Справа № 2-а-10308/08/1570
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2013-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2013 р.Справа № 2-а-10308/08/1570

Категорія: 5.1.2 Головуючий в 1 інстанції:
Левчук О. А.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Кравця О.О.
Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Інспекції з питань захисту прав
споживачів в Одеській області на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 16 вересня
2009 року по справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Головного Одеського
обласного управління у справах захисту
прав споживачів про скасування
постанови про застосування штрафних
санкцій, передбачених ст. 23 Закону
України «Про захист прав споживачів», -

ВСТАНОВИВ:

Головне Одеське обласне управління у
справах захисту прав споживачів,
правонаступником якого є Інспекція з
питань захисту прав споживачів в
Одеській області, подало апеляційну
скаргу на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 16
вересня 2009 року, в якій, з посиланням на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати оскаржену постанову
та ухвалити нову, якою відмовити у
задоволенні адміністративного позову
в повному обсязі.

Постановою від 16 вересня 2009 року
Одеський окружний адміністративний
суд задовольнив в повному обсязі
адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання
незаконною постанови № 899 від 04 серпня
2008 року про накладення стягнень,
передбачених ст. 23 Закону України «Про
захист прав споживачів» щодо
застосування штрафу.

ФОП ОСОБА_1 письмових заперечень на
апеляційну скаргу не надала.

Ухвалюючи постанову про задоволення
адміністративного позову суд першої
інстанції встановив, що 20 березня 2008
року відповідач провів перевірку
дотримання законодавства про захист
прав споживачів у готелі «Зірка» за
адресою: м. Одеса вул. Успенська, 70, та
вул. Ковальска 59.

При здійснені контролю за дотриманням
законодавства про захист прав
споживачів з боку позивачу
зафіксовані порушення викладені в
акті перевірки серії ОЗ № 00011321 від 20
березня 2008 року (а.с. 8-9), на підставі
якого винесена постанова № 899 від 04.08.2008
р. про накладення на позивача стягнень,
передбачених ст. 23 Закону України «Про
захист прав споживачів» у вигляді
штрафних санкцій в розмірі 1 780,50 грн. за
порушення вимог ст. ст. 6, 15 Закону
України «Про захист прав споживачів».
Також на підставі акту перевірки
позивача притягнуто до
адміністративної відповідальності
постановою у справі про
адміністративне правопорушення від
31.03.2008 р. № 409, по ч. 1 ст. 155, ч. 1 ст. 156-1, ст.
168-1 КУпАП, у вигляді штрафу, який
позивач сплатила у добровільному
порядку.

Суд першої інстанції встановив, що як
постановою у справі про
адміністративне правопорушення № 409
від 31.03.2008 р. так і оскарженою по цій
справі постановою відповідача № 899 від
04.08.2008 р., позивача притягнуто до
юридичною відповідальності за одні і
ти ж самі порушення, що зафіксовані в
акті перевірки серії ОЗ № 00011321 від 20
березня 2008 року.

Оскільки за наслідками притягнення до
адміністративної відповідальності
позивач сплатила штраф, з урахуванням
положень ст. 61 Конституції України, суд
першої інстанції дійшов висновку про
незаконність оскарженої постанови
відповідача серії ОЗ № 00011321 від 20
березня 2008 року

Сторони, належним чином повідомлені
про час та місце апеляційного розгляду
справи, у судове засідання не з'явились,
у зв'язку з чим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст.
197 КАС України, справа розглянута в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга не може
бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що суд
першої інстанції повно та всебічно
дослідив та оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив правову природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Постановою у справі про
адміністративне правопорушення № 409
від 31.03.2008 р. позивача, яка є фізичною
особою-підприємцем, притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу за порушення ч. 1 ст. 155, ч.
1 ст. 1561, та ст. 1681 КУпАП, у розмірі 306 грн.
(а.с. 35). Штраф сплачений позивачем, що
підтверджено квитанцією від 25.06.2008 р.
(а.с. 65).

Постановою № 899 від 04.08.2008 р. про
накладення стягнень, передбачених ст.
23 Закону України «Про захист прав
споживачів» до позивача ОСОБА_2, яка є
фізичною особою-підприємцем
застосований штраф за порушення
перелічені у п. 2 та п. 7 ч. 1 ст. 23 Закону
України «Про захист прав споживачів»
(а.с. 36)

Статтею 155 КУпАП передбачена
відповідальність за порушення правил
торгівлі і надання послуг працівниками
торгівлі, громадського харчування та
сфери послуг, громадянами, які
займаються підприємницькою
діяльністю, зокрема частина 1 цієї
статті передбачає, що порушення правил
торгівлі, виконання робіт і надання
послуг працівниками торгівлі,
громадського харчування та сфери
послуг, громадянами, які займаються
підприємницькою діяльністю, тягне за
собою накладення штрафу від одного до
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Статтею 1561 КУпАП передбачена
відповідальність за порушення
законодавства про захист прав
споживачів, зокрема частина 1 цієї
статті встановлює, що відмова
працівників торгівлі, громадського
харчування та сфери послуг і громадян,
які займаються підприємницькою
діяльністю в цих галузях, у наданні
громадянам-споживачам необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про товари (роботи, послуги)
, їх кількість, якість, асортимент, а
також про їх виробника (виконавця,
продавця), у навчанні безпечного та
правильного їх використання, а так само
обмеження прав громадян-споживачів на
перевірку якості, комплектності, ваги
та ціни придбаних товарів, тягнуть за
собою накладення штрафу від одного до
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Статтею 1681 КУпАП передбачена
відповідальність за виконання робіт,
надання послуг громадянам-споживачам,
що не відповідають вимогам стандартів,
норм і правил, а саме накладення штрафу
на посадових осіб, громадян, які
займаються підприємницькою
діяльністю, від одного до вісімнадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Таким чином, суб'єктами правопорушення
по ч. 1 ст. 155, ч. 1 ст. 1561, ст. 1681 КУпАП, є
посадові особи підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, та громадяни - суб'єкти
підприємницької діяльності. При цьому
зазначені вище норми КУпАП
передбачають відповідальність не
«фізичної особи», як зазначає апелянт,
а громадянина, який обов'язково має
бути суб'єктом підприємницької
діяльності.

Відповідно до преамбули Закону України
«Про захист прав споживачів» цей Закон
регулює відносини між споживачами
товарів, робіт і послуг та виробниками
і продавцями товарів, виконавцями
робіт і надавачами послуг різних форм
власності, встановлює права
споживачів, а також визначає механізм
їх захисту та основи реалізації
державної політики у сфері захисту
прав споживачів.

Відповідно до п. 3, п. 18, п. 20 ч. 1 Закону
України «Про захист прав споживачів»
продавцем товарів, виконавцем робіт та
надавачем послуг є, окрім іншого
суб'єкт господарювання, так само і ст. 23
цього ж закону передбачена
відповідальність суб'єктів
господарювання у разі порушення
законодавства про захист прав
споживачів.

Відповідно до п. 2 та п. 7 ч. 1 ст. 23 Закону
України «Про захист прав споживачів» у
разі порушення законодавства про
захист прав споживачів суб'єкти
господарювання сфери торговельного та
інших видів обслуговування, у тому
числі ресторанного господарства,
несуть відповідальність за:

- виготовлення або реалізацію
продукції, що не відповідає вимогам
нормативних документів, - у розмірі
п'ятдесяти відсотків вартості
виготовленої або одержаної для
реалізації партії товару, виконаної
роботи, наданої послуги, але не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а у разі, коли
відповідно до закону суб'єкт
господарської діяльності не веде
обов'язковий облік доходів і витрат, - у
розмірі десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян (п. 2);

- відсутність необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію - у розмірі тридцяти
відсотків вартості одержаної для
реалізації партії товару, виконаної
роботи, наданої послуги, але не менше
п'яти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а у разі, коли
відповідно до закону суб'єкт
господарської діяльності не веде
обов'язковий облік доходів і витрат, - у
розмірі п'яти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян (п. 7).

Таким чином, як ст. 1681 КУпАП і п. 2 ч. 1 ст.
23 Закону України «Про захист прав
споживачів», передбачають юридичну
відповідальність за однакове
порушення так і ч. 1 ст. 1561 КУпАП і п. 7 ч. 1
ст. 23 Закону України «Про захист прав
споживачів» громадянином - суб'єктом
підприємницької діяльності та
відповідно суб'єктом господарювання.
При цьому, відповідно до норм ГК
України поняття «суб'єкт
господарювання» є ширшим ніж поняття
громадянин - суб'єкт підприємницької
діяльності.

За таких обставин апеляційний суд не
приймає доводи апелянта щодо хибного
тлумачення судом першої інстанції норм
КУпАП, щодо притягнення до
адміністративної відповідальності
фізичної особи, а не фізичної
особи-підприємця, щодо невідповідності
висновків суду першої інстанції
фактичним обставинам справи. Зазначені
доводи апелянта ґрунтуються на
помилковому трактуванні самим
апелянтом окремих норм матеріального
права, як то ст. 27 КУпАП.

Як за порушення ч. 1 ст. 1561, ст. 1681 КУпАП
так і за порушення, зокрема п. 2 та п. 7 ч.
1, ч. 2 ст. 23 Закону України «Про захист
прав споживачів», позивач притягнутий
до відповідальності у вигляді щтрафу.

Оскільки як постанова у справі про
адміністративне правопорушення № 409
від 31.03.2008 р. так і постанова № 899 від
04.08.2008 р. про накладення стягнень,
передбачених ст. 23 Закону України «Про
захист прав споживачів», прийняті на
підставі порушень, встановлених
перевіркою та зафіксованих в акті
перевірки серії ОЗ № 00011321 від 20 березня
2008 року (а.с. 30-31), та їх перелік як в
одній так і в іншій постанові
співпадає, а штраф застосований
постановою у справі про
адміністративне правопорушення
сплачений 25.06.2008 р., апеляційний суд
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо притягнення позивача -
фізичну особу-підприємця постановою №
899 від 04.08.2008 р. до юридичною
відповідальності одного і того самого
виду за одне і те саме порушення, що є
порушенням ст. 61 Конституції України,
норми якою є нормами прямої дії.

Інші доводи апеляційної скарги не
знайшли свого підтвердження при
апеляційному перегляді справи та не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС
України, апеляційна скарга має бути
залишена без задоволення, а оскаржена
постанова - без змін.

Керуючись ст. 61 Конституції України, ст.
195, п. 2 ч. 1 ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206,
211, 212, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань
захисту прав споживачів в Одеській
області залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 16 вересня
2009 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя
С.Д Домусчі

суддя
О.О.Кравець

суддя
Л.П.Шеметенко