих норм
рівної ієрархії, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, перевагу слід надавати тій з
них, що прийнята пізніше. У
розглядуваному випадку пізніше
прийняті норми Закону України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік».

Постановою Кабінету Міністрів України
№562 від 12.07.2005 року «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
встановлено розмір щорічної допомоги
на оздоровлення: інвалідам I і II групи -
120 гривень.

Отже, колегія суддів приходить до
висновку про правомірність дій
відповідача щодо виплати позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення у
відповідному розмірі у 2013 році.

Таким чином, правові підстави для
виплати щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат за 2013 рік
відсутні.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Підставою для скасування судового
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення, відповідно
до п. 4 ст. 202 Кодексу адміністративного
судочинства України, є порушення норм
матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції при
ухваленні постанови порушено норми
матеріального права, в зв'язку з чим
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню з ухваленням нової
постанови про відмову у задоволені
позову.

Керуючись ст.ст. 160, 197, 198, 202, 205, 207 КАС
України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації -
задовольнити.

Скасувати постанову Деснянського
районного суду м.Києва від 01 липня 2014 р.
та ухвалити нову постанову, якою у
задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254 КАС
України та може бути оскаржена
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції в порядку і
строки, встановлені статтею 212 КАС
України.

Головуючий суддя:
Є.І. Мєзєнцев

Суддя:
В.В. Файдюк

Суддя:
Є.В. Чаку

Головуючий суддя

Мєзєнцев Є.І.

Судді:

Файдюк В.В.

Чаку Є.В.