Справа № 320/9160/14-а
Суддя: КучеренкоН Н. В.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 17.09.2014
Справа № 320/9160/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

„17" вересня 2014 року Мелітопольський
міськрайонний суд Запорізької області
в складі:

головуючого - судді Кучеренко Н.В.

при секретарі - Левандовській О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Мелітополі справу,
відкриту за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до старшого лейтенанта
відділення ДАІ з обслуговування
адміністративної території
Веселівського району та АТІ УДАІ ГУМВС
України в Запорізькій області Синюкіна
Володимира Юрійовича про визнання дій
протиправними та скасування постанови
по справі про адміністративне
правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просить визнати дії відповідача
протиправними щодо притягнення його до
адміністративної відповідальності за
порушення передбачене ч. 8 ст. 133-1 КУпАП
та скасувати постанову від 23 серпня 2014
року про притягнення його до
адміністративної відповідальності за
ч. 8 ст. 133-1 КУпАП України, у зв'язку з
відсутністю в його діях події та складу
адміністративного правопорушення,
зазначивши, 23 серпня 2014 року він дійсно
керував автомобілем Мерседес-Бенц 31 0D
ПЕ, д/н НОМЕР_1 з місця стоянки по вул.
Польова, 5 в м. Мелітополь до вул.
Ломоносова (місцезнаходження АТП-12307),
де його зупинив відповідач та склав на
нього протокол за зберігання
автомобілю, який використовується для
надання послуг з перевезення пасажирів
на комерційній основі, поза
встановленого місця зберігання. Однак,
в дійсності між АТП-12307 та приватним
підприємством «Марс» був укладений
договір для надання боксу, який
знаходиться за адресою: Запорізька
область, м. Мелітополь, вул. Польова, 5,
для стоянки автотранспортного засобу,
яким він керував. До того ж, в порушення
вимог КУпАП відповідач не надав йому
копію протоколу та постанови про
притягнення до адміністративної
відповідальності, а надав йому лише
частину постанови.

Позивач в судове засідання не з'явився,
від нього надійшла заява про розгляд
справи за його відсутності. Позовні
вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, не повідомив суд про причини
неявки, про час і дату судового
засідання був повідомлений належним
чином, заяви про відкладення розгляду
справи та про розгляд справи за його
відсутності від нього не надходило,
тому суд визнає його неявку неповажною,
та вважає можливим розглянути справу
за його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, в
зв'язку з заявою позивача про розгляд
справи за його відсутності та в зв'язку
з неявкою відповідача, фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Суд, враховуючи доводи позивача, що
викладені в позовній заяві, дослідивши
інші матеріали справи, вважає, що
адміністративний позов підлягає
частковому задоволенню за наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 9 Конституції
України чинні міжнародні договори,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, є частиною
національного законодавства України.

Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської
конвенції з прав людини та основних
свобод кожен при вирішенні питання
щодо його цивільних прав та обов'язків
… має право на справедливий і
відкритий розгляд упродовж розумного
строку незалежним і безстороннім
судом, встановленим законом.

Згідно з ст. 13 Європейської конвенції з
прав людини та основних свобод кожна
людина, права і свободи якої викладені
у цій Конвенції, порушуються, має
ефективний спосіб захисту у
відповідному національному органі
незалежно від того, що порушення було
вчинене особами, які діяли в офіційній
якості.

У відповідності зі ст. 3 Конституції
України права і свободи людини та їх
гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність, Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

Стаття 55 Конституції України вказує, що
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

Частиною першою ст. 2 КАС України,
передбачено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно з вимогами частини 2 статті 19 КАС
України адміністративні справи з
приводу оскарження правових актів
індивідуальної дії, а також дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, які прийняті (вчинені,
допущені) стосовно конкретної фізичної
чи юридичної особи (їх об'єднань),
вирішуються за вибором позивача
адміністративним судом за
зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем проживання
(перебування, знаходження) цієї
особи-позивача, або адміністративним
судом за місцезнаходженням
відповідача, крім випадків,
передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з вимог ч.1 ст.69 КАС
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів,
висновків експертів.

У відповідності до вимог ч.1 ст.71 КАС
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Постановою старшого лейтенанта
відділення ДАІ з обслуговування
адміністративної території
Веселівського району та АТІ УДАІ ГУМВС
України в Запорізькій області Синюкіна
Володимира Юрійовича від 23 серпня 2014
року ОСОБА_1 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч. 8 ст. 133-1 КУпАП за те, що він 23 серпня 2014
року зберігав автомобіль Мерседес-Бенц
31 0D ПЕ, д/н НОМЕР_1, який
використовується для надання послуг з
перевезення пасажирів на комерційній
основі, поза встановленого місця
зберігання.

Вказаною постановою на ОСОБА_1
накладено штраф в сумі 850 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті вони з
урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення
адміністративного правопорушення
складається протокол уповноваженими
на те посадовою особою або
представником громадської організації
чи органу громадської самодіяльності.

Підставою для винесення постанови по
справі про адміністративне
правопорушення від 23 серпня 2014 року
став протокол про адміністративне
правопорушення 23 серпня 2014 року.

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП
доказами в справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів, які
використовуються при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху, протоколом про
вилучення речей і документів, а також
іншими документами.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП,
постанова по справі про
адміністративне правопорушення про
накладення адміністративного
стягнення може бути оскаржена - до
вищестоящого органу (вищестоящій
посадовій особі) або до районного,
міського районного в місті, міського
або міськрайонного суду, в порядку,
визначеному КАС України, з
особливостями, встановленими КУпАП.

Згідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову
по справі про адміністративне
правопорушення може бути подано
протягом 10 днів з дня винесення
постанови. В разі пропуску зазначеного
строку з поважних причин цей строк за
заявою особи, щодо якої винесено
постанову, може бути поновлено органом
(посадовою особою), правомочним
розглядати скаргу.

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України,
при вирішенні справи по суті суд може
задовольнити позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єкта владних
повноважень.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 293 КУпАП, орган,
(посадова особа), при розгляді скарги на
постанову по справі про
адміністративне правопорушення
перевіряє законність та
обґрунтованість винесеної постанови
та може змінити міру стягнення в
рамках, передбачених нормативним актом
про відповідальність за
адміністративне правопорушення, але,
щоб стягнення не було посилене.

Відповідно до ст. 22 КУпАП, при
малозначності скоєного
адміністративного правопорушення
орган (посадова особа), уповноважена
вирішувати справу, може звільнити
порушника від адміністративної
відповідальності та обмежитись усним
зауваженням.

З урахуванням пом'якшуючих обставин,
зокрема того, що скоєне ОСОБА_1,
правопорушення не потягло настання
будь-яких негативних наслідків, суд
приходить до висновку, що
правопорушник усвідомив
протиправність своєї поведінки і є всі
підстави вважати, що він не буде більш
допускати такої поведінки, тому вважає
можливим в даному випадку досягти
виховних та попереджувальних заходів
без застосування до нього заходів
адміністративного впливу, звільнивши
ОСОБА_1 від адміністративної
відповідальності передбаченої ст. 133-1
ч. 8 КУпАП, обмежившись усним
зауваженням.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 11, 18, 19, 69, 71, 162, 163, 171-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ст.ст. 14-1, 22, 133-1 ч. 8, 258, 289, 293
КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
старшого лейтенанта відділення ДАІ з
обслуговування адміністративної
території Веселівського району та АТІ
УДАІ ГУМВС України в Запорізькій
області Синюкіна Володимира Юрійовича
про визнання дій протиправними та
скасування постанови по справі про
адміністративне правопорушення -
задовольнити частково.

Змінити постанову по справі про
адміністративне правопорушення від 23
серпня 2014 року, звільнивши ОСОБА_1 від
адміністративної відповідальності
передбаченої ст. 133-1 ч. 8 КУпАП,
обмежившись усним зауваженням.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Суддя:
Н.В.Кучеренко