Справа № 372/1164/14-а
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Мостовий
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Глущенко
Я.Б.,

суддів Пилипенко
О.Є., Романчук О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Козинської селищної ради
Обухівського району Київської області
про визнання протиправними дій,
визнання протиправним та скасування
рішення, зобов'язання вчинити дії, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
постанову Обухівського районного суду
Київської області від 06 травня 2014 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся у суд з позовом до
Козинської селищної ради Обухівського
району Київської області, у якому
просив визнати протиправними дії
селищної ради щодо відмови у
задоволенні його клопотання про
надання безоплатно у власність
земельної ділянки, орієнтовною площею
0,10 га, для індивідуального дачного
будівництва, визнати протиправним та
скасувати рішення відповідача №8/28 від
26.12.2013 року в частині відмови у
задоволенні цього клопотання,
зобов'язати раду винести на засідання
найближчої сесії та розглянути його
клопотання в порядку та строки,
передбачені ст. 118 Земельного кодексу
України, та надати мотивоване рішення
за результатами розгляду.

Постановою Обухівського районного
суду Київської області від 06 травня 2014
року адміністративний позов залишено
без задоволення.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін, з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
оскаржуване рішення органу місцевого
самоврядування прийнято на підставі, в
межах повноважень та у спосіб,
передбачені чинним законодавством,
тому немає підстав для визнання дій
відповідача протиправними.

З таким висновком суду не можна не
погодитися.

Колегією суддів установлено, що
позивач звернувся до Козинської
селищної ради Обухівського району
Київської області з клопотанням від
07.11.2013 року, в якому просив визначити
без його погодження та виділити
земельну ділянку орієнтовним розміром
до 0,10 га з цільовим призначенням для
індивідуального дачного будівництва в
межах смт. Козин Обухівського району
Київської області, розглянувши це
питання на сесії ради у встановлений
законодавством місячний термін з
прийняттям об'єктивного і
обґрунтованого рішення. До клопотання
позивачем були додані: копія паспорту
та ідентифікаційного коду; графічні
матеріали та копія договору доручення
від 07.11.2013 року №63/11/13-зд.

Рішенням 43-ої сесії VI скликання
Козинської селищної ради Обухівського
району Київської області від 26.12.2013
року №8/28, в частині, що стосується
позивача, вирішено відмовити йому в
задоволенні клопотання про визначення
без його погодження та виділення
земельної ділянки для індивідуального
дачного будівництва в невстановленому
місці в межах смт. Козин, а також
відмовлено в задоволенні клопотання
про надання дозволу на розробку
проекту землеустрою по відведенню
вказаної земельної ділянки.

Не погоджуючись із таким рішенням та
діями відповідача, позивач звернувся в
суд.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному
рішенню та висновкам суду першої
інстанції, колегія суддів виходить із
наступного.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України (ст. 19 Конституції
України).

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» до виключної
компетенції сільських, селищних,
міських рад відноситься вирішення
відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин.

Основним нормативно-правовим актом з
регулювання земельних правовідносин є
Земельний кодекс України. Завданням
Кодексу, разом з іншими
нормативно-правовими актами, що
регулюють земельні відносини, є
забезпечення права на землю громадян,
юридичних осіб, територіальних громад
та держави, раціонального використання
та охорони земель.

Відповідно до ч. 2 ст. 116 вказаного
Кодексу набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування. Безоплатна
передача земельних ділянок у власність
громадян провадиться шляхом одержання
земельних ділянок із земель державної
і комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
цим Кодексом. (п. «в» ч. 3 наведеної
правової норми).

Передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу належить до
повноважень сільських, селищних,
міських рад (п. «б» ч. 1 ст. 12 ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного
кодексу України сільські, селищні,
міські ради передають земельні ділянки
у власність або у користування із
земель комунальної власності
відповідних територіальних громад для
всіх потреб.

Стаття 118 Земельного кодексу України
визначає порядок безоплатної
приватизації земельних ділянок
громадянами. За частиною 6 цієї норми
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної державної
адміністрації або місцевої ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб) та документи,
що підтверджують досвід роботи у
сільському господарстві або наявність
освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

Відповідно до частини 7 статті 118
статті ЗК України відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Враховуючи приведені норми, необхідною
умовою для отримання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки є,
зокрема, конкретно визначене заявником
місце розташування земельної ділянки,
відображене за допомогою графічних
матеріалів, які подаються останнім
разом з відповідним клопотанням.

Як убачається з матеріалів справи, до
вищезгаданого клопотання про надання
земельної ділянки у приватну власність
позивачем у якості графічних
матеріалів додавався витяг із карти
місцевості Обухівського району
Київської області з виділенням
пунктиром меж смт. Козин. Так, позивач
стверджує, що під поняттям графічних
матеріалів, зазначених у частині 6
статті 118 Земельного кодексу України,
слід розуміти конкретний населений
пункт, в якому особа бажає отримати
земельну ділянку.

Однак, колегія суддів не погоджується
із такими твердженнями апелянта,
виходячи з наступного.

Апеляційний суд зауважує, що за
визначенням Земельного кодексу
України земельна ділянка - це частина
земної поверхні з установленими
межами, певним місцем розташування, з
визначеними щодо неї правами (ч. 1 ст. 79).

Законами України не визначено поняття
графічних матеріалів, а також не
конкретизовано вимог щодо їх
оформлення. Втім, враховуючи наведене
тлумачення земельної ділянки, колегія
суддів доходить висновку, що графічні
матеріали, які додаються до клопотання
про одержання земельної ділянки в
межах норм безоплатної приватизації,
слід розглядати як зображення
обмеженої орієнтованою площею частини
земної поверхні, що має певні
просторові координати в межах тої чи
іншої адміністративно-територіальної
одиниці (напр.: район, місто, село) та
визначає місце розташування
запитуваної земельної ділянки
відносно інших землевласників та
землекористувачів. Належними
графічними матеріалами, зокрема,
можуть бути викопіювання із
планово-картографічного матеріалу
місця розташування земельної ділянки,
завірене посадовою особою
компетентного органу, або ж
викопіювання з кадастрової карти
(плану), генерального плану населеного
пункту та іншої містобудівної
документації тощо.

Колегія суддів наголошує, що земельним
законодавством України не встановлено
повноважень відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який наділений правом
розпоряджатися земельними ділянками
державної чи комунальної власності, на
власний розсуд обирати земельну
ділянку в межах компетенції у
конкретному населеному пункті у
випадку, якщо громадянин України
висловлює бажання отримати таку на
підставі статті 118 Земельного кодексу
України в цій місцевості.

Враховуючи викладене, судова колегія
приходить до висновку, що надані
позивачем до клопотання графічні
матеріали не відповідають вимогам
законодавства, оскільки не
відображають місце розташування
земельної ділянки та не дають змоги
суб'єкту владних повноважень
перевірити чи відповідає це місце
вимогам законів, прийнятим відповідно
до них нормативно-правовим актам,
генеральним планам населених пунктів
та іншій містобудівній документації,
схемам землеустрою і
техніко-економічним обґрунтуванням
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектам землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затвердженим у встановленому
законом порядку, що зобов'язаний
здійснити останній згідно положень
частини 7 статті 118 Земельного кодексу
України.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
не приймає покликання апелянта на
невмотивованість оспорюваного рішення
суб'єкта владних повноважень, позаяк
воно ґрунтувалось на тому, що надані
позивачем документи (графічні
матеріали) не відображають площу,
конфігурацію та точне місце
розташування бажаної земельної
ділянки. Тобто, в основу спірного
рішення покладена невідповідність
вимогам земельного законодавства
клопотання позивача в частині надання
належних графічних матеріалів.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що Козинська селищна рада
Обухівського району Київської області
правомірно відмовила в задоволенні
клопотання позивача рішенням №8/28 від
26.12.2013 року, яке прийняте обґрунтовано,
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Отже, доводи апеляційної скарги не
доводять помилковості викладених у
постанові суду першої інстанції
висновків, або ж порушень судом норм
матеріального чи процесуального права,
що призвели до неправильного вирішення
справи, спростовуються вищевикладеним,
а тому не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Обухівського районного суду
Київської області від 06 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання законної сили
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук

.

Головуючий суддя
Глущенко Я.Б.

Судді:
Пилипенко О.Є.

Романчук О.М