Справа № 818/520/14
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 р.Справа № 818/520/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Старостіна В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за
апеляційними скаргами Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 30.04.2014р. по справі № 818/520/14

за позовом Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції
у м. Сумах Головного управління
Міндоходів у Сумській області

про визнання незаконними та скасування
податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, фізична особа-підприємець
ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області (далі - відповідач,
ДПІ у м. Сумах ГУ Міндоходів у Сумській
області), у якому з урахуванням заяви
про уточнення позовних вимог просив
суд визнати незаконними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сумах № /8446 від 20.09.2013 р. та №
/25279 від 31.12.2013 р.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 30.04.2014 року
адміністративний позов задоволено
частково. Визнано незаконним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області № /25279 від 31
грудня 2013 року про визначення
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 37587,50 грн. в
тому числі: за основним платежем - 30161,00
грн. та за штрафними санкціями - 7426,50
грн. Визнано незаконним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області № /8446 від 20
вересня 2013 року в частині визначення
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб в розмірі 3010,80 грн.
в тому числі: за основним платежем - 2408,60
грн. та за штрафними санкціями - 602,20 грн.
Стягнуто з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 сплачений судовий збір в
розмірі 137,25 грн. В іншій частині
позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з прийнятою постановою
в частині задоволених позовних вимог,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить постанову суду першої
інстанції скасувати в зазначеній
частині та прийняти нову - про відмову в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим
рішенням в частині відмови в
задоволенні позовних вимог, також
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову - про задоволення
позовних вимог в повному обсязі,
вважаючи, що рішення суду першої
інстанції в зазначеній частині не
відповідає нормам чинного
законодавства, прийняте з порушенням
норм матеріального права, які
регулюють дані правовідносини.

Представники сторін у судове засідання
апеляційної інстанції не з'явилися, про
дату, час та місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином.

На підставі п.2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, вивчивши матеріали
справи, доводи апеляційних скарг
приходить до висновку, що апеляційні
скарги не підлягають задоволенню,
виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що ДПІ у м. Сумах ГУ
Міндоходів у Сумській області
проведена документальна планова
виїзна перевірка
фінансово-господарської діяльності
суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1, за період з
01.07.2010 р. по 31.12.2012 р., за результатами
якої складено акт перевірки від 02.09.2013
р. № 624/18-19-17-01/17//16.

Перевіркою встановлено порушення ФОП
ОСОБА_1 п.п. 138.1, 138.2, 138.4, 138.8 ст. 138, п. 177.4
ст. 177 Податкового кодексу України, в
результаті чого ФОП ОСОБА_1 занижено
податок на доходи фізичних осіб на
загальну суму 6626,25 грн та п.п. 7.2.3 п. 7.2,
п.п. 7.4.1 п. 7.4, п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», п. 198.2 ст. 198, п. 201.4 ст. 201
Податкового кодексу України, в
результаті чого ФОП ОСОБА_1занижено
податок на додану вартість на загальну
суму 32361 грн.

В акті перевірки зазначено, що ФОП
ОСОБА_1 здійснено технічне
обслуговування керованого мосту та
електрообладнання навантажувача ЕВ717
на загальну суму 2875 грн., замовником
яких виступало ТОВ «Горобина». Для
виконання даних робіт ФОП ОСОБА_1 було
залучено фізичну особу ОСОБА_2, якому
було виплачено заробітну плату з
нарахуваннями в сумі 4983,90 гривень.
Таким чином, перевищення понесених
витрат над одержаними доходами при
виконанні робіт з технічного
обслуговування навантажувача склали в
сумі 2108,90 гривень. Крім цього, ФОП
ОСОБА_1 було укладено договори з ФОП
ОСОБА_4 та з ТОВ «С.Т.Техно-Сервіс» на
виконання робіт з технічного
обслуговування та ремонтів
автонавантажувачів, по операціях з
реалізації даних послуг замовникам ФОП
ОСОБА_1 отримала збитковий фінансовий
результат.

Згідно акту перевірки зазначено, що ТОВ
«С.Т.Техно-Сервіс», де ОСОБА_1 є
засновником та директором,
зареєстроване та здійснює
господарську діяльність (з 2 кварталу
2011 року) в орендованому ФОП ОСОБА_1
приміщенні. Відповідно до наданих ФОП
ОСОБА_1 пояснень, приміщення
знаходиться у спільному користуванні з
ТОВ «С.Т.Техно-Сервіс», витрати по
оренді повністю несе ФОП ОСОБА_1
Враховуючи даний факт, перевіркою
зменшено (у розмірі 50 відсотків)
задекларовані ФОП ОСОБА_1 витрати на
суму витрат по оренді, так як дана
діяльність ФОП ОСОБА_1 не направлена на
отримання доходу у будь-якій формі та
не відповідає суті господарської
операції.

В акті перевірки зазначено, що ФОП
ОСОБА_1 мала взаємовідносини з ТОВ
«Моно Краву Ліфтс Україна» ( м. Кривий
Ріг), було придбано автонавантажувач
Mitsubishi. В ході перевірки ФОП ОСОБА_1 не
виявлено
документів/товарно-транспортних
накладних, які при фактичному
здійснені господарських операцій в
обов'язковому порядку повинні бути
отримані на поставку від ТОВ «Моно
Краву Ліфтс Україна» та які є складовою
частиною комплекту перевізних
документів. Актом перевірки
констатовано, що ФОП ОСОБА_1 не
підтверджено фактичного проведення
господарської операції щодо придбання
навантажувача у ТОВ «Моно Краву Ліфтс
Україна».

За результатами перевірки ДПІ у м.
Сумах ГУ Міндоходів у Сумській області
винесені податкові
повідомлення-рішення від 20.09.2013
№/8445 про збільшення суми
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість на 40154,25грн в т.ч.
основний платіж - 32361,00грн, штрафні
санкції - 7793,25грн, від 20.09.2013 №/8446
про збільшення суми грошового
зобов'язання по податку на доходи
фізичних осіб на 8282,81грн в т.ч. основний
платіж - 6626,25грн, штрафні санкції - 1656,56
гривень.

Рішенням ГУ Міндоходів у Сумській
області від 05.12.13 №10805/Ф/18-28-10-01-105-124/133ск
про результати розгляду первинної
скарги залишено без змін податкове
повідомлення-рішення ДПІ у м. Сумах ГУ
Міндоходів у Сумській області від
20.09.2013 №/8446 та скасовано податкове
повідомлення-рішення від 20.09.2013
№/8445 в частині визначеного
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість за основним платежем
на суму 2200 грн. та застосованої
штрафної санкції у розмірі 366,75 гривень.

На виконання рішення ГУ Міндоходів у
Сумській області від 05.12.13
№10805/Ф/18-28-10-01-105-124/133ск, прийнятого за
розглядом первинної скарги ДПІ у м.
Сумах ГУ Міндоходів у Сумській області
складено податкове
повідомлення-рішення від 31.12.2013
№/25279.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
діяльність позивача не була направлена
на отримання прибутку (доходу), тому не
може бути визнана як господарська, а
відтак податковим органом правомірно
було зменшено витрати в сумі 28118 грн. як
такі, що не пов'язані з господарською
діяльністю. Водночас, суд дійшов
висновку про неправомірність та
необґрунтованість прийнятих
податкових повідомлень - рішень №
/8446 від 20.09.2013 р. в частині
визначення грошового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб в
розмірі 3010,80 грн та № /25279 від
31.12.2013 р. про визначення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 37587,50 грн.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Щодо позовних вимог про скасування
податкового повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сумах № /8446 від 20.09.2013 р. в частині
визначення грошового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб в
розмірі 5272,10 грн, в тому числі: за
основним платежем - 4217,70 грн. та за
штрафними санкціями - 1054,40 грн., колегія
суддів зауважує на таке.

Положеннями ст. 42 Господарського
кодексу передбачено, що
підприємництво - це самостійна,
систематична, на власний ризик
господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Оподаткування доходів, отриманих
фізичною особою - підприємцем від
здійснення господарської діяльності,
крім осіб, що обрали спрощену систему
оподаткування, регулюється ст. 177
Податкового кодексу.

Підпунктом 177.2 ст. 177 Податкового
кодексу визначено, що об'єктом
оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формах) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1
статті 14 ПК України, господарська
діяльність - діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Як свідчать письмові докази, згідно
актів виконаних робіт від 28 травня 2012
року №0014 та від 11 червня 2012 року №0019
ФОП ОСОБА_1 здійснено технічне
обслуговування керованого мосту та
електрообладнання навантажувача ЕВ717
на загальну суму 2875 грн. (без врахування
вартості замінених деталей),
замовником яких виступало ТОВ
«Горобина» (т.1 а.с. 106-107). Для виконання
даних робіт ФОП ОСОБА_1 було залучено
фізичну особу ОСОБА_2 згідно
цивільно-правового договору,
відповідно до якого виплачено
винагороду (враховуючи нарахування) в
сумі 4983,90 гривень. Таким чином,
перевищення понесених витрат над
одержаними доходами при виконанні
робіт з технічного обслуговування
навантажувача склали в сумі 2108,90
гривень.

Так, перевіркою було встановлено
здійснення ФОП ОСОБА_1 протягом
перевіреного періоду ряд операцій без
отримання позитивного фінансового
результату, тобто збиткових, в зв'язку з
чим податковим органом (згідно
розрахунку т.1 а.с. 63) було зменшено
валові витрати та донараховано
податкового зобов'язання по податку на
доходи фізичних осіб в сумі 4217,70 грн. та
застосовано штрафну санкцію в сумі 1054,40
грн.

Також, перевіркою встановлено що у
перевіреному періоді ФОП ОСОБА_1 було
укладено договори з ФОП ОСОБА_4 та з ТОВ
«С.Т.Техно-Сервіс» на виконання робіт з
технічного обслуговування та ремонтів
автонавантажувачів. По операціях з
реалізації даних послуг замовникам з
залученням вказаних виконавців, ФОП
ОСОБА_1 отримала збитковий фінансовий
результат, сума перевищення витрат над
отриманими доходами становить 26009,10
грн., у тому числі за 1 півріччя 2011 року
на суму 7030 грн. за 2012 рік на суму 18979,10
гривень.

Отже, враховуючи збитковий характер
перелічених вище операцій ФОП ОСОБА_1,
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку , що дана діяльність позивача
не була направлена на отримання
прибутку (доходу), тому не може бути
визнана як господарська, а відтак
податковим органом правомірно було
зменшено витрати в сумі 28118 грн. як такі,
що не пов'язані з господарською
діяльністю.

З огляду на наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги в цій
частині необґрунтовані та задоволенню
не підлягають.

Щодо позовних вимог про скасування
податкового повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сумах № /8446 від 20.09.2013 р. в частині
визначення грошового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб в
розмірі 3010,80 грн. в тому числі: за
основним платежем - 2408,60 грн. та за
штрафними санкціями - 602,20 грн., колегія
суддів зауважує на таке.

В акті перевірки зазначено, що ТОВ
«С.Т.Техно-Сервіс», де ОСОБА_1 є
засновником та директором,
зареєстроване та здійснює
господарську діяльність (з 2 кварталу
2011 року) в орендованому ФОП ОСОБА_1
приміщенні за адресою: АДРЕСА_1, яке
відповідно до договору оренди від 1
квітня 2009 року №03/05/09 ФОП ОСОБА_1
орендує у ТОВ «Вікс». Згідно вказаного
договору, щомісячна орендна плата
складає 1835 грн., у тому числі податок на
додану вартість 305,83 гривень.
Враховуючи те що вказане приміщення
знаходиться у спільному користуванні
ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «С.Т.Техно-Сервіс»,
податковим органом було зменшено (у
розмірі 50 відсотків) ФОП ОСОБА_1 витрати
на суму орендної плати (за період з 1
квітня 2011 року по 31 грудня 2012 року) у
загальному розмірі 16057 грн. та
податковий кредит з ПДВ у сумі 3211,25 грн.
В зв'язку з чим податковим органом було
донараховано грошове зобов'язання по
податку з доходів фізичних осіб в сумі
2408,60 грн. та застосовано штрафну
санкцію в сумі 602,20 грн. та грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 3211,25 грн. та застосовано
штрафну санкцію в сумі 689 грн.

Проте, під час розгляду справи
відповідачем не надано доказів
існування будь - яких договірних
відносин щодо оренди зазначеного
приміщення між ТОВ «С.Т.Техно-Сервіс»
та ФОП ОСОБА_1

Окрім того, податковим органом не
досліджувалося чи дійсно ТОВ
«С.Т.Техно-Сервіс» користується
частиною вказаного приміщення і якщо
користується то в якому розмірі. При
цьому, реальність господарських
операцій з оренди зазначеного
приміщення ФОП ОСОБА_1 податковим
органом не оскаржується, недоліків в
оформленні первинних бухгалтерських
документів та документів податкового
обліку по вказаним операціям
податковим органом не встановлено.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано задовольнив позовні
вимоги про скасування податкового
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Сумах №
/8446 від 20.09.2013 р. в частині
визначення грошового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб в
розмірі 3010,80 грн. в тому числі: за
основним платежем - 2408,60 грн. та за
штрафними санкціями - 602,20 грн.

Щодо позовних вимог про скасування
податкового повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сумах № /25279 від 31 грудня 2013 року,
колегія суддів зауважує на таке.

У акті перевірки зазначено, що ФОП
ОСОБА_1 податкова накладна від 11.10.2010
№225 на поставку автонавантажувача
Mitsubishi на суму 161700грн., в т.ч. ПДВ 26950грн.
від ТОВ «Моно Краву Ліфтс Україна»
віднесена до податкового кредиту з
податку на додану вартість у 3 кв. 2010р.
на суму 15950грн та в 4 кв. 2010р. на суму
10853грн, чим порушено п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7,
п.п.7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість», в зв'язку з
тим, що платником не підтверджено
фактичність проведення даної
господарської операції. По зазначеній
господарській операції податковим
органом донараховано горошове
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 26950 грн. та застосовано
штрафну санкцію в сумі 689, 00 грн.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
згідно укладеного договору поставки
від 27 вересня 2010 року №54/10 ФОП ОСОБА_1 у
жовтні 2010 року (видаткова накладна від
11 жовтня 2010 року №148, податкова
накладна від 11 жовтня 2010 року №225) було
придбано у ТОВ «Моно Краву Ліфтс
Україна» автонавантажувач Mitsubishi в
кількості 1 штуки загальною вартістю
161700 грн, у тому числі податок на додану
вартість 26950 гривень. Даний товар був
оплачений позивачем в повному обсязі,
що підтверджується банківською
випискою.

В подальшому вказаний
автонавантажувач ФОП ОСОБА_1 був
реалізований ТОВ «Лодіс - Суми» згідно
договору №4/09 від 27.09.2010 року, що
відображено у видатковій та податковій
накладній. Відповідно до листа
територіального управління Державної
служби гірничого нагляду та
промислової безпеки України у Сумській
області зазначений автонавантажувач
зареєстровано за ТОВ «Лодіс - Суми»
11.08.2011 року та видано свідоцтво про
реєстрацію №000284, номерний знак ВМ Т00284
від 11.08.2011 року.

Відповідно до п. 3.1.1 ст. 3, п. 7.1, п. 7.2 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» (якій був чинним на час
виникнення правовідносин), об'єктом
оподаткування цим податком є операції
платників податків з продажу товарів
(робіт, послуг) на митній території
України; продаж товарів здійснюється
за договірними (контрактними) цінами з
додатковим нарахуванням ПДВ; особа -
продавець, яка зареєстрована як
платник ПДВ, зобов'язана на кожну повну
або часткову поставку товарів
нарахувати покупцю ПДВ та скласти і
передати йому податкову накладну, яка є
підставою для зарахування вказаної в
ній суми ПДВ до податкового кредиту.
Пункт 1.7 ст. 1 Закону України "Про
податок на додану вартість"
передбачає, що податковий кредит - це
сума, на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

Згідно до п.п. 7.2.3 п.7.2, п.п. 7.3.1 п.7.3 та п.п.
7.4.1 п.7.4 ст.,7 Закону України "Про податок
на додану вартість", податкова накладна
є підставою для визначення сум
податкового кредиту, оскільки тільки
цей документ підтверджує одну з подій,
що здійснено покупцем: чи то оплату
товару чи отримання товару від
продавця, що є підставою для виникнення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість.

Згідно п.п. 7.2.4 п.7.2 ст. 7 Закону України
"Про податок на додану вартість" право
на нарахування податку на додану
вартість та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку у
порядку, передбаченому статтею 9 цього
Закону.

Відповідно до п.9.6 ст. 9 Закону України
"Про податок на додану вартість"
свідоцтво про реєстрацію особи в
якості платника ПДВ діє до дати його
анулювання.

Як вбачається з матеріалів справи, на
момент видачі податкових накладних
позивач та його контрагент були
зареєстровані органами державної
податкової служби у встановленому
законодавством порядку в якості
платників податку на додану вартість,
про що є відповідне свідоцтво, а отже
мали право складати податкові
накладні. Також, суд зазначає, що по
вказаній господарській операції було
проведено розрахунки, в т.ч. з ПДВ (ця
обставина підтверджується матеріалами
справи), що доводить реальність
здійснених операції. Також позивачем
було фактично отримано придбаний
товар, та в подальшому реалізовано, що
також підтверджується матеріалами
справи.

Отже, зважаючи, що позивач має належним
чином оформлені податкові накладні,
колегія суддів вважає, що сума податку
на додану вартість правомірно
віднесена ним до податкового кредиту.
Крім того, як вбачається з акту
перевірки, розбіжностей з відомостями
отриманими від ТОВ «Моно Краву Ліфтс
Україна» не встановлено, як не було
встановлено і розбіжностей по Додатку 5
до декларації з податку на додану
вартість.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про відсутність
підстав для задоволення позовних вимог
в цій частині.

Виходячи з вищезазначеного, суд першої
інстанції дійшов правомірного
висновку про часткове задоволення
позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів
підтверджує, що постанова суду першої
інстанції ґрунтується на всебічному,
повному та об'єктивному розгляді всіх
обставин справи, які мають значення для
вирішення спору, відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційних скарг не
спростовують висновків суду першої
інстанції, викладених у зазначеній
постанові, у зв'язку з чим підстав для
її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційні скарги Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області залишити без
задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 30.04.2014р. по
справі № 818/520/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц
А.О.Судді(підпис) (підпис) Рєзнікова С.С.
Старостін В.В.