Справа № 2а-2901/12/2670
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
2а-2901/12/2670 Головуючий у 1-й
інстанції: Амельохін В.В.
Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого - судді
Літвіної Н.М.

Суддів
Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

при секретарі
Соловіцькій І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія «Тітал» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 09 липня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія «Тітал» до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
ДПІ у Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкових повідомлень-рішень.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 26
жовтня 2012 року адміністративний позов
ТОВ «Компанія «Тітал» - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
податкові повідомлення-рішення ДПІ у
Голосіївському районі м. Києва № ,
№ від 28 жовтня 2011 року.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 березня
2013 року постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 26
жовтня 2012 року - скасовано та прийнято
нову якою в задоволенні
адміністративного позову відмовлено
повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 16 квітня 2014 року постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 березня
2013 року та постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 26
жовтня 2012 року - скасовано, а справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 09
липня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач - ТОВ «Компанія «Тітал»,
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким адміністративний позов
задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, працівниками податкового
органу проведено документальну
позапланову перевірку ТОВ «Компанія
«Тітал» з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01 жовтня 2009 року по 30 червня 2011 року,
валютного та іншого законодавства за
період з 01 жовтня 2009 року по 30 червня 2011
року, за результатами якої складено Акт
№494/1-23-60-24571799 від 14 жовтня 2011 року.

Перевіркою встановлено порушення
порушення позивачем вимог п. п. 7.2.3, п. п.
7.2.6 п. 7.2, п. п. 7.4.1 п. п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого
встановлено завищення залишку
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду за
червень 2011 року в сумі 620 458, 00 грн., а
також порушення п. 5.1., п. п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» в результат чого
встановлено заниження податку на
прибуток на загальну суму 775 572, 00 грн.

28 жовтня 2011 року податковим органом на
підставі Акту перевірки прийнято
податкові повідомлення-рішення: №
, згідно якого позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем «Податок на прибуток
приватних підприємств» на загальну
суму 969 465, 00 грн., в тому числі за
основним платежем - 775 572, 00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями в
сумі 193 893, 00 грн. та № , яким
позивачу зменшено розмір від'ємного
значення суми податку на додану
вартість у розмірі 620 458, 00 грн. та
застосовано штрафну (фінансову)
санкцію в розмірі - 1 грн.

Не погоджуючись з прийнятим податковим
повідомленням-рішенням, позивачем було
оскаржено їх до Державної податкової
адміністрації у м. Києві та Державної
податкової адміністрації України .

Рішенням ДПА у м. Києві № 244/10/25-114 від 10
січня 2012 року було залишено без змін
податкове повідомлення-рішення №
, а податкове
повідомлення-рішення № в частині
застосування штрафних (фінансових)
санкцій у розмірі 1 грн. - скасовано, а
іншій частині залишено без змін.

Рішенням ДПА України № 2441/6/10-2115 від 09
лютого 2012 року було залишено без змін
податкові повідомлення-рішення з
урахуванням рішення ДПА у м. Києві, а
скаргу позивача без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, на підставі договорів № 1004-22
від 22 квітня 2010 року та № 1004-26 від 26
квітня 2010 року на поставку
комплектуючих деталей та матеріалів
для фарбування ТОВ «Тітал» отримало
від ТОВ «Компанія «Столичний Град»
податкові накладні № 38 від 11 травня 2010
року на суму 21 229, 05 грн., в тому числі 4
245, 81 грн. ПДВ, № 46 від 02 червня 2010 року на
суму 360 920, 00 грн., в тому числі 72 184, 00
грн. ПДВ.

Відповідно до договорів № 3/0914 від 14
вересня 2009 року, № 3/0904 від 04 вересня 2010
року, № 3/0924 від 24 вересня 2009 року, № 4/1008
від 08 жовтня 2009 року, № 4/1012 від 12 жовтня
2009 року, № 4/1015 від 15 жовтня 2009 року,
укладених між позивачем та ПП
«Поліхім», останнє видало ТОВ «Тітал»
накладні на отримання товару та
податкові накладні № 163 від 10 листопада
2009 року на суму 188 600, 00 грн., в тому числі
37 720, 00 грн. ПДВ; № 146 від 22 жовтня 2009 року
на суму 309 990, 00 грн., в тому числі 61 998, 00
грн. ПДВ; № 147 від 22 жовтня 2009 року на
суму 15 433, 00 грн., в тому числі 3 086, 60 грн.
ПДВ; № 182 від 04 жовтня 2009 року на суму 241
600, 00 грн., в тому числі 48 320, 00 грн. ПДВ; №
183 від 07 грудня 2009 року на суму 52 200, 00
грн., в тому числі 10 440, 00 грн. ПДВ; № 181
від 04 грудня 2009 року на суму 110 680, 00 грн.,
в тому числі 22 136, 00 грн. ПДВ.

Згідно договору № 02010 від 20 жовтня 2009
року на поставку комплектуючих деталей
ТОВ «Бікколайдер» видало ТОВ «Тітал»
податкову накладну № 245 від 10 листопада
2009 року на суму 213 273, 83 грн., в тому числі
ПДВ - 42 744, 00 грн.

За договорами поставки товарів № А0112
від 12 січня 2010 року, № А0310 від 10 березня
2010 року позивач отримав від ПП
«Флоратекс» податкові накладні № 11 від
25 лютого 2010 року на суму 93 850, 00 грн., в
тому числі 18 770, 00 грн. ПДВ та № 35 від 09
квітня 2010 року на суму 137 429, 10 грн., в
тому числі ПДВ - 27 485, 82 грн.

Відповідно до договорів поставки №
В30-09 від 09 вересня 2009 року, № В10-11 від 10
листопада 2009 року ТОВ «Буд АМВ Груп»
передало ТОВ «Тітал» податкові
накладні № 2411/09-1 на суму 482 860, 00 грн., в
тому числі ПДВ - 96 572, 00 грн. та № 0601/10-1
від 06 січня 2010 року на суму 402 400, 00 грн.,
в тому числі ПДВ - 80 480, 00 грн.

За умовами договору № 07-12 від 12 липня 2010
року ПП «Меридіан» зобов'язалось
здійснити поставку комплектуючих
деталей, а позивач прийняти і оплатити
товар. На підставі цього договору ТОВ
«Тітал» отримало податкову накладну №
812258 від 12 серпня 2010 року на суму 354 730, 00
грн., в тому числі 70 946, 00 грн. ПДВ.

Між ТОВ «Тітал» та ПП «Сталь-Маш» 17
травня 2010 року та 10 червня 2010 року було
укладено договори на поставку
комплектуючих деталей, відповідно № 43
та № 59, за цими договорами позивач
отримав податкову накладну № 3790508 на
суму 116 640, 00 грн., в тому числі ПДВ - 23 328,
00 грн.

На підставі отриманих первинних
документів позивач включив наведені
суми до валових витрат та податкового
кредиту.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» - валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - це сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

За змістом п. п. 5.3.9 п. 5.3 Закону - не
належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Згідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про
податок на додану вартість» -
податковий кредит - це сума, на яку
платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Відповідно до п. п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону -
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно до п. п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону - не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Підпунктом 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону
встановлено, що податкова накладна
видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Відповідно до п. п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону -
платник податку зобов'язаний надати
покупцю податкову накладну, що має
містити зазначені окремими рядками:
порядковий номер податкової накладної;
дату виписування податкової накладної;
повну або скорочену назву, зазначену у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість;
податковий номер платника податку
(продавця та покупця); місце
розташування юридичної особи або місце
податкової адреси фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість; опис (номенклатуру)
товарів (робіт, послуг) та їх кількість
(обсяг, об'єм); повну або скорочену
назву, зазначену у статутних
документах отримувача; ціну поставки
без врахування податку; ставку податку
та відповідну суму податку у цифровому
значенні; загальну суму коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку.

Згідно до п. 2 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженому
наказом Державної податкової
адміністрації України № 165 від 30 травня
1997 року та зареєстрованому в
Міністерстві юстиції України № 233/2037
від 23 червня 1997 року (чинний на момент
виникнення спірних правовідносин) -
податкову накладну складає особа, яка
зареєстрована як платник податку в
податковому органі і якій присвоєно
індивідуальний податковий номер
платника податку на додану вартість.

Пунктом 5 Порядку визначено, що
податкова накладна вважається
недійсною у разі її заповнення іншою
особою, ніж вказаною у пункті 2 Порядку.

За правилами заповнення податкової
накладної, встановленими у пункті 18
Порядку, усі складені примірники
податкової накладної підписуються
особою, уповноваженою платником
податку здійснювати поставку товарів
(послуг), та скріплюються печаткою
такого платника податку - продавця.

Виходячи з аналізу вказаних норм,
колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операцій, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, вироком Святошинського
районного суду м. Києва від 20 травня 2011
року засуджено колишніх
співробітників УПМ ДПА у м. Києві
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за проведення
безтоварних операцій з використанням
фіктивних підприємств: ПП «Поліхім»,
ТОВ «Бікколайдер», ТОВ «Компанія
«Столичний Град», ПП «Флоратекс».

При цьому зазначеними вироком
встановлено, що названими особами було
створено та зареєстровано на членів
сім'ї ряд фіктивних підприємств (у тому
числі ПП «Поліхім», ТОВ «Бікколайдер»,
ТОВ «Компанія «Столичний Град», ПП
«Флоратекс»), які не провадили
фактичної господарської діяльності та
від імені яких складалися завідомо
неправдиві первинні документи, що
відображали неіснуючі господарські
відносини з іншими суб'єктами
господарювання з метою здійснення
транзитного руху грошових коштів та їх
подальшої конвертації у готівку.

Як вбачається зі змісту ухвали Вищого
адміністративного суду України від 16
квітня 2014 року встановлені цим вироком
обставини свідчать про відсутність
реального характеру поставок між
позивачем та названими підприємством,
а первинні документи, виписані для
оформлення господарських операцій
позивача з цими контрагентами, не мають
юридичної сили первинних документів та
не можуть підтверджувати
правомірність формування податкового
кредиту та валових витрат.

Крім того, згідно до акту ДПІ у
Святошинському районі м. Києва №
163/23-20/35710112 від 10 червня 2011 року
встановлено, що ТОВ «Буд АМВ Груп»
відсутнє за податковою адресою.

Крім того, постановою № 69-116 від 24
травня 2011 року порушено кримінальну
справу відносно ОСОБА_5 за ст. ст. 27, 205, 212
КК України за співучасть у фіктивному
підприємництві та ухиленні від сплати
податків в особливо великих розмірах
шляхом придбання ТОВ «Буд АМВ Груп» з
метою прикриття незаконної діяльності.
За даними висновку спеціаліста
науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру ГУ
МВС України в м. Києві № 127 від 01 лютого
2011 року підписи в деклараціях з ПДВ та
уточнюючих розрахунках за 2010 року
виконані не ОСОБА_5

Також, за даними акту перевірки ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська № 68/233/32502385 від 25
січня 2011 року на ПП «Меридіан», згідно
поданої останнім звітності, працює
одна особа, виробниче обладнання,
транспортні засоби - відсутні.

Відповідно до акту перевірки ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська № 821/23-10/33743908 від 14
жовтня 2010 року ПП «Сталь-Маш» за місцем
реєстрації не знаходиться. Аналіз
поданої підприємством звітності
свідчить про те, що виробниче
обладнання та транспортні засоби у
цього відсутні. Згідно висновку
експерта № 69/04-76 від 02 грудня 2010 року
підписи в документах податкової
звітності ПП «Сталь-Маш» за серпень 2010
року виконані не директором цього
підприємства - ОСОБА_6

Відповідно ж до ч. 1 ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» - підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Господарська операція згідно зі ст. 1
названого Закону - це дія або подія, яка
викликає зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Отже, з наведених законодавчих
приписів вбачається, що наслідки в
податковому обліку створюють лише
реально вчинені господарські операції,
тобто ті, що пов'язані з рухом активів,
зміною зобов'язань чи власного
капіталу платника податків. При цьому
господарські операції мають бути
відображені в податковому обліку
відповідно до їх реального змісту.

Зокрема, не може визнаватися право
платника ПДВ на податковий кредит у
тому разі, якщо відповідні товари ним
реально не придбавалися, або якщо
витрати на таке придбання реально не
понесені тощо.

Відповідно до інформаційного листа
Вищого адміністративного суду України
№ 742/11/13-11 від 02 червня 2011 року з метою
встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість належить з'ясовувати,
зокрема, обставини щодо руху активів у
процесі здійснення господарської
операції, установлення спеціальної
податкової правосуб'єктності
учасників господарської операції,
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку.

Дослідженню підлягають усі первинні
документи, які належить складати
залежно від певного виду господарської
операції: договори, акти виконаних
робіт, документи про перевезення,
зберігання товарів тощо.

Необхідно перевірити фізичні, технічні
та технологічні можливості певної
особи до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, як-от: наявність
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, у тому числі транспортних
засобів для перевезення або
виробництва, приміщень для зберігання
товарів тощо, якщо такі умови необхідні
для здійснення певної операції;
можливість здійснення операцій з
відповідною кількістю певного товару у
відповідні строки з урахуванням
терміну його придатності, доступності
на ринку тощо; наявність відповідних
ліцензій та інших дозвільних
документів, що необхідні для ведення
певного виду господарської діяльності.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції належним чином
дослідив реальність господарських
операцій, що є підставою для виникнення
права на податковий кредит та/або
бюджетне відшкодування,
добросовісність дій платника податку,
яка полягає у відповідності вчинених
ним дій господарській меті, а також
реальність усіх даних, наведених у
документах, що надають право на
податковий кредит та/або бюджетне
відшкодування.

Виходячи із вимог ст. 71 КАС України -
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«Тітал» - залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 09 липня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Літвіна Н.М.

Судді
Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

Повний текст ухвали виготовлений 23
вересня 2014 року.

Головуючий суддя
Літвіна Н. М.

Судді:
Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.