Справа № 872/13611/13
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 серпня 2014 рокусправа № 2а/0470/14318/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І.
Щербака А.А.

за участю секретаря судового
засідання: Фірсік Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 11
квітня 2013 року у справі № 2а/0470/14318/12
за адміністративним позовом
Приватного підприємства
«Науково-виробниче підприємство
«Центросталь» до Державної податкової
інспекції у Бабушкінському районі
м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 11
квітня 2013 року було задоволено позовні
вимоги Приватного підприємства
«Науково-виробниче підприємство
«Центросталь» (далі позивач), визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення від 22.10.2012р.
№ Державної податкової інспекції
у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби
(правонаступником є Державна податкова
інспекція у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області) (далі відповідач).

Не погодившись із прийнятим
судовим рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на необґрунтованість судового рішення,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 11
квітня 2013 року скасувати та ухвалити
нове рішення, яким в позові відмовити.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав доводи та вимоги
апеляційної скарги, зазначивши, що
висновки, викладені в акті перевірки
щодо виявлених порушень є
обґрунтованими та законодавчо
мотивованими. Прийняте податкове
повідомлення рішення відповідає
нормам чинного податкового
законодавства і підстави для його
скасування у суду були відсутні.

Позивач про дату, час та місце
розгляду апеляційної скарги був
повідомлений належним чином, свого
представника для участі у судовому
засіданні не направляв.

Заслухавши представника
відповідача, перевіривши матеріали
справи, законність і
обґрунтованість постанови суду в
межах доводів апеляційної скарги і
заявлених позовних вимог, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на таке.

Судом встановлено, що у період з
21.09.2012 року по 04.10.2012 року, з 05.10.2012 року
по 11.10.2012 року податковою інспекцією
була проведена документальна
позапланова виїзна перевірка
правомірності нарахування позивачем
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку у сумі 18 176, 00 грн., відображених у
податковій звітності з податку на
додану вартість, поданій за липень 2012
року від 17.08.2012 року, з урахуванням
уточнюючого розрахунку податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку із виправленням
самостійно виявлених помилок від 30.08.2012
року.

В ході проведеної перевірки
відповідачем були зроблені висновки
про порушення Приватним підприємством
«Науково-виробничим підприємством
«Центросталь» ч. 1 ст. 67
Конституції України, ч. 2 ст. 228
Цивільного кодексу України, пунктів 198.1
та 198.3 ст. 198, пунктів 200.1, 200.3 і 200.4 ст. 200
Податкового кодексу України, пп. 4.6 п. 4
розділу V, п. 13 розділу ІІІ Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
25.01.2011 року № 41, що призвело до
завищення суми бюджетного
відшкодування з податку на
додану вартість в декларації за липень
2012 року в сумі 18 176, 00 грн.; про порушення
п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України, що призвело до завищення
податкового кредиту у липні 2012 року на
суму 201 666, 80 грн..

На підставі акта перевірки
прийняте податкове
повідомлення-рішення від 22.10.2012 року №
про зменшення суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на суму 18 176, 00 грн. та
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій на суму 9 088, 00 грн..

Задовольняючи позовні вимоги
позивача та скасовуючи зазначене
податкове повідомлення-рішення, суд
першої інстанції, з висновками якого
погоджується і колегія суддів
апеляційної інстанції, виходив з
наступного.

Відповідно до акта перевірки, за
поданою Приватним підприємством
«Науково-виробничим підприємством
«Центросталь» податковою звітністю з
податку на додану вартість за липень 2012
року та додатками: сума бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника в банку,
відображена у рядку 23.1 декларації, яку
сформовано з урахуванням залишку
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту, нарахованого за
попередні звітні (податкові) періоди, а
саме: червень 2012 року складає - 18 176, 00
грн.

За висновками відповідача,
причиною виникнення від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту за червень 2012 року є:
здійснення експортних операцій
(відходи цинку), які згідно з чинним
законодавством оподатковуються
податком за ставкою « 0», за липень 2012
року є: здійснення експортних операцій
(відходи цинку), які згідно з чинним
законодавством оподатковуються
податком за ставкою « 0». Крім того, в
ході перевірки відповідачем виявлено
включення позивачем до складу
податкового кредиту липня 2012 року
податкових накладних незареєстрованих
у Єдиному реєстрі податкових
накладних, а саме: накладна від 19.06.2012
року № 323062, постачальник - Публічне
акціонерне товариство «Маріупольський
металургійний комбінат ім. Ілліча», на
загальну суму - 1 210 000, 80 грн., сума
податку на додану вартість - 201 666, 80 грн.,
в результаті чого допущено завищення
податкового кредиту у періоді, який
перевірявся.

Як встановив суд, 24.01.2012 року між
Публічним акціонерним товариством
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча», м. Маріуполь та
Приватним підприємством
«Науково-виробничим підприємством
«Центросталь» було укладено контракт
№ 889/13/12 за кодом - 2, за умовами якого
Публічне акціонерне товариство
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» зобов'язувалось
поставити, а Приватне підприємство
«Науково-виробниче підприємство
«Центросталь» прийняти та оплатити
продукцію в кількості, асортименті,
строки поставки, за ціною та технічними
умовами згідно даних специфікації
контракту.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу
України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або іншим
подібним використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185
Податкового кодексу України, об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з постачання товарів, послуг.
Тому, з метою перевірки дотримання
вимог податкового законодавства та
можливого визначення грошових
зобов'язань у разі неналежного
дотримання платником податків вимог
законодавства, контролюючому органу у
даному випадку належало встановити
зміст та реальність господарської
операції.

Відповідно до ст. 1 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства. Таким чином,
визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона повинна
спричиняти реальні зміни майнового
стану платника податків.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

На підтвердження реальності
проведеної господарської операції
позивачем було надано суду відповідні
копії первинних документів, оформлені
у відповідності до вимог чинного
законодавства, а саме: копії договору,
рахунків-фактури, податкової
накладної, видаткових накладних,
товарно-транспортних накладних, актів
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
акту надання послуг.

Щодо наданої копії податкової
накладної, дата виписки якої 19.06.2012р.,
номер - 323062, виданої ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» на загальну
суму - 1 210 000, 80 грн., податок на додану
вартість - 201 666, 80 грн., позивач зазначив,
що за господарською операцією з
постачання товару контрагентом було
надано йому лише факсову копію
накладної та не надано на його вимогу
її оригіналу.

За висновками відповідача, що
знайшли своє відображення у акті
перевірки, позивачем безпідставно
включено суму податку на додану
вартість у розмірі 201 666, 80 грн. за
відсутності оригінала податкової
накладної від 19.06.2012 року № 323062 від
постачальника ПАТ «Маріупольський
металургійний комбінат ім. Ілліча».

Відповідно до п. 201.10 ст.201
Податкового кодексу України, податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з
постачання товарів/послуг платник
податку - продавець товарів/послуг
зобов'язаний надати покупцю податкову
накладну та зареєструвати її в Єдиному
реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про
прийняття його податкової накладної
та/або розрахунку коригування до
Єдиного реєстру податкових накладних є
квитанція в електронному вигляді у
текстовому форматі, яка надсилається
протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової
накладної та/або розрахунку
коригування в електронному вигляді до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну податкову
політику є дата та час, зафіксовані у
квитанції.

У разі відмови продавця
товарів/послуг надати податкову
накладну або в разі порушення ним
порядку її заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі покупець
таких товарів/послуг має право додати
до податкової декларації за звітний
податковий період заяву із скаргою на
такого постачальника, яка є підставою
для включення сум податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Надходження такої заяви із
скаргою є підставою для проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки зазначеного продавця для
з'ясування достовірності та повноти
нарахування ним зобов'язань з податку
за такою операцією.

Так, на виконання вказаної норми
Податкового кодексу України, під час
подання податкової декларації за
звітний податковий період позивачем
було додано заяву № 08/20-1 від
20.08.2012 року із скаргою на постачальника
- Публічне акціонерне товариство
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» - разом із
розрахунковим документом, який
підтверджує факт сплати податку на
додану вартість у сумі 201 666, 80 грн. з
придбання товарів та первинними
документами, оформленими відповідно до
вимог чинного законодавства. Зазначене
є підставою для включення сплачених
сум податку до складу податкового
кредиту.

Крім того, у акті перевірки
відповідач зробив висновок про
сумнівність податкового кредиту за
червень 2012 року по операціях з
придбання товарно-матеріальних
цінностей, надання послуг на загальну
суму податку на додану вартість - 75 653, 25
грн., за рахунок включення сум податку
на додану вартість з придбання товарів,
надання послуг постачальників, що
мають багатоступеневий ланцюг
постачання, до складу якого входять
постачальники, що відсутні за
юридичною адресою, приховують фактичне
місцезнаходження, не подають
податкової та іншої звітності до
контролюючих органів, не сплачують
податків, документально не
підтверджують факт транспортування
сировини, товарно-матеріальних
цінностей, витрат на їх зберігання, за
матеріалами перевірок є постійними в
ланцюгах поставок, працюють в одному
сегменті ринку, що призвело до
завищення суми бюджетного
відшкодування за липень 2012 року на суму
18 176, 00 грн..

На спростування таких висновків
суд першої інстанції обґрунтовано
зазначив, що саме первинний документ є
документом, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення. А на підтвердження
правоти своєї позиції щодо реальності
проведеної господарської операції
позивачем було надано суду та
відповідачу під час перевірки всі
необхідні первинні документи, а саме:
копії договорів, рахунків-фактури,
податкової накладної, видаткових
накладних, товарно-транспортних
накладних, актів здачі-прийняття робіт
(надання послуг), акту надання послуг.

Відповідно до презумпції
правомірності правочину, всі укладені
між сторонами правочини є чинними, якщо
їх недійсність прямо не встановлена
законом (нікчемні правочини). В усіх
інших випадках питання про недійсність
правочину має бути встановлено судом
на підставі заяви зацікавленої особи
після повного та всебічного розгляду
питання про недійсність такого
правочину. Про недійсність правочини
ухвалюється судове рішення.

Умовою для визнання недійсним
правочину, який суперечить інтересам
держави та суспільства, є встановлення
умислу в діях осіб, що уклали такий
правочин. Відповідач, зробивши
висновок про нікчемність правочинів,
укладених позивачем з контрагентами
хибно керувався лише припущеннями щодо
їх нікчемності.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
- кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 2 ст. 71
кодексу).

В ході судового розгляду
відповідачем не виконано такого
обов'язку та не доведено
обґрунтованості та правомірності
прийняття оскарженого податкового
повідомлення-рішення, з огляду на що у
суду були наявні підстави для
задоволення позовних вимог позивача.

Мотивація та докази, наведені у
апеляційній скарзі відповідача, не
дають колегії суддів підстав для
постановлення висновків, які б
спростовували правову позицію суду
першої інстанції, а тому апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
оскаржену постанову суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205,
206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
11 квітня 2013 року у справі
№ 2а/0470/14318/12 - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Повний текст ухвали виготовлено
26.08.2014р..

Головуючий:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак