Справа № 2а-15944/12/2670
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/40789/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі

суддів: Калашнікової О.В., Леонтович
К.Г., Маслія В.І.

розглянувши у попередньому розгляді
справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 3 липня 2014
року у справі № 2а-15944/12/2670 за позовом
ОСОБА_1 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області про скасування
рішень, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2012 року ОСОБА_1 звернувся в
суд з позовом до інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області, в якому просив
визнати протиправними та скасувати
постанови Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області про накладення
штрафу від 6 листопада 2012 року №№ 117, 118,
119 та 120.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за
порушення, вчинені позивачем у 2008 - 2009
роках, до позивача вже були застосовані
санкції, крім того позивач не є
суб'єктом господарювання, а також з
часу виявлення правопорушень пройшов
трирічний строк для застосування
штрафних санкцій за порушення у сфері
містобудівної діяльності.

Постановою окружного
адміністративного суду м. Києва від 21
січня 2012 року позовні вимоги
задоволені, визнані протиправними та
скасовані постанови інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Київській області від 06.11.2012
р. №№ 117,118,119,120.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 травня 2013
року скасоване рішення суду першої
інстанції та відмовлено у задоволенні
позовних вимог.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 28 січня 2014 року постанова
Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 травня 2013
року була скасована в повному обсязі, а
постанова окружного адміністративного
суду м. Києва від 21 січня 2013 року в
частині задоволення вимог про
скасування постанови Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області про
накладення штрафу від 6 листопада 2012
року № 119 та направлена справа до суду
першої інстанції на новий судовий
розгляд в цій частині. В іншій частині
постанова окружного адміністративного
суду м. Києва від 21 січня 2013 року
залишена без змін.

Постановою окружного
адміністративного суду м. Києва від 17
березня 2014 року адміністративний позов
ОСОБА_1 був задоволений в частині вимог
про скасування постанови від 6
листопада 2012 року № 119.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 3 липня 2014
року рішення суду першої інстанції
скасоване, В задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 про скасування постанови
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області про накладення
штрафу від 6 листопада 2012 року № 119
відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим по справі
рішенням ОСОБА_1 звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши матеріали касаційної
скарги, проаналізувавши правильність
застосування судом норм матеріального
та процесуального права колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що відсутні підстави для
скасування судового рішення, а
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області була проведена
перевірка дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил, про що
складений акт від 20 червня 2012 року.

На підставі вказаного акту перевірки
була винесена, зокрема, постанова про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності від 6
листопада 2012 року № 119. Вказаною
постановою на позивача був накладений
штраф у розмірі 50310 грн. 00 коп. за
здійснення експлуатації
одноповерхової автомайстерні 2009 року
забудови загальною площею 93,2 кв.м.
АДРЕСА_1 без прийняття в експлуатацію
згідно встановленого порядку.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
приміщення автомайстерні АДРЕСА_1 є
тимчасовою спорудою, прийняття в
експлуатацію якої чинним
законодавством не передбачене.
Експлуатація тимчасової споруди
здійснюється на підставі паспорту
прив'язки.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та вімовляючи в задоволенні
позовних вимог апеляційний суд виходив
з того, що автомайстерня АДРЕСА_1 на
момент винесення оскаржуваної
постанови відповідача за
характеристиками не відповідала
ознакам тимчасової споруди, зокрема
була побудована з улаштуванням
фундаменту тому не відноситься до
тимчасової споруди. Також оскаржувана
постанова відповідача була винесена до
прийняття рішення від 18 грудня 2012 року
№ 236 про надання згоди на встановлення
тимчасових споруд ФОП ОСОБА_1 та
паспортів прив'язки тимчасових споруд
№№ 1, 2, 3 від 24 липня 2013 року.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанцій виходячи з
наступного.

Згідно обставин справи предметом спору
є правомірність прийняття Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області постанови
про накладення штрафу від 6 листопада
2012 року № 119.

Апеляційним судом було встановлено, що
висновок суду першої інстанції про те,
що автомайстерня АДРЕСА_1 є тимчасовою
спорудою зроблений на підставі рішення
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області від 19 січня 2005 року №
16/5 про погодження місця розташування
тимчасової споруди для діагностики
автотранспортних засобів у АДРЕСА_1
ОСОБА_1; рішення виконавчого комітету
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області від 18 грудня 2012 року
№ 236 про надання згоди на встановлення
тимчасових споруд ФОП ОСОБА_1 та
паспортів прив'язки тимчасових споруд
№№ 1, 2, 3 від 24 липня 2013 року.

Однак, оскаржувана постанова
відповідача була винесена 6 листопада
2012 року, тобто до прийняття рішення від
18 грудня 2012 року № 236 про надання згоди
на встановлення тимчасових споруд ФОП
ОСОБА_1 та паспортів прив'язки
тимчасових споруд №№ 1, 2, 3 від 24 липня
2013 року.

Крім того, апеляційним судом
встановлено, що характеристики
приміщення за вказаною адресою, на час
винесення постанови, не відповідають
ознакам тимчасових споруд.

Згідно п. 1.3 Порядку розміщення
тимчасових споруд для провадження
підприємницької діяльності,
затвердженого наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 21 жовтня 2011 року № 244 (далі -
Порядок) тимчасова споруда
торговельного, побутового,
соціально-культурного чи іншого
призначення для здійснення
підприємницької діяльності -
одноповерхова споруда, що
виготовляється з полегшених
конструкцій з урахуванням основних
вимог до споруд, визначених технічним
регламентом будівельних виробів,
будівель і споруд, і встановлюється
тимчасово, без улаштування фундаменту.

Згідно п. 1.4 Порядку стаціонарна
тимчасова споруда-споруда, яка має
закрите приміщення для тимчасового
перебування людей і по зовнішньому
контуру площу до 30 кв. м.

Таким чином, обов'язковими ознаками
тимчасової споруди є її розміщення без
улаштування фундаменту та площа, яка по
зовнішньому контуру не повинна
перевищувати 30 кв.м.

Судом апеляційної інстанції було
встановлено, що згідно акту
прийому-передачі виконаних робіт № 2
від 1 червня 2009 року згідно якого ТОВ "БК
"Інстал" виконало на замовлення ОСОБА_1
роботи по залиттю фундаменту під
приміщення автомайстерні за адресою:
АДРЕСА_1. Крім того, того відповідно
копії технічного паспорту на
приміщення за вказаною адресою,
виготовленого станом на 20 липня 2012 року
загальна площа приміщення складає 93,2
кв.м., з яких гараж-майстерня - 80,2 кв.м.,
коридор - 2,9 кв.м., туалет - 1,4 кв.м.,
підсобне приміщення - 8,8 кв.м.

Згідно оскаржуваної постанови про
накладення штрафу від 6 листопада 2012
року № 119 автомайстерня позивача
зазначена як одноповерхова будівля
загальною площею 93,2 кв.м.

З огляду на зазначене апеляційним
судом зроблений обґрунтований
висновок стосовно того, що станом на 6
листопада 2012 року за адресою: АДРЕСА_1
була розміщена споруда, яка за ознаками
площі та наявності фундаменту не
відносилася до тимчасових споруд та
підлягала введенню в експлуатацію.

Враховуючи вищенаведене приймаючи до
уваги те, що станом на момент винесення
спірної постанови одноповерхова
споруда автомайстерні розміщена
АДРЕСА_1 використовувалася за
призначенням без прийняття в
експлуатацію згідно встановленого
порядку, суд апеляційної інстанції
дійшов до вірного висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог в частині скасування
постанови відповідача про накладення
штрафу від 6 листопада 2012 року № 119.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами
першої і апеляційної інстанцій
винесені законні і обґрунтовані
рішення, постановлені з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для їх скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 3 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:

(підписи)

З оригіналом згідно

помічник судді
М.В. Дрибас