Справа № 1915/1864/12
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2014 року м.
Київ К/800/22679/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача),
Лиска Т.О., Штульман І.В.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Тернополі про зобов'язання
призначити пенсію за віком,
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 3 квітня 2014
року та постанову Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 27 лютого 2012 року, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2012 року позивач - ОСОБА_4
звернувся до суду першої інстанції з
позовом в якому просив зобов'язати
відповідача - УПФ України в м. Тернополі
призначити йому пенсію за віком згідно
поданої 13.01.2012 року заяви.

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 27 лютого 2012 року, залишеною
без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 3 квітня 2014 року, в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Суди попередніх інстанцій мотивували
свої рішення тим, що відсутні докази
звернення позивача до відповідача із
заявою встановленої форми та з
необхідними документами для переходу
із одного виду пенсії на інший, а тому
відсутній факт порушення його права.

У поданій касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій, ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що
відповідачем протиправно було
відмовлено у призначенні пенсії за
віком з посиланням на необхідність
переведення на пенсію за віком, шляхом
звернення із заявою згідно Порядку 22-1.
Державна пенсія за вислугу років, яка
призначена позивачу не має жодного
відношення до пенсійної виплати у
формі пенсії за віком, на яку позивач
має право лише з досягненням
пенсійного віку при достатньому
страховому стажі і яка є окремим видом
пенсійного забезпечення. А тому вважає,
що він має право на отримання як пенсій
за віком, так і пенсії за вислугу років.

Касаційний розгляд справи проведено в
попередньому судовому засіданні,
відповідно до статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судами попередніх інстанцій
встановлені наступні обставини.

Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1, одержує пенсію за
вислугу років в розмірі 1321,34 грн.
довічно з 02.01.2007 року, досяг віку, що дає
право на призначення на пенсії за
віком.

13.01.2012 року позивач подав до УПФ України
в м. Тернополі заяву про призначення
пенсії за віком.

УПФ України в м. Тернополі на адресу
ОСОБА_4 19.01.2012 року за №16/П-11 направило
листа, яким повідомило заявника, що у
відповідності до ст. 6 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» особам,
які мають одночасно право на різні
державні пенсії, призначається одна
пенсія за їх вибором. Для переведення
на пенсію за віком необхідно
звернутися в громадську прийманню для
заповнення заяви згідно з Додатком № 4
«Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
приходить до висновку, що зазначена
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» (далі -
Закон) громадяни України мають право на
державне пенсійне забезпечення за
віком, по інвалідності, у зв'язку з
втратою годувальника та в інших
випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з п. «а» ч. 1 ст. 2 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» (далі -
Закон) за цим Законом призначаються
трудові пенсії: за віком; по
інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років.

Відповідно до ст. 12 Закону право на
пенсію за віком мають: чоловіки - після
досягнення 60 років і при стажі роботи
не менше 25 років; жінки - після
досягнення 55 років і при стажі роботи
не менше 20 років.

Як зазначалось вище, позивач одержує
пенсію за вислугу років довічно з 02.01.2007
року.

Відповідно до ст. 6 Закону особам, які
мають одночасно право на різні
державні пенсії, призначається одна
пенсія за їх вибором, за винятком
пенсій інвалідам внаслідок поранення,
контузії чи каліцтва, що їх вони
дістали при захисті Батьківщини або
при виконанні інших обов'язків
військової служби, або внаслідок
захворювання, пов'язаного з
перебуванням на фронті чи з виконанням
інтернаціонального обов'язку.

Як зазначалось вище, 13.01.2012 року позивач
подав до УПФ України в м.
Тернополі заяву про призначення пенсії
за віком.

Відповідно до Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою правління Пенсійного Фонду
України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі -
Порядок № 22-1) заява про переведення з
одного виду пенсій на інший, про
перерахунок пенсії подається до
органу, що призначає пенсію, заявником
за місцем проживання (реєстрації).
Вищевказаний Порядок прийнятий на
виконання ст. 6 Закону, та жодним чином
не суперечить йому.

Відповідно до пункту 37 вищенаведеного
Порядку орган, що призначає пенсію
розглядає питання про призначення
пенсії, відстрочку часу її призначення,
перерахунок та відновлення виплати
раніше призначеної пенсії, а також про
переведення з одного виду пенсії на
інший при звернення особи з
відповідною заявою, форма якої
встановлена Додатком № 4 до даного
Порядку, і яка приймається органом, що
призначає пенсію при наявності в особи
всіх необхідних документів. Заяви осіб
про призначення, перерахунок,
поновлення, переведення з одного виду
пенсії на інший реєструються в журналі
реєстрації рішень органу, що призначає
пенсію. Особі або посадовій особі
органу, що призначає пенсію, видається
розписка із зазначенням дати приймання
заяви, яка зберігається в пенсійній
справі.

Як правильно встановлено судами
попередніх інстанцій, позивач із
заявою встановленої форми (Додаток № 4
до Порядку № 22-1) разом із необхідними
документами щодо переходу із пенсії за
вислугу років на пенсію за віком на
загальних умовах не звертався.

Враховуючи вищевикладене, суд
касаційної інстанції вважає
правильним висновок судів попередніх
інстанцій, що відповідач своїми діями
не порушив прав та інтереси позивача,
оскільки призначення пенсії за віком
позивачу можливе лише в разі
дотримання ним процедури передбаченої
ст. 6 Закону та Порядком № 22-1.

Доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування оскаржуваних судових
рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд
касаційної інстанції за наслідками
розгляду касаційної скарги відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що при
ухваленні оскаржуваних судових рішень,
суди попередніх інстанцій не допустили
порушень норм матеріального чи
процесуального права, які могли б бути
підставою для скасування чи зміни
судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 220-1, 230, 231 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 3 квітня 2014
року та постанову Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 27 лютого 2012 року у справі №
1915/1864/2012 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді
І.Я. Олендер

Т.О. Лиска

І.В. Штульман