Справа № 826/7662/14
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/7662/14
Головуючий у 1-й інстанції: Іщук І.
Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді:
Беспалова О. О.

суддів:
Грибан І. О., Губської О. А.

за участю секретаря:
Тур В. В.

представника позивача Савченко С. І.,
представника відповідача Ісаєва С. П.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Києві апеляційні
скарги Державної податкової інспекції
у Голосіївському районі головного
управління Міндоходів у м. Києві,
товариства з обмеженою
відповідальністю "Аксор" на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 11 липня 2014 р. у справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "Аксор" до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
17.12.2013 р. № 2, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ "Аксор" звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
головного управління Міндоходів у м.
Києві про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 17.12.2013 р. №
2.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 липня 2014 р. адміністративний позов
задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від 17
грудня 2013 року № в частині
нарахування податку на прибуток на
загальну суму 7 428, 75 грн., в тому числі за
основним платежем в розмірі 5 943,00 грн.
та штрафних санкцій у розмірі 1 485,75 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач та позивач подали
апеляційні скарги, в яких просять
апеляційну інстанцію скасувати
незаконну, на їх думку, постанову суду
першої інстанції в частині задоволення
позовних вимог та відмови у
задоволенні позовних вимог відповідно
та постановити нову, якою у задоволенні
позовних вимог відмовити, позовні
вимоги задовольнити відповідно до
позиції відповідача та позивача,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що
з'явились, дослідивши матеріали справи
та доводи апеляційних скарг, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
позивача необхідно залишити без
задоволення, апеляційну скаргу
відповідача - задовольнити частково а
оскаржувану постанову суду - частково
скасувати з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
було вірно встановлено судом першої
інстанції, Державною податковою
інспекцією у Голосіївському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві проведено документальну планову
виїзну перевірку ТДВ «СК «Аксор» з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.04.2011 р. по 31.12.2012 р.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем: пп. 14.1.81 п. 14.1 ст. 14 та пп. 135.5.14
та 135.5.15 п. 135.5 ст. 135 Податкового кодексу
України, в результаті чого, ТДВ «СК
«Аксор» занижено податок на прибуток
від діяльності іншої, ніж страхова, у
загальній сумі 272 703,00 грн., у тому числі
за ІІ квартал 2011 р. у сумі 138 000,00 грн., за
ІІ-ІІІ квартал 2011 р. в сумі 138 000,00 грн., за
ІІ-ІV квартал 2011 р. у сумі 138 000,00 грн., за 1
квартал 2012 р. у сумі 102 241,00 грн., за
півріччя 2012 р. у сумі 134 703,00 грн., за три
квартали 2012 р. у сумі 134 703,00 грн., за 2012 р.
у сумі 134 703,00 грн.

За результатами перевірки складено акт
від 06.12.2013 р. № 426/1-26-50-22-02-37333299 та
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 17.12.2013 р. №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток страхових організацій,
включаючи філіали аналогічних
організацій, розташованих на території
України, на загальну суму 306 379,00 грн., у
тому числі за основним платежем в
розмірі 272 703,00 грн., штрафні (фінансові)
санкції - 33 676,00 грн.

Так ТДВ «СК «Аксор» здійснено операції
з передачі ризиків (Авто КАСКО,
страхування від вогневих ризиків та
ризиків стихійних явищ) у
перестрахування з підприємством -
перестраховиком ТДВ «СК «Надія».

Вищевказані висновки зроблені
відповідачем на підставі акту від
24.07.2013 р. № 30/22-30/31599887 ДПІ у
Святошинському районі м. Києва
планової перевірки ТДВ «СК «Надія»,
згідно якого встановлено, що правочини
між контрагентами та ТДВ «СК «Надія»
здійснені без мети настання реальних
наслідків страхування.

Позивачем та ТДВ «СК «Аксор» 19.03.2012 р.
укладено договір № 69-ПФ про загальні
умови факультативного
перестрахування, предметом якого є
загальні умови перестрахування
(ретроцесії) ризиків, взаємно переданих
(прийнятих) сторонами на
факультативній (необов'язковій) основі
по договорах факультативного
перестрахування (ретроцесії), а також
взаємні права та обов'язки сторін, що
беруть участь у перестрахуванні
(цесії).

19.03.2012 р. ТДВ «СК «Аксор» (страховик) та
ТДВ «СК «Надія» (перестраховик)
підписано ковер-нот № 01.1/02.1.0007 на
перестрахування домоволодіння.

29.03.2012 р. ТДВ «СК «Аксор» та ТДВ «СК
«Надія» підписано ковер-нот № 01./02.1.0011
на перестрахування нерухомого майна
загальною площею 104, 6 м2.

Аналогічно, 03.04.2012 р. ТДВ «СК «Аксор» та
ТДВ «СК «Надія» підписано ковер-нот №
1599.1.0012 на перестрахування нежитлових
будівель (конструктивні елементи,
включаючи внутрішнє оздоблення та
комунікації).

10.05.2012 р. ТДВ «СК «Аксор» та ТДВ «СК
«Надія» підписано ковер-нот № 0101/0201.0024
у відповідності до Договору про
загальні умови факультативного
перестрахування (ретроцесії) № 10/11/11
від 10.11.2011 р. Предметом зазначеного
договору є страхування майнових
інтересів Страхувальника, що не
суперечать закону і пов'язані з
володінням, користуванням та
розпорядженням майном, а саме: 4-х
кімнатна квартира, заг. площею 145,4 кв.м.

14.05.2012 р. ТДВ «СК «Аксор» та ТДВ «СК
«Надія» підписано ковер-нот № 0101/0201.0026
на перестрахування квартир, загальною
площею 90,1 м2.

11.06.2012 р. ТДВ «СК «Аксор» та ТДВ «СК
«Надія» підписано ковер-нот № 1599.0036 на
перестрахування квартири, загальною
площею 80,9 м2.

25.05.2012 р. ТДВ «СК «Аксор» та ТДВ «СК
«Надія» підписано ковер-нот № 0599.0032 на
перестрахування транспортного засобу:
Hyundai Santa Fe, державний реєстраційний
номер НОМЕР_2.

Відповідно до умов цього договору №
69-ПФ від 19.03.2012 р. перестрахові платежі у
сумі 5 943,00 грн. перераховувалися
позивачем на користь контрагента у І та
ІІ кварталах 2012 р.

Також за період з 01.04.2011 р. по 31.12.2012 р.
між ТДВ «СК «Аксор» та нерезидентом
«Ланексі Лімітед» укладено договори
купівлі - продажу цінних паперів, а на
їх виконання підписано відповідні акти
прийому-передачі цінних паперів та
повних взаєморозрахунків (а.с. 67-121 Т. І).

Про перехід права власності на цінні
папери позивачем надано виписки про
стан рахунку у цінних паперах та
виписки про операції на рахунках з
цінними паперами (а.с. 122-206 Т. І).

Також актом перевірки встановлено, що
за рахунок придбаних цінних паперів та
у зв'язку з неперерахуванням коштів в
рахунок оплати вартості придбаних
акцій (1235501,00 грн.), позивачем було
сформовано кредиторську
заборгованість.

Після повернення на користь продавця
шляхом продажу йому цінних паперів,
кошти від контрагента за отримані
цінні папери до позивача також не
надходили, в результаті того позивачем
було відображено дебіторську
заборгованість на суму 1235501,00 грн.

Розрахунок між позивачем та зазначеним
контрагентом здійснено актами заліку
взаємних вимог.

Відповідач вважає, що вказані суми
еквівалентні вартості придбаних
цінних паперів мають бути включені при
формуванні валового доходу позивача.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
страхування» № 85/96-ВР страхування - це
вид цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб у разі настання
певних подій (страхових випадків),
визначених договором страхування або
чинним законодавством, за рахунок
грошових фондів, що формуються шляхом
сплати фізичними особами та юридичними
особами страхових платежів (страхових
внесків, страхових премій) та доходів
від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до Закону № 85/96-ВР страхова
виплата - грошова сума, яка
виплачується страховиком відповідно
до умов договору страхування при
настанні страхового випадку.

Розмір страхової суми та (або) розміри
страхових виплат визначаються за
домовленістю між страховиком та
страхувальником під час укладання
договору страхування або внесення змін
до договору страхування, або у
випадках, передбачених чинним
законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України
«Про страхування» перестрахування -
страхування одним страховиком
(цедентом, перестрахувальником) на
визначених договором умовах ризику
виконання частини своїх обов'язків
перед страхувальником у іншого
страховика (перестраховика) резидента
або нерезидента, який має статус
страховика або перестраховика, згідно
з законодавством країни, в якій він
зареєстрований.

Підпунктом 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України, визначено, що витрати -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Також, відповідно до частин 8, 9 статті 2
Закону України «Про страхування»
предметом безпосередньої діяльності
страховика може бути лише страхування,
перестрахування і фінансова
діяльність, пов'язана з формуванням,
розміщенням страхових резервів та їх
управлінням. Дозволяються виконання
зазначених видів діяльності у вигляді
надання послуг для інших страховиків
на підставі укладених
цивільно-правових угод, надання послуг
(виконання робіт), якщо це
безпосередньо пов'язано із зазначеними
видами діяльності, а також будь-які
операції для забезпечення власних
господарських потреб страховика.

Так колегія суддів зауважує, що
відповідачем в акті перевірки не
відображено фактів відсутності у
позивача договорів страхування, на
підставі яких було здійснено
перестрахування.

Натомість, відповідачем в акті
перевірки констатовано, що 5943, 00 грн. це
сума страхових платежів, що отримана
позивачем від страхувальників та
перерахована на користь контрагента у
зв'язку з тим, що ризик за договорами
страхування контрагент позивача у
відсотковому відношенні до загального
ризику взяв у відповідності до
ковер-нотів: № № 01./02.1.0011 - 45,16 %
страхової суми, 01.1/02.1.0007 - 82,52 страхової
суми, № 1599.1.0012 - 32, 28 % страхової суми, №
0101/0201.0024 - 50,0 % страхової суми, № 0101/0201.0026
- 47, 31 % страхової суми, № 1599.0036 - 42,23%
страхової суми, № 0599.0032 - 14,27 % страхової
суми.

Факт отримання цієї суми позивачем
свідчить, перш за все, про реальність
існування договорів страхування, на
користь яких відбувалось
перестрахування.

Визначення страхування, як форми
захисту осіб від настання певних подій,
обумовлених договором страхування, не
включає такої ознаки, як обов'язкове і
неминуче настання відповідної події.
Така подія може настати, а може не
настати, а суть страхування полягає в
тому, що застрахована особа
(страхувальник) за плату страховику,
отримує захист від наслідків можливого
настання відповідної події. Тобто, з
моменту набрання чинності договором
страхування (сплати страхової премії) і
протягом всього строку дії договору
страхування, послуга страхування є
наданою, адже протягом всього терміну
дії такого договору застрахований
інтерес страхувальника є захищеним.

З огляду на вищенаведене, спірне ППР в
цій частині підлягає скасуванню як
таке, що прийняте всупереч норм діючого
законодавства.

Натомість, як встановлено колегією
суддів, 5943, 23 грн. - це, власне, сума
перестрахової премії, податок на
прибуток з якої становить 21 %.

Таким чином, судом першої інстанції при
скасуванні спірного рішення здійснено
розрахунок позовних вимог, що
підлягають задоволенню, з помилковим
визначенням цифрового показника.

Так скасоване рішення відповідача
складається з податку на прибуток від
операцій по взаємовідносинам позивача
з ТДВ «СК «Надія» - 5943, 00 грн., та 25 %
штрафних санкцій по даному
правопорушенню - 1485, 75 грн.

Натомість, податок на прибуток з 5943, 00
грн. становить: 5943, 00 грн. х 21 % = 1248, 03 грн.

Штрафні (фінансові) санкції,
відповідно, становлять: 1248, 03 грн. х 25 % =
312, 01 грн.

Таким чином, задоволені позовні вимоги
підлягають скасуванню у бік зменшення
грошового зобов'язання на загальну
суму: 5868, 71 грн. = 7428, 75 грн. - 1560, 04 грн., в
тому числі, за основним платежем: 5943, 00
грн. - 1248, 03 грн. = 4694, 97, штрафні
(фінансові) санкції: 1485,75 грн. - 312, 01 грн. =
1173, 74 грн.

Вирішуючи питання про наявність
підстав для задоволення позовних вимог
в частині заниження податку на
прибуток по операціям між ТДВ «СК
«Аксор» та нерезидентом «Ланексі
Лімітед», колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до пп. 14.1.81 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
інвестиції - господарські операції, які
передбачають придбання основних
засобів, нематеріальних активів,
корпоративних прав та/або цінних
паперів в обмін на кошти або майно.
Інвестиції поділяються на:

а) капітальні інвестиції - господарські
операції, що передбачають придбання
будинків, споруд, інших об'єктів
нерухомої власності, інших основних
засобів і нематеріальних активів, що
підлягають амортизації відповідно до
норм цього Кодексу;

б) фінансові інвестиції - господарські
операції, що передбачають придбання
корпоративних прав, цінних паперів,
деривативів та/або інших фінансових
інструментів. Фінансові інвестиції
поділяються на:

- прямі інвестиції - господарські
операції, що передбачають внесення
коштів або майна в обмін на
корпоративні права, емітовані
юридичною особою при їх розміщенні
такою особою;

- портфельні інвестиції - господарські
операції, що передбачають купівлю
цінних паперів, деривативів та інших
фінансових активів за кошти на
фондовому ринку або біржовому
товарному ринку.

Відповідно до п. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України доходи -
загальна сума доходу платника податку
від усіх видів діяльності, отриманого
(нарахованого) протягом звітного
періоду в грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах як на території
України, її континентальному шельфі у
виключній (морській) економічній зоні,
так і за їх межами.

Відповідно до п. 2.2 Положення про
врегулювання питань іноземного
інвестування в Україну, затвердженого
постановою Правління Національного
банку України від 10 серпня 2005 р. № 280
розрахунки за об'єкти інвестування
здійснюються виключно через рахунки,
відкриті в уповноважених банках.

У відповідності до п. 153.8.1. ст.. 153 ПК
України облік загального фінансового
результату (прибутку/збитку) за
операціями з торгівлі цінними паперами
ведеться платником податку окремо від
інших доходів і витрат.

Платник податку визначає фінансовий
результат за операціями з цінними
паперами, що перебувають в обігу на
фондовій біржі, окремо від фінансового
результату за операціями с цінними
паперами, що не перебувають в обігу на
фондовій біржі.

Платники податку визначають
фінансовий результат за операціями з
цінними паперами відповідно до
положень (стандартів) бухгалтерського
обліку шляхом зменшення прибутків за
операціями з цінними паперами на суму
збитків від операцій з іншими цінними
паперами протягом такого звітного
періоду.

В судовому засіданні 11.09.2014 р.
представник позивача зазначила, що
позивачем було здійснено придбання від
контрагента цінних паперів, а пізніше
здійснено продаж тому ж контрагенту
цінних паперів, відмінних від
придбаних.

Натомість, колегією суддів детально
встановлено, що позивач придбав у
«Ланексі Лімітед» акції прості іменні
за наступними договорами:

1) № Б-3161/11 від 12.05.2011 р.: емітент ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат ім. Ілліча», на суму 123000,00 грн.,
код ISIN: UA ( за договором № Б-3178/11
від 16.05.2011 р. продав ці акції «Ланексі
Лімітед»); емітент ПАТ АКБ
«Індустріалбанк», на суму 140000, 00 грн.,
код ISIN: UA ( за договором № Б-3180/11
від 16.05.2011 р. продав ці акції «Ланексі
Лімітед»); емітент ВАТ «Харцизський
трубний завод», на суму 132000,00 грн., код
ISIN: UA ( за договором № Б-3182/11 від
16.05.2011 р. продав ці акції «Ланексі
Лімітед»); емітент ВАТ «Західенерго»,
на суму 105000,00 грн., код ISIN: UA ( за
договором № Б-3184/11 від 16.05.2011 р. продав
ці акції «Ланексі Лімітед»).

2) № Б-3213/11 від 17.05.2011 р.: емітент ВАТ
«МК»Азовсталь», на суму 36720,00 грн., код
ISIN: UA ( за договором № Б-3218/11 від
18.05.2011 р. продав ці акції «Ланексі
Лімітед»); емітент ВАТ
«Нижньодніпровський трубопрокатний
завод», на суму 32436,00 грн., код ISIN: UA
( за договором № Б-3220/11 від 18.05.2011 р.
продав ці акції «Ланексі Лімітед»);
емітент ВАТ «Харцизький трубний
завод», на суму 30844,00 грн., код ISIN: UA
( за договором № Б-3222/11 від 18.05.2011 р.
продав ці акції «Ланексі Лімітед»).

3) № Б-5328/11 від 06.12.2011 р.: емітент ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат ім. Ілліча», на суму 51250,00 грн.,
код ISIN: UA ( за договором № Б-5331/11
від 06.12.2011 р. продав ці акції «Ланексі
Лімітед»); емітент ПАТ АКБ
«Індустріалбанк», на суму 128216,00 грн.,
код ISIN: UA ( за договором № Б-5333/11
від 06.12.2011 р. продав ці акції «Ланексі
Лімітед»); емітент ВАТ «Харцизський
трубний завод», на суму 128535,00 грн., код
ISIN: UA ( за договором № Б-5335/11 від
06.12.2011 р. продав ці акції «Ланексі
Лімітед»).

4) № Б-10/12 від 06.01.2012 р.: емітент ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат ім. Ілліча», на суму 50000,00 грн.,
код ISIN: UA, еміітент ПАТ АКБ
«Індустріалбанк», на суму 126500, 00 грн.,
код ISIN: UA ( за договором № Б-13/12 від
10.01.2012 р. продав ці акції «Ланексі
Лімітед»).

5) № БВ-333/12 від 20.03.2012 р.: емітент ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат ім. Ілліча», на суму 46000,00 грн.,
код ISIN: UA, еміітент ПАТ АКБ
«Індустріалбанк», на суму 105000, 00 грн.,
код ISIN: UA ( за договором № БВ-335/12
від 21.03.2012 р. продав ці акції «Ланексі
Лімітед»).

В акті перевірки відповідачем
встановлено, що станом на 01.04.2011 р.
позивач емітентом цінних паперів не
виступав, власником цінних паперів не
був.

На кінець періоду перевірки (31.12.2012 р.)
позивач є власником акцій ПАТ
«Краматорський завод металургійного
обладнання», ПАТ «Газові мережі», ПАТ
«ЗНВКІФ «Стандарт преміум», ВАТ
«Закритий не диверсифікований
корпоративний інвестиційний фонд
«Перем'єр естейт інвестмент».

Таким чином, як вбачається колегією
суддів, вищеперелічені цінні папери
перейшли безоплатно на праві власності
позивачу за перевіряємий період і в цей
же період були відчужені на користь їх
продавця.

З огляду на встановлений факт
безрозрахункової передачі цінних
паперів і тим самим, збільшення на
певний період вартості активів
позивача, колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції, що
спірні правовідносини не носять ознак
операцій з цінними паперами зважаючи
на відсутність факту їх придбання за
кошти.

Колегія суддів приймає до уваги доводи
апеляційної скарги позивача щодо того,
що факт взаєморозрахунків не може
спростовувати реальність придбання
цінних паперів.

Натомість, колегія суддів зауважує, що
навіть при наявності
взаєморозрахунків по операціям з
цінними паперами характер цих
взаємозалікових розрахунків має
впливати на динаміку фінансового стану
підприємства.

Передача ж цінних паперів від
контрагента позивачу, а потім - від
позивача до контрагента і відображення
на папері взаємозаліку між ними одними
й тими ж цінними паперами втрачає суть
поняття «портфельні інвестиції» і
збільшення фінансових активів
підприємства за рахунок такого
придбання має відображатися в доходах
позивача на загальних підставах.

В судовому засіданні 11.09.2014 р.
представник позивача вказала, що у
випадку відображення придбання цінних
паперів в інших доходах позивача,
останній мав би також відобразити
відчуження цих цінних паперів в
витратній частині декларації з податку
на прибуток.

З даного приводу колегія суддів
зазначає, що невстановлення податковим
органом завищення/заниження
показників валових витрат при
проведенні перевірки є висновком
відповідача, здійсненим на підставі
первинних документів позивача, в тому
числі декларацій з податку на прибуток,
заповнених позивачем самостійно.

Невідображення позивачем певних
витрат в поданих до податкового органу
деклараціях може бути виправлене
шляхом подання уточнюючих розрахунків
у спосіб, передбачений діючим
законодавством.

Неврахування ж при визначенні суми
податку на прибуток витрат,
невідображених позивачем у податковій
звітності не може бути підставою для
скасування спірного податкового
повідомлення - рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
позивача позиції суду першої інстанції
не спростовують і апеляційним судом
відхиляються.

Доводи апеляційної скарги відповідача
частково спростовують позицію суду
першої інстанції щодо суми задоволених
позовних вимог та апеляційним судом в
цій частині приймаються в якості
належних.

У відповідності до статті 202 КАС
України підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є: неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
ухвалив оскаржуване рішення не у
повній відповідності до норм
матеріального та процесуального права,
а тому наявні підстави для його
часткового скасування.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Аксор" на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11 липня 2014 р. у
справі за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Аксор" до Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі головного управління
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
17.12.2014 р . № 2 залишити без
задоволення.

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі головного управління
Міндоходів у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 11 липня 2014 р. у справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "Аксор" до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
17.12.2014 р . № 2 задовольнити
частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11 липня 2014 р. в
частині задоволення позовних вимог на
загальну суму 5868 грн. 71 коп., в тому
числі за основним платежем - 4694 грн. 97
коп., штрафні (фінансові) санкції - 1173
грн. 74 коп. скасувати.

В цій частині прийняти нову постанову,
якою позовні вимоги товариства з
обмеженою відповідальністю "Аксор"
залишити без задоволення.

В іншій частині постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 липня 2014 р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку і строки,
визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя

О. О. БеспаловСуддя І. О.
ГрибанСуддя О. А. Губська (Повний
текст постанови буде виготовлено 16.09.2014
року)

Головуючий суддя

Беспалов О.О.

Судді:

Грибан І.О.

Губська О.А.