Справа № 804/7553/14
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
09 вересня 2014 р. Справа № 804/7553/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді суддів Олійника В. М.
Потолової Г.В., Рябчук О.С. при
секретаріПрихно К.С. за участю:
представника позивача представника
відповідача ОСОБА_5 Зленко В.О.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_7 до
Державної реєстраційної служби
України про визнання дій
29 травня 2014 року ОСОБА_7 звернувся до
суду з позовом до реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Державної
реєстраційної служби України в особі
державного реєстратора прав на
нерухоме майно ОСОБА_8, в якому просить:
визнати протиправними дії
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Державної
реєстраційної служби України в особі
державного реєстратора прав на
нерухоме майно ОСОБА_8 щодо відмови у
державній реєстрації права власності,
форма власності: приватна на житловий
будинок, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1 за ОСОБА_7, ІПН НОМЕР_1;
зобов'язати реєстраційну службу
Дніпропетровського міського
управління юстиції Державної
реєстраційної служби України провести
державну реєстрацію права власності,
форма власності приватна на житловий
будинок, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1 за ОСОБА_7, ІПН НОМЕР_1 згідно
заочного рішення АНД районного суду м.
Дніпропетровська від 14.06.2012 р. №2-5672/11.
В обґрунтування позову позивач
зазначив, що на підставі заочного
рішення АНД районного суду м.
Дніпропетровська від 14.06.2012 року
звернувся до реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Державної
реєстраційної служби України для
проведення державної реєстрації права
власності на житловий будинок.

В обґрунтування своєї відмови у
проведенні державної реєстрації
відповідач зазначив, що згідно чинного
законодавства державна реєстрація
об'єктів, які підлягають прийняттю в
експлуатацію, проводиться після
такого прийняття в експлуатацію.

З рішенням про відмову позивач не
згоден, у зв'язку з тим, що згідно ст. 19
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» державна
реєстрація прав проводиться на
підставі, зокрема, рішень судів, що
набрали законної сили.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська не
оскаржувалося, набрало законної сили
та є законною підставою для проведення
державної реєстрації права власності
за позивачем на житловий будинок.

Ухвалою суду від 20 червня 2014 року
замінено відповідача з реєстраційної
служби Дніпропетровського міського
управління юстиції Державної
реєстраційної служби України в особі
державного реєстратора прав на
нерухоме майно ОСОБА_8 на Державну
реєстраційну службу України.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
адміністративний позов просив
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти позовних
вимог позивача, просив відмовити у їх
задоволенні та пояснив, що державний
реєстратор встановлює відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства, а також
відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями, приймає рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, про відмову в державній
реєстрації, про її зупинення, внесення
змін до Державного реєстру прав.

Державний реєстратор самостійно
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмову в такій реєстрації.

Втручання будь-яких органів, посадових
і службових осіб, громадян та їх
об'єднань у діяльність державного
реєстратора, пов'язану з проведенням
державної реєстрації прав
забороняється і тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Отже, повноваження стосовно прийняття
рішень про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень або відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень
законодавством віднесено до виключної
компетенції державного реєстратора
прав на нерухоме майно відповідного
органу державної реєстрації прав.

Рішення у зв'язку з проведенням
державної реєстрації прав відповідно
до положень частини 14 статті 15 Закону,
наказу Міністерства юстиції України
від 26.12.2011 р. № 3601/5, зареєстрованого у
Міністерстві юстиції України за №
1538/20276 від 27.12.2011 р., державний
реєстратор прав на нерухоме майно, як
суб'єкт владних повноважень,
самостійно підписує із зазначенням
власних прізвища та ініціалів і
засвідчує в установленому порядку
своєю печаткою із зображенням
Державного Герба України, зразок та
опис якої затверджено наказом
Міністерства юстиції України від 22.11.2011
р. № 3360/5, зареєстрованого у
Міністерстві юстиції України за №
1332/20070 від 22.11.2011 р.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши чинне законодавство,
суд приходить до висновку про відмову у
задоволенні позову.

Судом встановлено, що заочним рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська позовні
вимоги ОСОБА_7 (позивача) було
задоволено та визнано право власності
за ОСОБА_7 на житловий будинок літ. Б-1,
житловою площею 11,8 кв. м., літ. Б -
прибудова до житлового будинку, що
знаходиться на території
домоволодіння розташованого за
адресою: АДРЕСА_1 без додаткового
сертифікату відповідності.

15 січня 2014 року позивач звернувся до
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Державної
реєстраційної служби України для
проведення державної реєстрації права
власності на житловий будинок
розташований у АДРЕСА_1.

18 січня 2014 року державний реєстратор
прав на нерухоме майно ОСОБА_8 винесла
рішення № 10049417 про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень.

У рішенні зазначено, що для проведення
державної реєстрації прав подані
документи не відповідають вимогам або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Також у рішенні №10049417 зазначено, що з
метою проведення державної реєстрації
права власності на самовільно
побудований об'єкт нерухомого майна на
підставі рішення суду про визнання
права власності на такий об'єкт, що
набрало законної сили, заявник, окрім
відповідного рішення суду, надає
державному реєстратору прав на
нерухоме майно, зокрема, документ, що
відповідно до вимог законодавства
засвідчує прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта, що є
документом, який підтверджує
відповідність закінченого
будівництвом об'єкта проектній
документації, державним будівельним
нормам, стандартам і правилам та має
подаватися для оформлення права
власності.

Державна реєстрація прав власності на
нерухоме майно здійснюється в порядку
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-ІV
(далі за текстом - «Закон №1952-ІV») а
також спеціальних підзаконних
нормативно-правових актів, зокрема
Порядку ведення Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, що
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.10.2011 №1141 (далі
за текстом - «Порядок №1141») та Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 17.10.2013 №868 (далі за текстом -
«Порядок №868»).

Згідно ст. 2 Закону №1952-ІV державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно це офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 9 Закону №1952-ІV
державний реєстратор встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно, зокрема
відповідність відомостей про нерухоме
майно, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах.

Також приписами ч. 4 ст. 15 Закону №1952-ІV
передбачено, що державній реєстрації
підлягають виключно заявлені права та
їх обтяження за умови їх відповідності
законодавству і поданим документам.

У домоволодінні, заяву щодо державної
реєстрації права власності на яке було
подано, існують капітальні споруди, що
підлягають введенню в експлуатацію.

Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно (далі за текстом -
«Державний реєстр») складається з
розділів.

Згідно п. 17 Порядку №1141 розділ
Державного реєстру відкривається
державним реєстратором на кожний
окремий об'єкт нерухомого майна, право
власності на який заявлено вперше.

Відповідно до п. 18 Порядку №1141 розділ
Державного реєстру складається з
чотирьох частин, які містять відомості
про: нерухоме майно, право власності та
суб'єкта цього права, інші речові права
та суб'єкта цих прав, обтяження прав на
нерухоме майно та суб'єкта цих прав.

З метою проведення державної
реєстрації виникнення права власності
згідно п. 20 Порядку №1141 державний
реєстратор вносить до запису про
нерухоме майно, зокрема, відомості щодо
типу об'єкта нерухомого майна,
призначення об'єкта нерухомого майна,
площі об'єкта, відомості про складові
частини об'єкта нерухомого майна
(найменування та/або присвоєна літера,
загальна та (за наявності) житлова
площа об'єкта нерухомого майна, який є
складовою частиною складної речі та
призначений для обслуговування іншої
(головної) речі, пов'язаний з нею
спільним призначенням та є її
приналежністю).

Таким чином, до розділу вносяться
вичерпні відомості про об'єкт
нерухомого майна, зокрема, відомості
про складові частини, що формують собою
об'єкт нерухомого майна, право
власності на який зареєстроване. Тобто,
фактично, до розділу вноситься повний
перелік будівель та споруд право
власності на які зареєстровано за
певною особою.

Частиною 2 ст. 5 Закону №1952-IV визначено,
що якщо законодавством передбачено
прийняття в експлуатацію об'єкта
нерухомого майна, державна реєстрація
прав на такий об'єкт проводиться після
прийняття його в експлуатацію в
установленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 4 Порядку №868, у разі
коли законодавством встановлено
вимогу щодо прийняття в експлуатацію
об'єкта нерухомого майна, державна
реєстрація права власності на нього
проводиться після прийняття такого
об'єкта в експлуатацію в установленому
законодавством порядку.

Як вбачається з вищенаведеного,
рішення суду не є єдиним документом, що
необхідний для проведення державної
реєстрації права власності на об'єкт
нерухомого майна позивача.

Відповідно до положень ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 2 ст. 71 КАС України визначено,
що в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що відповідач
довів правомірність свого рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень від 18 січня 2014 року.

У зв'язку з цим суд не вбачає законних
підстав для задоволення
адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили відповідно до
вимог ст. 254 КАС України та може бути
оскаржена в порядку та строки,
передбачені ст. 186 КАС України, до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 15
вересня 2014 року.

Судді (підписи) Постанова
не набрала законної сили 15 вересня 2014
року. Суддя З оригіналом згідно.
Помічник судді В.М.
Олійник Г.В. Потолова
О.С. Рябчук В.М.
Олійник Е.Г. Лоба