Справа № 813/6861/13-а
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 р.
Справа № 876/1202/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Дяковича В.П.,

суддів:
Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 16 грудня 2013
року по справі №813/6861/13-а за позовом
ОСОБА_1 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області про визнання
протиправними дій, скасування припису -

В С Т А Н О В И В:

10.09.2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом, в якому просить визнати
протиправними дії Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області по
проведенню 08.07.2013 року перевірки
об'єкта будівництва - прибудови балкону
на фундаменті до квартири АДРЕСА_1;
визнати протиправним та скасувати
припис про усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від
08.07.2013 року №61/07-з.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 16 грудня 2013
року позов задоволено частково:
визнано протиправним та скасовано
припис про усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил №61/07-з
від 08.07.2013 року. В решті позову
відмовлено.

Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області дану постанову
оскаржила, не погодившись із
зазначеним судовим рішенням, подала
апеляційну скаргу, зазначивши, що
оскаржувана постанова винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, неповністю
досліджені обставини справи, просить
зазначену постанову скасувати та
прийняти нову, якою відмовити у
задоволенні позову.

В апеляційній скарзі покликається, що у
позивача відсутній будь-який документ
на право власності чи користування
земельною ділянкою на якій здійснена
прибудова, а отже він не мав права
зводити вказаний об'єкт будівництва на
даній земельній ділянці. Інспекція не
вказує про ненадійність збудованого
самочинно об'єкту будівництва, а вказує
на те, що позивач не мав права його там
зводити, оскільки у результаті його дій
окрім порушення вимог містобудівного
законодавства існує ще й факт
захоплення частини земельної ділянки
на якій розміщена самочинна прибудова,
що унеможливлює її використання іншими
особами, які б могли набути права
користування землею у належний
законний спосіб.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомленні про місце та час розгляду
справи, а тому колегія суддів вважає
можливим розглянути дану справу згідно
з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Суд, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає за необхідне її відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що Інспекцією ДАБК у
Львівській області, на підставі
звернення Залізничної районної
адміністрації м. Львова, проведено
позапланову перевірку дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил
ОСОБА_1, про що складено акт № 61/07-з від
08.07.2013 року (а.с.6).

В акті зазначено, що ОСОБА_1 у 2006 році
самовільно здійснив прибудову балкону
на фундаменті до квартири АДРЕСА_1 без
виготовлення та затвердження
проектної документації та без дозволу
на виконання будівельних робіт, чим на
момент вчинення правопорушення було
порушено вимоги ст. 7, ч. 1 ст. 9, абз. 4 ч. 1
ст. 27 Закону України "Про архітектурну
діяльність" та ч. 1,2,3,17 ст. 29 Закону
України "Про планування і забудову
територій". Документів про право
власності або право користування
земельною ділянкою, на якій здійснено
прибудову балкону, не представлено
(а.с.6).

За результатами перевірки інспектором
ДАБК винесено припис № 61/07-з від 08.07.2013
року про усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил, яким
зобов'язано ОСОБА_1 в 60-денний термін з
дня отримання даного припису усунути
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, знести
об'єкт самочинного будівництва (а.с.7).

Чергову позапланову перевірку
дотримання позивачем вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил
Інспекцією ДАБК проведено 09.09.2013 року,
про що складено акт № 85/09-з (а.с.24).

За результатами перевірки встановлено,
що позивач не виконав припис № 61/07-з від
08.07.2013 року щодо знесення балкону на
фундаменті, прибудованого до квартири
АДРЕСА_1, чим порушив абз 3 п. 14 Постанови
Кабінету Міністрів України № 553 від
23.05.2011 року "Про затвердження порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю"
(а.с.24).

Також, Інспекцією ДАБК складено
протокол про адміністративне
правопорушення № 85/09-з від 09.09.2013 року
про вчинення позивачем правопорушення
передбаченого ч. 1 ст. 188-42 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення (а.с.25-26).

Розглядаючи питання правомірності
винесення припису № 61/07-з від 08.07.2013
року про усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил, колегія
суддів зазначає, що спірне питання
регулюється наступними
нормативно-правовими актами.

Правові та організаційні засади
здійснення архітектурної діяльності
визначає Закон України від 20.05.1999 № 687-XIV
«Про архітектурну діяльність» та Закон
України "Про регулювання містобудівної
діяльності" (далі - Закон №3038-VI).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
архітектурну діяльність» будівництво
(нове будівництво, реконструкція,
реставрація, капітальний ремонт)
об'єкта архітектури здійснюється
відповідно до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил, місцевих правил забудови
населених пунктів.

Відповідно до ч. 9 ст. 37 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" №3038-VI виконання
будівельних робіт без відповідного
документа, який дає право виконувати
такі роботи, вважається самочинним
будівництвом і тягне за собою
відповідальність згідно з законом

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про
планування і забудову територій" №
1699-ІІІ від 20.04.2000 р., що діяв на момент
здійснення прибудови (втратив чинність
у зв'язку з прийняттям Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" від 17.02.2011 р. № 3038-VI),
будівельні роботи можна здійснювати
тільки після надання дозволу
інспекцією архітектурно-будівельного
контролю.

Таким чином, судом встановлено, що
законодавством у сфері містобудівної
діяльності у різні періоди було
передбачено, що виконання будівельних
робіт повинно супроводжуватися
виготовленням та затвердженням
проектної документації, отриманням
дозволу на виконання будівельних
робіт, чи реєстрацією декларації про
початок виконання будівельних робіт.

Позивач не заперечує, що створення
об'єкта архітектури відбувалося без
виготовлення та затвердження
проектної документації, також без
отримання дозволу на виконання
будівельних робіт та без реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт, однак стверджує, що
прибудова відповідає будівельним
нормам.

На підтвердження такої позиції позивач
надав суду технічні висновки "Про стан
конструкцій житлового будинку АДРЕСА_1"
від 2006 року, виготовлені Львівською
організацією спілки архітекторів
України Т.А.М. "ГАЛАРХБУД". Згідно з цими
висновками: даний житловий будинок
знаходиться у доброму стані;
влаштування балкону не погіршує
технічного стану будинку, несучої
здатності основних конструктивних
елементів (фундаментів, стін,
перекриття) пожежних і санітарних норм
і є технічно можливе (а.с.50-58).

Також, позивачем надано технічні
висновки про стан конструкцій
житлового будинку АДРЕСА_1» від 2013 року,
виготовлені Державним
науково-дослідним та
проектно-вишукувальним інститутом "НДІ
ПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ". Згідно з цими
висновками: обстежено відповідний
житловий будинок в межах якого
виконано самовільну прибудову;
загальний технічний стан житлового
будинку задовільний з
середньозваженим фізичним зносом - 26%;
технічний стан конструкцій
влаштованої прибудови - добрий; несуча
здатність конструкцій в межах
прибудови достатня для подальшої
безпечної експлуатації будинку;
влаштована прибудова знаходиться в
доброму технічному стані і не має
негативного впливу на основні несучі
конструкції будинку - фундаменти,
стіни, перекриття (а.с.70-81).

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України "Про
основи містобудування" особи винні у:
виконанні будівельних робіт без
дозволу та затвердженого у
встановленому порядку проекту або з
відхиленням від нього; недотриманні
екологічних і санітарно-гігієнічних
вимог, встановлених законодавством при
проектуванні, розміщенні та
будівництві об'єктів несуть
відповідальність, передбачену чинним
законодавством.

Відповідно ст. 38 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
у разі виявлення факту самочинного
будівництва об'єкта, перебудова якого з
метою усунення істотного відхилення
від проекту або усунення порушень
законних прав та інтересів інших осіб,
істотного порушення будівельних норм є
неможливою, посадова особа відповідної
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
видає особі, яка здійснила (здійснює)
таке будівництво, припис про усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил з
визначенням строку для добровільного
виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк
добровільно не виконала вимоги,
встановлені у приписі, орган
державного архітектурно-будівельного
контролю подає позов до суду про
знесення самочинно збудованого об'єкта
та компенсацію витрат, пов'язаних з
таким знесенням.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України,
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

У разі істотного відхилення від
проекту, що суперечить суспільним
інтересам або порушує права інших осіб,
істотного порушення будівельних норм і
правил суд за позовом відповідного
органу державної влади або органу
місцевого самоврядування може своїм
рішенням зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво. Особа, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво,
зобов'язана відшкодувати витрати,
пов'язані з приведенням земельної
ділянки до попереднього стану.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 №6 "Про практику
застосування судами ст.376 ЦК України
(про правовий режим самочинного
будівництва)", при розгляді справ
зазначеної категорії судам слід мати
на увазі, що знесення самочинного
будівництва є крайньою мірою і можливе
лише тоді, коли використано усі
передбачені законодавством України
заходи щодо реагування та притягнення
винної особи до відповідальності.

Виходячи із системного аналізу
вищенаведених норм права, апеляційний
суд приходить до переконання, що до
повноважень ДАБК віднесено право
приймати припис про усунення порушень
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил.
Вказане може бути здійснено шляхом
визначення особі, яка вчинила виявлене
інспекцією порушення, зокрема вимоги
про зупинення будівництва (в разі коли
таке не завершено), здійснення заходів
спрямованих на отримання чи внесення
змін до відповідних дозволу та проекту,
отримання правовстановлюючих
документів на земельну ділянку чи
вчинення інших дій які усунуть такі
порушення.

Однак, ДАБК не в праві приймати припис
про знесення самочинно збудованого
об'єкта, оскільки вказане віднесено до
виключної компетенції відповідного
суду.

Отже, законодавцем було запроваджено
виключно судовий механізм
застосування таких заходів як знесення
самочинного будівництва, метою чого
було недопущення зловживань у цій
сфері з боку органів державної влади, а
тому враховуючи наведене, суд
апеляційної інстанції вважає, що
вимога у приписі про знесення
самочинно збудованого об'єкта не може
підлягати до задоволення, оскільки ст.38
Закону №3038-VI передбачено, що знесення
самочинного будівництва можливе лише
за позовом про знесення самочинно
збудованого об'єкта та компенсацію
витрат, пов'язаних з таким знесенням,
чого не дотримано ДАБК у розглядуваній
справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги в частині
визнання протиправним та скасування
припису Інспекції ДАБК є
обґрунтованими, а тому підлягають
задоволенню.

Колегія суддів приходить до
переконання, що суд першої інстанції
дійшов до вірних висновків, приймаючи
рішення по суті спірних правовідносин.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області -
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 16 грудня 2013
року по справі №813/6861/13-а - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь в справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич