Справа № 192/1220/14
Суддя: Омелюх В. М.
Дата ухвалення: 2014-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 192/1220/14
Провадження № 2-а/192/9/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2014 року смт. Солоне

Суддя Солонянського районного суду
Дніпропетровської області Омелюх В. М.,
розглянувши у порядку скороченого
провадження адміністративний позов
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Солонянської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області, третя особа - Солонянська
міжрайонна виконавча дирекція Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності
Дніпропетровської області про
визнання дій відповідача
неправомірними та зобов'язання
провести перерахунок допомоги по
догляду за дитиною,

В С Т А Н О В И В:

11 червня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Солонянської районної державної
адміністрації про визнання дій
відповідача неправомірними та
зобов'язання провести перерахунок
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення трирічного віку, який
обґрунтовує тим, що вона є матір'ю
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в зв'язку з
народженням якого перебуває у
відпустці по догляду за дитиною з 18
жовтня 2011 року по 02 березня 2014 року.
Управлінням праці та соціального
захисту населення Солонянської
районної державної адміністрації їй
було призначено допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі 130 гривень. 26 березня 2014
року вона звернулась до відповідача з
проханням провести перерахунок
отримуваної допомоги, оскільки її
розмір значно менший ніж передбачено
законом, але в здійснені такого
перерахунку їй було відмовлено
відповідачем згідно листа від 27 травня
2014 року. Вважає дії відповідача
неправомірними, оскільки відповідач
повинен їй як застрахованій у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування особі
виплачувати вказану допомогу
відповідно до положень ст.43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням» у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом, тому змушена
звернутися до суду, оскільки
відповідач недоплачував їй щомісячно
таку допомогу в розмірі 902 гривні, а
його дії щодо виплати сум допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в сумі 130 гривень є
протиправними. до 01 січня 2008 року
правовідносини щодо виплати допомоги
по догляду за дитиною до досягнення
трирічного віку для осіб
незастрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування регулювалися
Законом України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», а для застрахованих
осіб - Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням», в
ст. 43 якого було зазначено, що розмір
допомоги встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

На обґрунтування позову зазначила, що 01
січня 2008 року до ст.15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
були внесені зміни, відповідно до яких
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень.

01 січня 2008 року набув чинності Закон
України «Про державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», пунктами
23,25 якого були внесені зміни до ст. 13
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» - його дію було
поширено на застрахованих осіб, а із
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
було виключено ст. ст. 40-44.

Однак, Конституційний Суд України
рішенням від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008
визнав неконституційними низку
положень Закону України «Про державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України», в тому числі і п. 25 щодо
виключення ст.ст. 40-44 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням», а
тому з часу проголошення рішення
Конституційного Суду України, тобто з 22
травня 2008 року відновили свою дію ст.
ст. 40-44 вказаного Закону України, а з 01
січня 2009 року відновили дію ст. ст. 13,15
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми».

Статтею 46 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» та
ст. 45 Закону України «Про Державний
бюджет на 2010 рік» передбачено, що у 2009,
2010 роках допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
призначається в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України. В свою чергу порядок
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою КМУ від 27
грудня 2001 року № 1751 саме на виконання
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», а новий акт уряду на
виконання ст. 45 Закону України «Про
Державний бюджет на 2010 рік» не
приймався, розміри і порядок виплати
допомоги відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
Кабінетом Міністрів України не
визначався.

В подальшому Законами України «Про
Державний бюджет на 2012 рік», «Про
Державний бюджет на 2013 рік», «Про
Державний бюджет на 2014 рік», або іншими
Законами України не встановлювався
інший розмір допомоги, ніж зазначений в
Законі України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» та
в Законі України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», в зв'язку з
чим вважає, що на відносини щодо
виплати з 06 грудня 2013 року допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку особі, яка
застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, поширюються
норми Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» в
ст.43 якого визначений розмір допомоги -
не менше розміру прожиткового
мінімуму, який в 2014 році становить для
дітей до шести років 1032 гривні.

Прохала суд зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок та виплатити
щомісячну грошову допомогу за період з
06 грудня 2013 року по 02 березня 2014 року
включно, не менше розміру прожиткового
мінімуму для дітей до шести років,
встановленого законодавством, з
врахуванням фактично виплачених сум.

Ухвалою Солонянського районного суду
Дніпропетровської області від 16 червня
2014 року по даній справі відкрито
скорочене провадження.

Відповідач - Управління праці та
соціального захисту населення
Солонянської районної державної
адміністрації, надало заперечення до
позову, в якому просить відмовити у
задоволенні позовних вимог та закрити
провадження у справі за відсутності
протиправних дій з боку управління. При
цьому відповідач зазначив, що
відповідно до ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
розмір допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленим для
працездатних осіб та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї у розрахунку на
одну особу, за попередні шість місяців,
але не менше 130 гривень. Виплата
допомоги у розмірі, що перевищує
мінімальний, здійснюється протягом
шести календарних місяців. Якщо особа,
якій призначена допомога, після
закінчення зазначеного строку не
підтвердила право на призначення
допомоги у розмірі, що перевищує
мінімальний, то допомога виплачується
в мінімальному розмірі. Також зазначив,
що розміри соціальних виплат залежать
від соціально-економічних можливостей
держави, проте мають забезпечувати
конституційне право кожного на
достатній життєвий рівень для себе і
своєї сім'ї. Передбачені законами
соціально-економічні права не є
абсолютними. Механізм реалізації цих
прав може бути змінений державою,
зокрема через неможливість їх
фінансового забезпечення шляхом
пропорційного перерозподілу коштів з
метою збереження балансу інтересів
суспільства. Зміна механізму
нарахування певних видів соціальних
виплат та допомоги є конституційно
допустимою до тих меж, за якими
ставиться під сумнів сама сутність
змісту права на соціальний захист.
Вважають, що позитивні рішення судів на
користь окремих громадян за рахунок
обмеження гарантованих державою прав
на отримання допомоги є
необґрунтованими.

Третя особа - Солонянська міжрайонна
виконавча дирекція Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності надала заперечення
проти позову, в яких зазначила що не
може бути третьою особою в даній
справі, оскільки з 01 січня 2007 року
виплату допомоги покладено на органи
соціального захисту населення, шляхом
субвенції з Державного бюджету
місцевим бюджетам, як це передбачено
ст. 56 Закону України «Про Державний
бюджет на 2007 рік», тобто вказана
допомога за рахунок коштів Фонду не
призначається і не виплачується.

Суд, дослідивши матеріали
справи, приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір'ю
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження серії НОМЕР_1 (а.с.15).

Позивач є застрахованою особою,
відповідно до копії свідоцтва про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (а.с.16) та
перебуває на обліку у відповідача і
отримує допомогу за дитиною до
досягнення нею трирічного віку з 18
жовтня 2011 року в розмірі 130 гривень
(а.с.9).

Правові, організаційні та фінансові
основи загальнообов'язкового
державного соціального страхування
громадян на випадок тимчасової втрати
працездатності, у зв'язку з вагітністю
та пологами, у разі смерті, а також
надання послуг із санаторно-курортного
лікування та оздоровлення
застрахованим особам та членам їх
сімей визначає Закон України "Про
загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням або
похованням " від 18.01.2001 року № 2240- ІІІ
(Закон №2240).

Статтею 1 Закону №2240 визначено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням, передбачає матеріальне
забезпечення громадян у зв'язку з
втратою заробітної плати (доходу)
внаслідок тимчасової втрати
працездатності (включаючи догляд за
хворою дитиною, дитиною-інвалідом,
хворим членом сім'ї), вагітності та
пологів, догляду за малолітньою
дитиною, часткову компенсацію витрат,
пов'язаних із народженням дитини,
смертю застрахованої особи або членів
її сім'ї, а також надання соціальних
послуг за рахунок бюджету Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, що формується
шляхом сплати страхових внесків
власником або уповноваженим ним
органом, громадянами, а також за
рахунок інших джерел, передбачених цим
Законом.

Згідно зі ст. 2 Закону № 2240 страховий
випадок - подія, з настанням якої
виникає право застрахованої особи або
членів її сім'ї на отримання
матеріального забезпечення або
соціальних послуг за цим Законом.

Статтями 4, 5, 29, 42 Закону №2240
встановлено, що право на матеріальне
забезпечення та соціальні послуги за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням, мають застраховані
громадяни України, іноземці, особи без
громадянства та члени їх сімей, які
проживають в Україні, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України. Це
право виникає з настанням страхового
випадку в період роботи (включаючи і
час випробування та день звільнення),
якщо інше не передбачено
законодавством. Одним із принципів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням є державні гарантії
реалізації застрахованими особами
своїх прав

Право на допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку має
застрахована особа (один із батьків
дитини, усиновитель, баба, дід, інший
родич або опікун), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України"
було внесено зміни до Закону №2240-ІІІ та
виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40-44 Закону № 2240-ІІІ. Пунктом 2
розділу III Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення №10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону №
2240-ІІІ.

Судом встановлено, що 25 березня 2014 року
позивач звернулася до відповідача з
вимогою про здійснення перерахунку з
виплати державної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі,
передбаченому ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»,
оскільки ОСОБА_1 є застрахованою
особою, за період з 01 вересня 2013 року по
01 березня 2014 року з урахуванням
проведених виплат та виплатити
недоплачену суми щомісячної грошової
допомоги в розмірі 6 012 гривень (а.с.8).

27 травня 2014 року листом № 1045 відповідач
повідомив про те, що для призначення
допомоги у розмірі, що перевищує
мінімальний, встановлений ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», подається у встановленому
порядку заява, довідка про склад сім'ї
та декларація про доходи та майновий
стан. Виплата допомоги у розмірі, що
перевищує мінімальний, здійснюється
протягом шести календарних місяців.
Якщо особа, якій призначена допомога,
після закінчення зазначеного строку не
підтвердила право на призначення
допомоги у розмірі, що перевищує
мінімальний, то допомога виплачується
в мінімальному розмірі. Також було
зазначено, що позивач не зверталася до
управління за призначенням державної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку (з
урахуванням доходів) жодного разу, тому
вважають що допомога призначена вірно.

Однак з такими доводами
відповідача суд не погоджується,
оскільки Законом України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік",
Законом України "Про Державний бюджет
України на 2012 рік", Законом України "Про
Державний бюджет України на 2013 рік",
Законом України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік", не встановлювався
інший, ніж у Законі №2240-ІІІ розмір
допомоги, а положення Постанови КМУ
№1751 "Про порядок призначення та
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми" від 27.12.2001р. було затверджене
саме на виконання Закону № 2811-ХП "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми" (п.1),
розділ "Допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку"
виключено на підставі постанови КМУ N208
(208-2014-п ) від 25.06.2014 року, тому
застосовувати зазначену постанову
Кабінету Міністрів України до
позивача, яка застрахована в системі
загальнообов'язкового державного
страхування неможливо, оскільки на
відносини щодо виплати допомоги такій
особі у зазначеному періоді
поширюються норми спеціального Закону
- "Про загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням або
похованням», відповідно до статті 43
якого, яка відновила свою дією з 22
травня 2008 року, допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Суд приходить до висновку, що оскільки
в даному випадку виник спір щодо
виплати допомоги особі, яка
застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то на виплату
допомоги такій особі поширюються норми
спеціального Закону (яким є Закон №
2240-ІІІ), відповідно до статті 43 якого
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом, що
відповідно до ч. 2 ст. 161 КАС України
відповідає висновкам Верховного Суду
України, викладеним в постановах від 17
вересня 2013 року по справі № 21-187а13, від 01
квітня 2014 року № 21-52а14.

На підставі наведеного, дії
відповідача щодо нарахування ОСОБА_1
допомоги в розмірі 130 гривень є
неправомірними.

Відповідно до частини другої статті 11
КАС України суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою і не може виходити за
межі позовних вимог, тому задоволенню
підлягають позовні вимоги щодо
визнання неправомірними дій
відповідача щодо нарахування та
виплати позивачу допомоги по догляду
за дитиною до досягнення трирічного
віку за період з 06 грудня 2013 року по 02
березня 2014 року, а також в частині
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок такої допомоги за вказаний
період та виплатити її.

З огляду на наведене, суд приходить до
висновку, що позивач має право на
перерахунок та виплату їй недоплаченої
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 06 грудня 2013 року по 02 березня
2014 року, виходячи з розміру не меншого
прожиткового мінімуму для дітей до 6
років, який згідно Закону України «Про
державний бюджет України на 2013 рік»,
Закону України «Про державний бюджет
України на 2014 рік» з 01 грудня 2013 року та
01 січня 2014 року встановлений в розмірі
1032 гривні, в зв'язку з чим виплата
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення трирічного віку за період з
06 грудня 2013 року по 02 березня 2014 року
повинна здійснюватися саме у такому
розмірі, при цьому при нарахуванні та
виплати допомоги підлягають
врахуванню фактично виплачені
позивачеві відповідачем суми
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення трирічного віку
за зазначений період.

Крім цього, відповідно до статті 94 КАС
України необхідно вирішити питання про
стягнення з державного бюджету України
на користь позивача понесені нею
витрати по сплаті судового збору при
зверненні з даним позовом до суду.

На підставі
ст.162,163,183-2 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення
Солонянської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області, третя особа - Солонянська
міжрайонна виконавча дирекція Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про визнання дій
відповідача неправомірними та
зобов'язання провести перерахунок
допомоги по догляду за дитиною
задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Солонянської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області щодо нарахування та виплати
ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку за
період з 06 грудня 2013 року по 02 березня
2014 року включно.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Солонянської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області здійснити перерахунок та
виплатити ОСОБА_1 щомісячну грошову
допомогу по догляду за дитиною - сина
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним
трирічного віку за період з 06 грудня 2013
року по 02 березня 2014 року включно, не
менше розміру прожиткового мінімуму
для дітей до 6 років, з врахуванням
виплачених сум.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 понесені нею судові
витрати у вигляді судового збору в
розмірі 73 (сімдесят три) гривні 08
копійок.

Постанова може бути оскаржено до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Солонянський районний суд
Дніпропетровської протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя