Справа № 30654/09/9104
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року
Справа
№ 876/2552/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого - судді -
Мікули О.І.,

суддів -
Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання -
Андрушківа І.Я.,

представників позивача -
ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника третьої особи -
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові в залі суду
апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову
Золочівського районного суду
Львівської області від 08 червня 2010 року
у справі за позовом ОСОБА_4 до
Вороняцької сільської ради
Золочівського району Львівської
області, третя особа - ОСОБА_5 про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити дії, скасування
рішення, -

в с т а н о
в и в :

16 квітня 2010 року позивач - ОСОБА_4
звернувся в суд з позовом до
відповідача - Вороняцької сільської
ради Золочівського району Львівської
області, третя особа -ОСОБА_5, в якому
просив визнати неправомірними дії
Вороняцької сільської ради
Золочівського району Львівської
області щодо розгляду письмової заяви
від 24 липня 2009 року про передачу йому у
власність за набувальною давністю
земельної ділянки розміром 0,0385 га, що
розташована біля його житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1;
зобов'язати відповідача вирішити в
установленому законом порядку та у
строки питання про передачу йому у
власність за набувальною давністю цієї
земельної ділянки, а також скасувати як
незаконне рішення сесії Вороняцької
сільської ради Золочівського району
Львівської області № 377 від 22 вересня
2009 року про надання ОСОБА_5 земельної
ділянки площею 0,009 га для облаштування
заїзду до господарської будівлі по
АДРЕСА_2.

Постановою Золочівського районного
суду Львівської області від 08 червня 2010
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, позивач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з порушенням норм
матеріального та процесуального права
і підлягає скасуванню, покликаючись на
те, що судом першої інстанції не надано
належної правової оцінки тому факту, що
Вороняцька сільська рада своєю
протиправною бездіяльністю щодо
нерозгляду його заяви від 24 липня 2009
року фактично відмовила йому в
передачі у власність за набувальною
давністю вищевказаної земельної
ділянки площею 0,0385 га, що є порушенням
його законних прав та інтересів.
Рішення Вороняцької сільської ради №
377 від 22 вересня 2009 року про надання
ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,009 га
є незаконним і таким, що порушує право
апелянта на отримання ним цієї
земельної ділянки, оскільки прийнято з
порушенням процедури передачі землі у
власність. Просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою позов задовольнити.

Представники позивача (апелянта) -
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судовому засіданні
підтримали доводи, викладені в
апеляційній скарзі, вважають висновки
суду першої інстанції неправильними та
необгрунтованими, просять апеляційну
скаргу задовольнити.

Представник третьої особи - ОСОБА_3 в
судовому засіданні не погодився з
доводами апеляційної скарги і вважає,
що вони не спростовують висновків суду
першої інстанції, який ухвалив законне
та обґрунтоване рішення, просить
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Представник відповідача - Вороняцької
сільської ради Золочівського району
Львівської області в судове засідання
не прибув, про дату, час і місце
апеляційного розгляду повідомлений
належним чином, подав до суду
клопотання про розгляд справи без його
участі, тому суд вважає можливим
проведення розгляду справи в його
відсутності за наявними у справі
матеріалами та на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників апелянта та
представника третьої особи,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги в їх сукупності,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, а оскаржувану
постанову - без змін з наступних
підстав.

Ухвалою від 06 лютого 2014 року у справі
№К/9991/71975/11 Вищий адміністративний суд
України при перегляді даної справи в
касаційному порядку скасував
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10 жовтня 2011
року, якою було задоволено позов, та
направив справу на новий судовий
розгляд до суду апеляційної інстанції,
звернувши увагу на те, що суд
апеляційної інстанції дійшов
помилкового висновку про те, що
земельна ділянка площею 0,009 га не могла
бути надана іншій особі, оскільки сам
факт користування позивачем цією
земельною ділянкою не створює для
нього безумовного права на цю земельну
ділянку, при відсутності з цього
питання відповідного рішення органу
місцевого самоврядування, як суб'єкта
владних повноважень, прийнятого
відповідно до вимог статей 12, 116, 118, 119 ЗК
України.

Висновки і мотиви, з яких скасовані
рішення, є обов'язковими для суду
першої та апеляційної інстанції при
розгляді справи в силу вимог ч.5 ст.227
КАС України.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_4 є власником житлового будинку
по АДРЕСА_1, що підтверджується копією
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 13 жовтня 2004 року,
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно від 13 жовтня 2004 року,
копією технічного паспорта на житловий
будинок від 31 серпня 2004 року, довідками
Вороняцької сільської ради
Золочівського району Львівської
області № 827 від 27 липня 2009 року і № 427
від 06 травня 2010 року.

Як вбачається з копії рішення
виконкому Вороняцької сільської ради
Золочівського району Львівської
області №94 від 31 грудня 1993 року (з
додатками №№ 1,2), копії рішення сесії
Вороняцької сільської ради
Золочівського району Львівської
області № 97 від 23 грудня 2003 року та
довідки Вороняцької сільської ради
Золочівського району Львівської
області № 899 від 25 вересня 2008 року для
обслуговування вказаного житлового
будинку і господарських будівель
ОСОБА_4 передано у власність земельну
ділянку площею 0,25 га.

Разом з тим, теодолітною зйомкою
земельної ділянки встановлено, що
фактично ОСОБА_4 користується для
обслуговування свого житлового
будинку і господарських будівель
площею 0,2885 га, таким чином надлишок
площі земельної ділянки становить 0,0385
га.

24 липня 2009 року позивач звернувся у
Вороняцьку сільську раду з письмовою
заявою про передачу йому у власність за
набувальною давністю (ст. 119 ЗК України)
цієї земельної ділянки площею 0,0385 га,
мотивуючи це тим, що вказаною земельною
ділянкою він фактично користується
впродовж останніх 27 років.

Вказана заява отримана Вороняцькою
сільською радою 28 липня 2009 року.

31 липня 2009 року Вороняцька сільська
рада листом повідомила ОСОБА_4 про те,
що його заява буде розглянута на
черговій сесії Вороняцької сільської
ради.

22 вересня 2009 року заява ОСОБА_4
розглянута на сесії Вороняцької
сільської ради (протокол № 20), і за
результатами розгляду прийнято
рішення № 376 від 22 вересня 2009 року, яким
за ОСОБА_4 закріплено земельну ділянку
площею 0,0295 га за рахунок земель
загального користування Вороняцької
сільської ради.

Крім того, 22 вересня 2009 року
Вороняцькою сільською радою прийнято
також рішення №377, яким ОСОБА_5 надано
земельну ділянку площею 0,009 га за
рахунок земель загального
користування сільської ради по
вул.Зеленій, 10 для облаштування заїзду
до господарської будівлі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
Вороняцька сільська рада як суб'єкт
владних повноважень при вирішенні
заяви ОСОБА_4 діяла правомірно, у межах
своїх повноважень та відповідно до
вимог ЗК України, як і правомірно діяла
при прийнятті рішення від 22 вересня 2009
року № 377 про надання ОСОБА_5 земельної
ділянки площею 0,009 га за рахунок земель
загального користування сільської
ради по вул.Зеленій, 10 для облаштування
заїзду до господарської будівлі. Щодо
питання про передачу у власність за
набувальною давністю спірної
земельної ділянки, то суд першої
інстанції дійшов висновку, що сам факт
користування позивачем спірною
земельною ділянкою не створює для
нього безумовного права на цю земельну
ділянку, при відсутності з цього
питання відповідного рішення органу
місцевого самоврядування, як суб'єкта
владних повноважень, прийнятого
відповідно до вимог статей 12, 116, 118, 119 ЗК
України.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права та
фактичним обставинам справи і є
правильними, виходячи з наступного.

В силу вимог ст.12 ЗК України
розпорядження землями територіальних
громад, передача земельних ділянок
комунальної власності у власність чи
надання в користування громадянам та
юридичним особам на території сіл,
селищ, міст, належить до повноважень
сільських, селищних, міських рад, які
при вирішенні таких питань діють як
суб'єкти владних повноважень.

Відповідно до ст.116 ЗК України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом.

Згідно зі ст.119 ЗК України до
повноважень органу державної влади або
органу місцевого самоврядування
належить також вирішення питання про
передачу громадянам у власність чи
надання у користування земельних
ділянок на підставі набувальної
давності.

Ст.26 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» передбачає,
що до виключної компетенції сільських,
селищних, міських рад належить
вирішення відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
рада в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення ради приймається на її
пленарному засіданні шляхом
голосування, після обговорення
депутатами.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач ОСОБА_4 був письмово
повідомлений про те, що його заява буде
розглянута на черговій сесії
Вороняцької сільської ради, що
підтверджується копією відповідного
листа-повідомлення (а.с.65).

22 вересня 2009 року ОСОБА_4 був особисто
присутній на засіданні сесії
Вороняцької сільської ради
Золочівського району Львівської
області, за результатами якого
вирішена його заява та прийнято
відповідне рішення.

Таким чином, матеріалами справи
підтверджується, що Вороняцька
сільська рада як суб'єкт владних
повноважень при вирішенні заяви ОСОБА_4
діяла правомірно, у межах своїх
повноважень та відповідно до вимог ЗК
України, а тому колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про безпідставність
позовних вимог щодо визнання
неправомірними дій Вороняцької
сільської ради Золочівського району
Львівської області з розгляду заяви
ОСОБА_4 від 24 липня 2009 року про передачу
йому у власність за набувальною
давністю земельної ділянки розміром
0,0385 га, що розташована біля його
житлового будинку по АДРЕСА_1 та
зобов'язання Вороняцької сільської
ради вирішити питання про передачу
йому у власність цієї земельної
ділянки.

Доводи апеляційної скарги в частині
того, що судом першої інстанції не
надано належної правової оцінки
бездіяльності Вороняцької сільської
ради при розгляді заяви ОСОБА_4 є
безпідставними, оскільки
спростовуються матеріалами справи, та
не знайшли свого підтверження в
судовому засіданні.

Колегія суддів також погоджується з
висновком суду першої інстанції про
безпідставність позовних вимог щодо
скасування рішення сесії Вороняцької
сільської ради Золочівського району
Львівської області №377 від 22 вересня 2009
року, яким надано ОСОБА_5 земельну
ділянку для облаштування заїзду до
господарської будівлі по АДРЕСА_2
площею 0,009 га за рахунок земель
загального користування сільської
ради, оскільки оскаржуване рішення
прийнято з дотриманням законодавчо
визначеної процедури та у межах
встановлених законом повноважень
відповідача, так як ОСОБА_5 18 серпня 2009
року звернувся з заявою до Вороняцької
сільської ради, в якій просив надати
йому для облаштування заїзду до його
господарської будівлі земельну
ділянку площею 0,385 га, така була
предметом розгляду сесії сільської
ради, за наслідками якої 22 вересня 2009
року прийнято рішення №377.

Покликання апелянта на те, що
вищевказаним рішенням порушено його
право на отримання за набувальною
давністю відповідної земельної
ділянки є також безпідставними,
оскільки на час прийняття
оскаржуваного рішення (22 вересня 2009
року) земельна ділянка площею 0,0385 га, в
тому числі і земельна ділянка площею
0,009 га, належала до земель загального
користування Вороняцької сільської
ради, на цю земельну ділянку прав
власності чи користування у ОСОБА_4 не
було.

Разом з тим, як встановлено судом
першої інстанції, а також судом
касаційної інстанції, спірна земельна
ділянка площею 0,009 га, яка рішенням
Вороняцької сільської ради №377 від 22
вересня 2009 року була передана ОСОБА_5
для облаштування заїзду до
господарської будівлі по АДРЕСА_2
належала до земель загального
користування сільської ради, і така
вправі розпоряджатися нею в межах
наданих їй повноважень.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
приписи та фактичні обставини справи,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що сам факт користування
позивачем цією земельною ділянкою не
створює для нього безумовного права на
неї, при відсутності з цього питання
відповідного рішення органу місцевого
самоврядування, як суб'єкта владних
повноважень, прийнятого відповідно до
вимог статей 12, 116, 118, 119 ЗК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є безпідставними та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
безпідставність позовних вимог,
правильно і повно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому відповідно
до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд,-

у х в а л и
в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Золочівського
районного суду Львівської області від
08 червня 2010 року у справі № 2-а-201/10 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
О.І. Мікула

Судді
А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик

Повний текст ухвали виготовлено 15
вересня 2014 року.