Справа № 2а-19435/11/2670
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/41782/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Мороза В.Ф.,
Сороки М.О., при секретарі:Головко О.В.,
за участю: представника відповідача
Гаджиєва Р.Ф., розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Атем» на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 04 квітня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 30 травня 2012
року у справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Атем» до
Київської регіональної митниці про
скасування рішення, -в с т а н о в и л
а:Товариство з обмеженою
відповідальністю «Атем» звернулось до
суду з позовом до Київської
регіональної митниці про скасування
рішення.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04 квітня 2012 року у задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 30 травня 2012
року постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04 квітня 2012 року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановленими у
справі рішеннями судів першої та
апеляційної інстанцій, товариство з
обмеженою відповідальністю «Атем»
звернулось до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій посилається
на неправильне застосування судами
норм матеріального і процесуального
права, просить рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню за
таких підстав.

Судами встановлено, що між позивачем та
італійською компанією SACMI Imola S.C.

21 липня 2011 року укладено контракт
№20/07/11 про поставку товару - частин до
машини для формування керамічних мас
під тиском, що використовується на
лінії по виробництву керамічної плити:
вузол подачі керамічної плити до
відділу сушарні модель №FMS290/1; умови
поставки DDU KIEV на безоплатній основі.

Вищезазначений товар позивач ввіз на
митну територію України та 09 листопада
2011 року подав до Київської
регіональної митниці вантажну митну
декларацію №100200000/2011/293082 з визначенням
вартості за придбаний товар за ціною
контракту, в митному режимі «імпорт 40»,
а також декларацію митної вартості
ДМВ-1 від 09 листопада 2011 року
№100200000/2011/293082 з супровідними
документами.

Митна вартість товару позивачем
визначена за ціною контракту.

Київською регіональною митницею у
зв'язку із сумнівами щодо визначеної
позивачем митної вартості товару
запропоновано декларанту надати
додаткові документи для підтвердження
митної вартості товару: експортну
декларацію країни відправлення;
документи на транспортування; інші
документи для підтвердження митної
вартості (за бажанням декларанта), про
що зроблено запис в графі «Для відміток
митного органу» в декларації митної
вартості від 09 листопада 2011 року
№100200000/2011/293082 та на її звороті.

Позивачем витребувані документи у
строк, передбачений законодавством,
надані не були, про що Київською
регіональною митницею складено акт б/н
від 21 листопада 2011 року.

Рішенням Київської регіональної
митниці від 21 листопада 2011 року

№011/614936/1 визначено митну вартість
ввезеного позивачем товару за шостим
(резервним) методом, оскільки позивачем
не надано в десятиденний термін
витребуваних документів на
підтвердження заявленої митної
вартості.

22 листопада 2011 року Київською
регіональної митницею складена картка
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України №100200000/1/62098 у зв'язку з
відмовою позивача внести зміни до
вантажної митної декларації в частині
визначення митної вартості.

Позивач 09 грудня 2011 року оформив
вантажну митну декларацію
№100200000/2011/296050 на товар за митною
вартістю, визначеною рішенням
Київської регіональної митниці

від 21 листопада 2011 року.

Не погоджуючись із винесеними
відповідачем рішенням про визначення
митної вартості та карткою відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України, позивач оскаржив їх до
суду.

Задовольняючи позов, суди попередніх
інстанцій виходили з того, що приймаючи
оскаржуване рішення та складаючи
картку відмови в прийнятті митної
декларації, відповідач діяв правомірно
та в межах повноважень, визначених
законодавством.

Такий висновок судів попередніх
інстанцій є передчасним з огляду на
таке.

Відповідно до статті 19 Конституції
України державні органи зобов'язані
діяти лише на підставах і в межах
повноважень та у спосіб, які
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно зі статтею 86 Митного кодексу
України (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
митна декларація приймається та
реєструється митним органом у порядку,
що визначається Кабінетом Міністрів
України або уповноваженим ним органом.

Подання митної декларації повинно
супроводжуватися наданням митному
органу комерційних супровідних та
інших необхідних документів, перелік
яких визначається Кабінетом Міністрів
України або уповноваженим ним органом.

Митна декларація приймається митним
органом, якщо встановлено, що в ній
містяться всі необхідні відомості і до
неї додано всі необхідні документи.

Статтею 259 Митного кодексу України
визначено, що митною вартістю товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, є їх ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, обчислена відповідно до
положень цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 264
Митного кодексу України заявлена
декларантом митна вартість товарів і
подані ним відомості про її визначення
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

У разі потреби у підтвердженні
заявленої митної вартості товарів
декларант зобов'язаний подати митному
органу необхідні для цього відомості
та забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Статтею 265 Митного кодексу України
передбачено, що митний орган здійснює
контроль правильності визначення
митної вартості товарів згідно з
положеннями цього Кодексу. Такий
контроль може здійснюватися в
установленому порядку із
застосуванням різних форм, у тому числі
відповідно до статей 60 і 69 цього
Кодексу, після закінчення операцій
митного контролю, оформлення та
пропуску через митний кордон України
товарів і транспортних засобів.
Порядок контролю правильності
визначення митної вартості товарів
після закінчення операції митного
контролю, оформлення та пропуску через
митний кордон України товарів і
транспортних засобів та донарахування
обов'язкових платежів визначається
Кабінетом Міністрів України.

Митний орган має право упевнитися в
достовірності або точності будь-якої
заяви, документа чи декларації, поданої
для цілей визначення митної вартості.

Якщо митний орган дійшов висновку, що
визначена декларантом митна вартість
нижча, ніж прямі витрати на виробництво
цього товару, в тому числі сировини,
матеріалів та/або комплектуючих, які
входять до складу товару, митний орган
має право зобов'язати декларанта
визначити митну вартість іншим
способом, ніж він використав для її
визначення.

Відповідно до положень статті 266
Митного кодексу України визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну, здійснюється
за такими методами: за ціною угоди щодо
товарів, які імпортуються (метод 1); за
ціною угоди щодо ідентичних товарів
(метод 2); за ціною угоди щодо подібних
(аналогічних) товарів (метод 3); на
основі віднімання вартості (метод 4); на
основі додавання вартості (метод 5);
резервного (метод 6).

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути
визначена за методом 1 згідно з
положеннями статті 267 цього Кодексу,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості
відповідно до вимог статей 268 і 269 цього
Кодексу. У ході таких консультацій
митний орган та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, відповідно до вимог статей 268 і
269 цього Кодексу за основу може братися
або ціна, за якою оцінювані ідентичні
або подібні (аналогічні) товари були
продані в Україні не пов'язаному з
продавцем покупцю відповідно до вимог
статті 271, або обчислена відповідно до
вимог статті 272 цього Кодексу вартість
товарів.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на розсуд
декларанта.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
установлених статтею 273 цього Кодексу.

Умови та механізм декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, подання
декларантом відомостей для її
підтвердження визначені положеннями
Порядку декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 1766 від 20 грудня 2006
року (чинною на момент виникнення
спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 7 вищезазначеного
Порядку для підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товарів
декларант зобов'язаний подати:
зовнішньоекономічний договір
(контракт); рахунок-фактуру (інвойс);
банківські платіжні документи (якщо
рахунок сплачено), а також інші
платіжні та/або бухгалтерські
документи, що підтверджують вартість
товару та містять реквізити, необхідні
для ідентифікації ввезеного товару;
рішення митного органу про визначення
митної вартості раніше ввезених
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, якщо воно
прийнято за одним договором
(контрактом); пакувальні листи; копію
ліцензії на ввезення (вивезення)
товарів, імпорт (експорт) яких підлягає
ліцензуванню.

Пунктом 11 Порядку декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження
передбачено, що для підтвердження
митної вартості товарів на вимогу
митного органу декларант зобов'язаний
подати додаткові документи.

Посадова особа митного органу у графі
«Для відміток митниці» декларації
митної вартості робить запис про
необхідність подання додаткових
документів, що підтверджують митну
вартість товарів, із складенням
переліку, зазначає дату і прізвище та
ставить свій підпис. Декларант
ознайомлюється з таким записом,
зазначає під ним дату, прізвище та
ставить свій підпис.

Відповідно до пункту 13 вищенаведеного
Порядку декларант зобов'язаний подати
додаткові документи, визначені у
пункті 11 цього Порядку, протягом 10
календарних днів після ознайомлення із
записом митного органу про їх подання.
У разі відмови подати додаткові
документи декларант робить
відповідний запис із зазначенням дати,
прізвища та проставляння свого підпису
на зворотному боці основного аркуша
декларації митної вартості.

Згідно з пунктом 14 Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України якщо декларантом не подано в
установлений строк додаткові
документи або якщо він відмовився від
їх подання, митну вартість товарів
визначає митний орган на підставі
наявних відомостей згідно із
законодавством.

Згідно з положеннями пунктів 2 та 3
Порядку здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 339 від 9 квітня 2008 року (чинного на
момент виникнення спірних
правовідносин), контроль за
правильністю визначення митної
вартості товарів під час проведення
операцій їх митного контролю і митного
оформлення здійснюється митним
органом відповідно до статті 41 Митного
кодексу України шляхом проведення
перевірки документів, поданих для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів, і відомостей, що
необхідні для здійснення митного
контролю, згідно з Порядком
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 20 грудня 2006 року № 1766 (чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин).

Таким чином, митні органи мають
виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості та в разі виникнення
обґрунтованого сумніву стосовно
достовірності відомостей, що містяться
в документах, поданих митному органові,
щодо правильності зазначеної митної
вартості товару мають повноваження
витребовувати додаткові документи, які
дають змогу об'єктивно підтвердити
заявлену декларантом митну вартість.

Як встановлено судами, позивачем
подано до Київської регіональної
митниці вантажну митну декларацію
№100200000/2011/293082 з визначенням вартості за
придбаний товар за першим методом
(ціною угоди) з супровідними
документами.

На вимогу відповідача щодо
підтвердження заявленої відкритим
акціонерним товариством «Атем» митної
вартості товару за ціною угоди
додаткові документи надані не були.

Разом з тим, приймаючи рішення про
відмову у задоволенні позову, суди
попередніх інстанцій не зазначили, які
саме документи надані позивачем разом
із вантажною митною декларацією для
митного оформлення товару за першим
методом, не надали їм оцінку, не
дослідили, чи містять вони
документально підтверджені дані, що
піддаються обчисленню, для
підтвердження заявленої позивачем
митної вартості товарів, а також не
встановили, які саме обставини мають
підтвердити додатково витребувані
митним органом документи.

Крім того, суди не перевірили, чи було
дотримано позивачем процедуру
консультацій між митним органом та
декларантом з метою обґрунтованого
вибору підстав для визначення митної
вартості.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Таким чином, без повного та всебічного
з'ясування обставин у справі
постановлене судом рішення не є
обґрунтованим.

Відповідно до статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції не може
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

Згідно з частиною 2 статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування рішень судів
першої та апеляційної інстанції і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи і не можуть бути
усунені судом касаційної інстанції.

Виходячи з наведеного, постановлені у
справі рішення судів першої та
апеляційної інстанцій підлягають
скасуванню, а справа - поверненню на
новий розгляд суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 221, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Атем»
задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 04 квітня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 30 травня 2012
року у справі - скасувати.

Справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Атем» до
Київської регіональної митниці про
скасування рішення - повернути на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: