Справа № 823/1813/14
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року
справа № 823/1813/14

м. Черкаси

16 год. 35 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.

за участю секретаря судового засідання
Цаплі І.Ю.,

представника позивача - Юревича С.В. -
за довіреністю,

представника відповідача - Шахліна Д.Д.
- за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси адміністративну
справу за позовом державної податкової
інспекції у м. Черкасах Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області до приватного підприємства
«Компанія Брілюкс» про стягнення
коштів з рахунків у банках,
обслуговуючих такого платника,

встановив:

17 червня 2014 року до суду з позовною
заявою звернулася державна податкова
інспекція у м. Черкасах Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області, в якій просить стягнути з
приватного підприємства «Компанія
Брілюкс» з рахунків у банках,
обслуговуючих такого платника, на
користь бюджету податковий борг у сумі
345439 грн 41 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач має непогашений податковий
борг перед бюджетом у сумі 3454391 грн 41
коп. по податку на додану вартість. Сума
боргу підтверджується:

- податковим повідомленням-рішенням
від 19.10.2012 № на суму 346621 грн;

- податковою декларацією з ПДВ №
від 20.03.2013 на суму 255 грн з терміном
сплати до 30.03.2013;

- податковою декларацією з ПДВ №
від 22.04.2013 на суму 744 грн з терміном
сплати до 30.04.2013;

- податковою декларацією з ПДВ №
від 18.05.2013 на суму 653 грн з терміном
сплати до 18.05.2013;

- податковою декларацією з ПДВ №
від 19.06.2013 на суму 375 грн з терміном
сплати до 30.06.2013;

- податковою декларацією з ПДВ №
від 22.07.2013 на суму 130 грн з терміном
сплати до 30.07.2013;

- податковою декларацією з ПДВ №9
від 19.08.2013 на суму 621 грн з терміном
сплати до 30.08.2013;

- податковою декларацією з ПДВ №
від 19.09.2013 на суму 676 грн з терміном
сплати до 30.09.2013;

- податковою декларацією з ПДВ №
від 19.10.2013 на суму 919 грн з терміном
сплати до 30.10.2013;

- податковою декларацією з ПДВ №
від 19.11.2013 на суму 1790 грн з терміном
сплати до 30.11.2013;

- податковою декларацією з ПДВ №
від 18.12.2013 на суму 937 грн з терміном
сплати до 30.12.2013;

- податковою декларацією з ПДВ №34
від 17.01.2014 на суму 295 грн з терміном
сплати до 30.01.2014;

- податковою декларацією з ПДВ №
від 19.02.2014 на суму 333 грн з терміном
сплати до 28.02.2014;

- податковою декларацією з ПДВ №
від 20.03.2014 на суму 1343 грн з терміном
сплати до 30.03.2014;

- податковою декларацією з ПДВ №9
від 16.04.2014 на суму 907 грн з терміном
сплати до 30.04.2014;

- податковою декларацією з ПДВ №
від 19.05.2014 на суму 560 грн з терміном
сплати до 30.05.2014.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просив суд позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував з
підстав, викладених у письмових
запереченнях. В судовому засіданні
зазначив, що суми по податковим
деклараціям відповідачем сплачені
своєчасно у встановлений законом
термін. Щодо податкового
повідомлення-рішення від 19.10.2012 №
на суму 346621 грн пояснив, що
відповідачем 31.10.2012 подано скаргу до
Державної податкової адміністрації в
Черкаській області щодо оскарження
вищезазначеного рішення. Відповіді на
скаргу ними не отримано, а тому
відповідно до норм Податкового кодексу
України така скарга вважається
повністю задоволеною.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
які врегульовують спірні
правовідносини, судом встановлено
наступне.

Відповідач є суб'єктом підприємницької
діяльності - юридичною особою з 01.11.2007,
що підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. Відповідно
до статті 67 Конституції України, статті
44 Господарського кодексу України,
статті 16 Податкового кодексу України
суб'єкти підприємницької діяльності
зобов'язані сплачувати податки і збори,
своєчасно надавати податковим органам
декларації про доходи, інші необхідні
відомості для нарахування податків та
інших обов'язкових платежів,
сплачувати інші обов'язкові платежі в
порядку і в розмірах, встановлених
законом.

Згідно з довідкою позивача відповідач
має відкриті рахунки у банківських
установах.

Згідно з матеріалами
адміністративного позову за
відповідачем обліковується податковий
борг зі сплати податку на додану
вартість у сумі 32211 грн 08 коп. Вказана
сума боргу виникла внаслідок
самостійно узгодженого податкового
зобов'язання, платником подано
декларації з податку на додану
вартість та винесеного податкового
повідомлення-рішення від 19.10.2012 №
на суму 346621 грн.

Пунктом 54.1. статті 54 ПК України
визначено, що сума грошового
зобов'язання та/або пені вважається
узгодженою, у разі якщо платник
податків самостійно обчислює суму
податкового та/або грошового
зобов'язання та/або пені, яку зазначає у
податковій (митній) декларації або
уточнюючому розрахунку, що подається
контролюючому органу у строки,
встановлені цим Кодексом. Грошове
зобов'язання, яке самостійно визначене
платником податків, оскарженню не
підлягає (п. 56.11 ст. 56 ПК України).

Абзацом 1 пункту 57.1 статті 57 розділу II
ПК України встановлено обов'язок
платника податків самостійно сплатити
суму податкового зобов'язання,
зазначену у поданій ним податковій
декларації, протягом 10 календарних
днів, що настають за останнім днем
відповідного граничного строку,
передбаченого цим Кодексом для подання
податкової декларації, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідачем вчасно сплачено суми
коштів, вказані в податкових
деклараціях. Сплата коштів
підтверджується наступними
документами, які містяться в
матеріалах справи:

- платіжне доручення №1252 від 26.04.2013 на
суму 744 грн (а.с.91);

- платіжне доручення №1304 від 28.05.2013 на
суму 653 грн (а.с.92);

- платіжне доручення №1353 від 20.06.2013 на
суму 375 грн (а.с.93);

- платіжне доручення №6 від 30.07.2013 на
суму 130 грн (а.с.94);

- платіжне доручення №16 від 28.08.2013 на
суму 621 грн (а.с.95);

- платіжне доручення №2 від 25.09.2013 на
суму 676 грн (а.с.96);

- платіжне доручення №24 від 29.10.2013 на
суму 243 грн (а.с.97);

- платіжне доручення №23 від 29.10.2013 на
суму 676 грн (а.с.98);

- платіжне доручення №2 від 27.11.2013 на
суму 1790 грн (а.с.99);

- платіжне доручення №2 від 24.12.2013 на
суму 937 грн (а.с.100);

- платіжне доручення №115 від 29.01.2014 на
суму 295 грн (а.с.101);

- платіжне доручення №153 від 27.02.2014 на
суму 333 грн (а.с.102);

- платіжне доручення №209 від 26.03.2014 на
суму 1343 грн (а.с.103);

- платіжне доручення №256 від 22.04.2014 на
суму 907 грн (а.с.104);

- платіжне доручення №294 від 20.05.2014 на
суму 560 грн (а.с.105).

В судовому засіданні встановлено, що
31.10.2012 відповідачем направлено скаргу
на податкові повідомлення-рішення від
19.10.2012 № і № на адресу
державної податкової адміністрації
Черкаської області. Скарга направлена
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення. Лист вручений
уповноваженій особі адресата 05.11.2012, що
підтверджується рекомендованим
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с.81).

Оскільки, предметом даного позову є
стягнення податкового боргу,
складовими якого є борг згідно
податкового повідомлення-рішення
№ та податкових декларацій,
сплачених в рахунок податкового
повідомленням-рішенням від 19.10.2012 №
, суд вважає за необхідне надати
оцінку діям податкового органу в
частині процедури оскарження рішення.

Представник позивача у судовому
засіданні пояснив, що на адресу
податкової адміністрації направлено
лише повідомлення про подання скарги
від 31.10.2012 № 105, додатком до якого був
екземпляр скарги, проте окрім
повідомлення адресованого ДПІ у м.
Черкасах, жодних документів щодо
оскарження суми зобов'язання на адресу
ДПА Черкаської області не надходили.
Також представник позивача зазначив,
що цінний лист 8190 згідно опису
вкладення містив один документ, а саме
повідомлення про оскарження
повідомлення-рішення адресоване ДПІ у
м. Черкасах, направлений діловодною
службою обласної податкової служби на
адресу ДПІ, що підтверджується копією
журналу обліку від 06.11.2012.

Твердження представника позивача
спростовуються матеріалами справи, в
яких міститься опис вкладення до
рекомендованого листа №190,
відповідно до якого відповідачем
направлено повідомлення зі скаргою на 9
аркушах до ДПА в Черкаській області за
адресою: 18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235
( а.с. 74-82).

Також Журнал вхідної кореспонденції
ДПА Черкаської області містить запис
про надходження повідомлення про
подання скарги від підприємства на 10
аркушах ( 1+9) ( а.с. 138).

Відповідно до п. 56.2 ст. 56 Податкового
кодексу України у разі коли платник
податків вважає, що контролюючий орган
прийняв будь-яке рішення, що суперечить
законодавству або виходить за межі
повноважень контролюючого органу,
встановлених цим Кодексом або іншими
законами України, він має право
звернутися до контролюючого органу
вищого рівня із скаргою про перегляд
цього рішення.

Відповідно до пп. 3.1.1 п. 3.1.1. Типової
інструкції з діловодства у
територіальних органах державної
податкової служби України,
затвердженої наказом Державної
податкової служби України 12.06.2012 №500
(далі - Інструкція) документообіг ОДПС -
це проходження документів в ОДПС з
моменту їх створення або одержання до
завершення виконання або відправлення.

Документи незалежно від способу
фіксації та відтворення інформації
проходять і опрацьовуються в ОДПС на
єдиних організаційних та правових
засадах організації документообігу.

Доставка документів до ОДПС
здійснюється, як правило, з
використанням засобів поштового
зв'язку і електрозв'язку, а також
кур'єрською та фельд'єгерською службою.

Поштою та через кур'єрську службу
доставляється письмова
кореспонденція, поштові картки,
бандеролі, невеликі пакети, а також
періодичні друковані видання (пункт 3.3.1
Інструкції).

Згідно з пунктом 3.3.2 Інструкції
документи, що надходять до ОДПС,
приймаються централізовано діловодною
службою, крім податкової звітності
платників податків.

Рекомендована, спеціальна та
кореспонденція з оголошеною цінністю
приймається під підпис в журналі,
реєстрі або повідомленні про вручення.

Суд, звертає увагу, що в матеріалах
справи міститься рекомендоване
повідомлення про отримання поштового
відправлення уповноваженою особою
адресата (а.с.81).

У діловодній службі розкриваються всі
конверти, за винятком тих, що мають
напис «особисто» або адресовані
громадським організаціям ОДПС, які не
розкриваються, а передаються за
призначенням. Кореспонденція з
поміткою «особисто», якщо вона є
службовою, підлягає поверненню до
діловодної служби для реєстрації (3.3.3
Інструкції).

Відповідно до п. 3.4.1 Типової інструкції
з діловодства документи, адресовані
керівництву ОДПС, а також такі, в яких
не зазначено конкретну посадову особу
або структурний підрозділ як адресат,
підлягають попередньому розгляду в
діловодній службі.

Метою попереднього розгляду
документів є виокремлення таких, що
потребують обов'язкового розгляду
керівником ОДПС, його першим
заступником (заступником) або
керівниками структурних підрозділів в
межах компетенції.

Обов'язковому розгляду керівником ОДПС
підлягають доручення ОДПС вищого
рівня, акти органів державної влади та
доручення вищих посадових осіб, запити
і звернення депутатів місцевих рад,
кореспонденція та рішення органів
місцевого самоврядування, а також
найважливіші документи, які містять
інформацію з основних питань
діяльності ОДПС і потребують вирішення
безпосередньо керівником.

Інші документи передаються першому
заступнику (заступникам) керівника
ОДПС або керівникам структурних
підрозділів та підрозділів з правами
юридичної особи (виконавцям)
відповідно до функціональних
обов'язків (п. 3.4.2 Інструкції).

Надіслані не за адресою документи
повертаються відправникові без
розгляду (3.3.5 Інструкції).

Суд зазначає, що в порушення
вищезазначених положень Типової
інструкції скарга підприємства від
31.10.2012 № 104 про оскарження податкових
повідомлень-рішень до ДПА у Черкаській
області не розглянута і не залишена без
розгляду, а перенаправлена до ДПІ у м.
Черкасах, що підтверджується витягом
із журналу (а.с.136,137).

У свою чергу ДПІ у м. Черкасах, не маючи
повноважень на розгляд скарг, на
виконання розпорядження в.о.
начальника ДПІ у м. Черкасах № 29-р від
10.12.2013 ( а.с. 139) провела службове
розслідування по факту внесення
недостовірних даних до карток
особового рахунку ПП «Компанія
Брілюкс» по нарахованим та сплаченим
платежам ПДВ та прибутку. Про висновки
службового розслідування суду не
повідомлено.

Пунктами 56.8, 56.9 ст. 56 ПК України
встановлено, що контролюючий орган,
який розглядає скаргу платника
податків, зобов'язаний прийняти
вмотивоване рішення та надіслати його
протягом 20 календарних днів, наступних
за днем отримання скарги, на адресу
платника податків поштою з
повідомленням про вручення або надати
йому під розписку (п. 56.8 ст. 56 ПКУ), та
може прийняти рішення про продовження
строку розгляду скарги платника
податків понад 20-денний строк, але не
більше 60 календарних днів, та письмово
повідомити про це платника податків до
закінчення строку, визначеного у п. 56.8
ст. 56 ПК України.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою
платника податків не надсилається
платнику податків протягом
встановленого податковим
законодавством строку, така скарга
вважається повністю задоволеною на
користь платника податків з дня,
наступного за останнім днем зазначених
строків.

Суд вважає, що відповідач, не отримавши
жодних відомостей про розгляд
вищезазначеної скарги від 31.10.2012
правомірно припускав про задоволення
скарги на підставі норм ст. 56 ПК України
і про відсутність податкового боргу
згідно оскаржуваного в
адміністративному порядку податкового
повідомлення-рішення від 19.10.2012
№ .

Таким чином суд приходить до висновку,
що позивач - ДПІ в м. Черкасах в
порушення норм Податкового кодексу
України суму грошового зобов'язання в
розмірі 346 621 грн згідно з податковим
повідомленням рішенням від 19.10.2012 №
, яке оскаржувалося в
адміністративному порядку і залишене
без реагування податкових органів,
безпідставно визнавав податковим
боргом.

З березня 2013 року підприємством вчасно
сплачувалися суми коштів, вказані в
податкових деклараціях, на загальну
суму 10283 грн, але позивачем
зараховувалися ці суми в рахунок
погашення боргу згідно з оспорюваним
податковим повідомленням-рішенням від
19.10.2012 № .

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Суд звертає увагу на те, що позивачем не
було надано суду жодних доказів, які б
спростовували позицію відповідача про
відсутність податкового боргу.

Згідно з вимогами статті 6 Конституції
України органи законодавчої,
виконавчої та судової влади здійснюють
свої повноваження у встановлених цією
Конституцією межах та відповідно до
законів України.

Суд звертає увагу на те, що усі рішення
та дії суб'єкта владних повноважень
мають підзаконний характер, тобто
повинні бути прийняті (вчинені) на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що визначені законом.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
...(3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Цей критерій вимагає від суб'єкта
владних повноважень враховувати як
обставини, на обов'язковість
урахування яких прямо вказує закон, так
і інші обставини, що мають значення у
конкретній ситуації. Суд вважає, що для
цього відповідач повинен ретельно
зібрати і дослідити матеріали, що мають
значення для правильного вирішення
конкретного питання.

Суд звертає увагу сторін на те, що
суб'єкт владних повноважень повинен
уникати прийняття невмотивованих
висновків, обґрунтованих припущеннями,
а не конкретними обставинами.

На думку суду, під рішеннями суб'єкта
владних повноважень у контексті
положень Кодексу адміністративного
судочинства України необхідно
розуміти також і правові акти
індивідуальної дії, тобто рішення, дія
яких поширюється на конкретних осіб
або як стосуються конкретної ситуації,
і які є актом одноразового
застосування норм права.

Виходячи з положень Кодексу
адміністративного судочинства
України, під діями суб'єкта владних
повноважень необхідно розуміти,
активну поведінку, яка може мати вплив
на права, свободи та інтереси фізичних
осіб.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, з урахуванням
принципу верховенства права та з метою
забезпечення захисту прав, свобод та
інтересів особи, суд дійшов висновку,
що викладені в позовній заяві
посилання позивача є необґрунтованими,
та відповідно такими, що не підлягають
задоволенню.

Керуючись статтями 56, 58, 86, 94, 159, 162, 163, 254
КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили
відповідно до вимог статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Черкаський окружний
адміністративний суд у строки та
порядку, передбачені статтями 185-187
цього Кодексу.

Суддя
В.П. Тимошенко

Повний текст складений та підписаний 21
липня 2014 року