Справа № 809/1868/14
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"16" вересня 2014 р.
Справа № 809/1868/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді Микитюка Р.В.

за участю секретаря судового засідання
Котик Д.М.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Яцишин Т.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідача: Інспекції з питань
захисту прав споживачів в
Івано-Франківській області

про визнання протиправним та
скасування постанови № 258 від 09.08.2013 р.,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
(далі-позивач) звернувся до суду з
адміністративним позовом до Інспекції
з питань захисту прав споживачів в
Івано-Франківській області
(далі-відповідач) про визнання
протиправною та скасування постанови
№ 258 від 09.08.2013 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 20.05.2014
року ним було отримано постанову ВДВС
Калуського міськрайонного управління
юстиції про відкриття виконавчого
провадження від 14.05.2014 року на підставі
постанови Інспекції з питань захисту
прав споживачів в Івано-Франківській
області від 09.08.2013 року № 258 "Про
накладення стягнень, передбачених
статтями 23 і 26 Закону України "Про
захист прав споживачів". Вважає
постанову Інспекції з питань захисту
прав споживачів в Івано-Франківській
області № 258 від 09.08.2013 року
протиправною та такою, що підлягає
скасуванню.

Позивач та його представник у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали в
повному обсязі, просили позов
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечила з
підстав викладених в письмовому
запереченні (а.с. 28-32). Суду пояснила, що
посадовими особами відповідача
позапланову перевірку суб`єкта
господарювання фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 проведено
відповідно до чинного законодавства та
встановленого порядку, у ході
перевірки виявлено порушення
позивачем вимог законодавства, у
зв'язку з чим прийнято оскаржувану
постанову, якою накладено стягнення.
Вважає позовні вимоги
необґрунтованими та безпідставними, а
тому просила у задоволенні позову
відмовити повністю.

Розглянувши матеріали позовної заяви,
заслухавши пояснення позивача,
представника позивача та представника
відповідача, дослідивши наявні в
матеріалах справи письмові докази,
судом встановлено, що ОСОБА_1
зареєстрований 26.02.1999 року виконавчим
комітетом Калуської міської ради
Івано-Франківської області як фізична
особа-підприємець, що підтверджується
копією свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця
серії НОМЕР_2 (а.с. 7).

09.07.2013 року посадовими особами
Інспекції з питань захисту прав
споживачів в Івано-Франківській
області відповідно до наказу від 09.07.2013
року № 140 (а.с. 35) на підставі
направлення від 08.07.2013 року № 150 (а.с. 35)
та на підставі Згоди Державної
інспекції України з питань захисту
прав споживачів від 17.06.2013 року №
01/7-5367-2013 (а.с. 36) проведено позапланову
виїзну перевірку з питань дотримання
вимог чинного законодавства України
про захист прав споживачів суб`єкта
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, який
розташований у АДРЕСА_1,
Івано-Франківська область.

Правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю) врегульовано Законом
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності".

Так, частиною 1 статті 7 цього Закону
встановлено, що для здійснення
планового або позапланового заходу
орган державного нагляду (контролю)
видає наказ, який має містити
найменування суб'єкта господарювання,
щодо якого буде здійснюватися захід, та
предмет перевірки.

Частина 2 статті 7 цього Закону
передбачає, що на підставі наказу
оформляється посвідчення (направлення)
на проведення заходу, яке підписується
керівником або заступником керівника
органу державного нагляду (контролю)
(із зазначенням прізвища, ім'я та по
батькові) і засвідчується печаткою.

Частиною 1 статті 6 даного Закону
визначено підстави, необхідні для
здійснення позапланових заходів,
однією з яких є звернення фізичних та
юридичних осіб про порушення суб'єктом
господарювання вимог законодавства.
Позаплановий захід у цьому разі
здійснюється тільки за наявності згоди
центрального органу виконавчої влади
на його проведення.

Відповідно до пунктів 1, 3 Положення про
Державну інспекцію України з питань
захисту прав споживачів, затвердженого
Указом Президента України від 13.04.2011
року №465, Держспоживінспекції України
є спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади у
сфері державного контролю за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів, основними завданнями
якої є реалізація державної політики у
сферах: 1) державного контролю за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів і рекламу в цій сфері, 2)
державного ринкового нагляду, 3)
державного нагляду за додержанням
технічних регламентів, стандартів,
норм і правил.

Згідно частини 1 статті 26 Закону
України "Про захист прав споживачів"
спеціально уповноважений центральний
орган виконавчої влади у сфері захисту
прав споживачів та його територіальні
органи в областях, містах Києві та
Севастополі, а на території Автономної
Республіки Крим - орган виконавчої
влади Автономної Республіки Крим у
сфері захисту прав споживачів
здійснюють державний контроль за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів, забезпечують
реалізацію державної політики щодо
захисту прав споживачів і мають право,
зокрема, перевіряти у суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства, якість продукції,
додержання обов'язкових вимог щодо
безпеки продукції, а також додержання
правил торгівлі та надання послуг;
безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до
законодавства будь-які виробничі,
складські, торговельні та інші
приміщення цих суб'єктів.

Відповідно до ч.1 статті 23 Закону
України "Про захист прав споживачів" у
разі порушення законодавства про
захист прав споживачів суб'єкти
господарювання сфери торговельного та
інших видів обслуговування, у тому
числі ресторанного господарства,
несуть відповідальність за: відмову
споживачу в реалізації його прав,
установлених частиною першою статті 8,
частиною першою статті 9 і частиною
третьою статті 10 цього Закону, - у
десятикратному розмірі вартості
продукції виходячи з цін, що діяли на
час придбання цієї продукції, але не
менше п'яти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

За результатами вказаної перевірки
складено акт перевірки дотримання
законодавства про захист прав
споживачів за № 0384 від 01.08.2013 року (а.с.
9-10).

На підставі вищевказаного акту
перевірки дотримання законодавства
про захист прав споживачів за № 0384 від
01.08.2013 року відповідачем винесено
постанову № 258 від 09.08.2013 року, згідно
якої до позивача за порушення вимог
статті 23 Закону України "Про захист
прав споживачів" застосовано штрафні
санкції у сумі 95000,00 грн. (а.с. 11).

Однак суд не погоджується з
твердженням представника відповідача
щодо правомірності винесення
постанови Інспекції з питань захисту
прав споживачів в Івано-Франківській
області № 258 від 09.08.2013 року з огляду на
наступне.

03 грудня 2012 року споживач ОСОБА_4 в
торговому центрі "ІНФОРМАЦІЯ_1" в м.
Калуш по АДРЕСА_1 в продавця ОСОБА_5
замовила м`який куток "Алексіс" по ціні
9500,00 грн. по каталогу, який їй залишив
гр. ОСОБА_6 і прийняла завдаток в сумі 1
000,00 грн. на який виписала ОСОБА_4 чек з
печаткою ОСОБА_1 на отриманий завдаток.
При цьому ОСОБА_5 також виписала ОСОБА_4
гарантійний талон з його печаткою на
м`який куток "Алексіс" який ще навіть не
був виготовлений.

Взявши замовлення продавець ОСОБА_5
передала всі дані покупця ОСОБА_6, який
в другій половині грудня 2012 року
особисто завіз покупцю ОСОБА_4 по
індивідуальному замовленню м'який
куток "Алексіс" і отримав за нього 8
500,00 грн..

В червні 2013 року в Інспекцію з питань
захисту прав споживачів в
Івано-Франківській області від покупця
ОСОБА_4 надійшла скарга, про те, що в
придбаному нею м"якому кутку виявлено
дефект і вона просить ОСОБА_1 провести
ремонт так як продавець ОСОБА_5
виписала їй гарантійний талон з його
печаткою.

При огляді м`якого кутка, придбаного
покупцем ОСОБА_4 в ТЦ "ІНФОРМАЦІЯ_1",
ОСОБА_1 виявив, що такого м`якого кутка
немає в асортименті товарів, якими він
торгує. При цьому споживач ОСОБА_4
заявила позивачу і про це вона писала в
своїх скаргах, що м`який куток "Алексіс"
їй доставляв гр. ОСОБА_6 і йому вона
оплачувала гроші за поставлений м`який
куток.

Крім цього, ОСОБА_4 повідомила позивача,
що приблизно через місяць після
придбання м`якого кутка "Алексіс", вона
була виявила дефект і ОСОБА_6 забирав і
ремонтував вказаний куток. Також вона
замовила у ОСОБА_6 ще два м`які крісла,
але при доставці крісел ОСОБА_4 виявила
у них дефекти і отримавати відмовилась.

Під час проведеного поставщиком ОСОБА_6
ремонту м`якого кутка в ньому була
змінена конструкція і з нього був
демонтований дорогий розкладний
механізм, що значно здешевив і змінив
форму виробу.

Провести ремонт по гарантії позивач не
міг, так як він цього м`якого кутка не
продавав, за нього гроші не отримував і
після ремонту проведеного
постачальником ОСОБА_6 змінена
конструкція виробу, про що позивач
письмово повідомив провідного
спеціаліста Інспекції з питань захисту
прав споживачів в Івано-Франківській
області Микицея В.Я. 26.07.2013 року.

Крім цього, вказаними м`якими кутками
"Алексіс" позивач не торгує і покупцеві
ОСОБА_4 його не продавав, а також
грошових коштів за нього не отримував.

На час прийняття замовлення у покупця
ОСОБА_4 і його виконання в торговому
центрі "ІНФОРМАЦІЯ_1" позивач торгову
площу не орендував і продажем меблів
там не займався. Громадянка ОСОБА_5
працювала в позивача продавцем до
травня 2010 року. З 29.08.2011 року по 04.04.2013
року громадянка ОСОБА_5 працювала
продавцем у підприємця ОСОБА_8 згідно
трудового договору № 9. В ОСОБА_5
були бланки чеків та гарантійних
талонів з печаткою позивача, які
залишились у неї з того часу як вона
працювала у позивача і вона
використала їх без його відома і
дозволу. Таким чином до продажу покупцю
ОСОБА_4 м`якого кутка "Алексіс" позивач
взагалі не має жодного відношення.
Вказаним видом меблів він не торгував
на той час і не торгує в даний час.
Торгову площу в ТЦ "ІНФОРМАЦІЯ_1" на час
прийняття замовлення і на час його
виконання він не орендував. Громадянка
ОСОБА_5 на час прийняття і виконання
замовлення у покупця ОСОБА_4 в нього не
працювала, а перебувала в трудових
відносинах з підприємцем ОСОБА_8
Дозволу на використання чеків,
гарантійних талонів з печаткою
позивача він ОСОБА_5 не давав. Поставку
м`якого кутка "Алексіс" покупцю ОСОБА_4
здійснював ОСОБА_6 який отримав за
нього кошти і який здійснював його
ремонт.

В судовому засіданні з`ясовано, що
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності
передбаченого статтями 23 і 26 Закону
України "Про захист прав споживачів" за
відмову споживачу в реалізації його
права, а саме безоплатного усунення
недоліків товару придбаного 03.12.2012 року
по ціні 9500,00 грн. установленою ч.1 ст. 8
Закону України "Про захист прав
споживачів". Однак, відповідач не
з`ясував обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи, тому
його висновок про винність ОСОБА_1 у
порушенні прав споживача, що виявилось
у відмові провести гарантійний ремонт
товару не ґрунтується на зібраних в
матеріалах справи доказах.

Статтею 1 Закону України "Про захист
прав споживачів" дано чітке тлумачення
терміну "продавець" - суб'єкт
господарювання, який згідно з
договором реалізує споживачеві товари
або пропонує їх до реалізації. Даний
нормативно-правовий акт і встановлює
визначення поняття "договір" - усний чи
письмовий правочин між споживачем і
продавцем (виконавцем) про якість,
терміни, ціну та інші умови, за яких
реалізується продукція.

Згідно ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин
має вчинятися у формі встановленій
законом. Згідно ст. 208 ЦК України
правочини між фізичною та юридичною
особою та правочини між фізичними
особами на суму що перевищує у двадцять
і більше разів розмір неоподаткованого
мінімуму доходів громадян належить
вчиняти в письмовій формі. Жодного
письмового договору між ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 не існує. Згідно ст. 638 ЦК
України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов`язків, зокрема є договори та
інші правочини. Згідно ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов`язків.
Двостороннім правочином є погоджена
дія двох сторін. Жодного договору
ОСОБА_1 з ОСОБА_4 не вчиняв, оскільки
жодних дій не вчиняв - кошти не
отримував, товар не виготовляв, та не
поставляв.

Також, згідно ч. 2 ст. 679 ЦК України, якщо
продавцем надані гарантії щодо якості
товару, продавець відповідає за його
недоліки, якщо він не доведе, що вони
виникли після його передання покупцеві
внаслідок порушення покупцем правил
користування чи зберігання товару, дій
третіх осіб, випадку або непереборної
сили.

У судовому засіданні із показів свідка
ОСОБА_4 встановлено, що після придбання
товару ОСОБА_4 даний товар забирав у неї
на ремонт ОСОБА_6, який вніс в нього
конструктивні зміни, і в результаті
таких дій, придбаний товар став
непридатним для використання і саме
після цього ОСОБА_4 вирішила
скористатись своїм правом на
повернення коштів. Жодного доказу про
те, що ремонт здійснено позивачем в
судовому засіданні не здобуто.

У відповідності до ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Частиною 2 статті 71 КАС
України встановлено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Як на підставу відмови у задоволенні
позову представник відповідача в
судовому засіданні покликається на
квитанцію про отримання завдатку на
якій міститься відтиск печатки ОСОБА_1
та гарантійний талон з відтиском
печатки ОСОБА_1 (а.с.33-34). Однак, суд
вважає, що дані докази не підтверджують
належним чином наявність винних дій
ОСОБА_1 виходячи з наступного:

Дані документи містять виключно
відтиск печатки підприємця, однак не
містять підпису підприємця, що є
порушенням ведення діловодства,
оскільки печатка повинна ставитись на
підпис.

Згідно ч. 3 ст. 72 КАС України обставини,
які визнаються сторонами, можуть не
доказуватися перед судом. В судовому
засіданні обома сторонами визнано той
факт, що квитанцію про отримання
завдатку та гарантійний талон видано
покупцю ОСОБА_4 - ОСОБА_5 Тож перед
притягненням ОСОБА_1 до
відповідальності, передбаченого
Законом України "Про захист прав
споживачів" відповідачем не з`ясовано
те, чи мала право ОСОБА_5 це робити. Як
вбачається із Трудового договору
№8 від 11.08.2009 року укладеного між
ОСОБА_1 та ОСОБА_5, вона працювала
продавцем непродовольчих товарів з
11.08.2009 року по 19.05.2010 року у ОСОБА_1, та
який знято з реєстрації Калуським
міськрайонним центром зайнятості (а.с.
42). Жодного доказу, який би
підтверджував те, що на момент видачі
квитанції про отримання завдатку та
гарантійного талону (03.12.2012 року) ОСОБА_5
перебувала у трудових відносинах із
ОСОБА_1 відповідачем не надано. Тож,
виходячи з вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що дані докази
не можуть слугувати належним доказом
укладення договору купівлі-продажу між
ОСОБА_1 та ОСОБА_4

У зв`язку із цим відповідач, в першу
чергу, повинен був з`ясувати ту
обставину, хто в дійсності виступає
продавцем бракованого товару, який
придбала ОСОБА_4 В судовому засіданні
свідок ОСОБА_4 засвідчила, що придбаний
нею товар їй поставив ОСОБА_6, який
власне і отримав залишок коштів в сумі
8500,00 грн. за поставлений товар. Після
того, як ОСОБА_4 виявила брак і
звернулась до особи, яка прийняла
завдаток та видала квитанцію та
гарантійний талон, із претензіями, то
ОСОБА_5 для врегулювання ситуації дала
номер виробника меблів п. ОСОБА_6. Після
того, як ОСОБА_4 зателефонувала до
ОСОБА_6, то ОСОБА_6 приїхав до неї, забрав
куток на ремонт, однак за результатами
ремонту недоліки належним чином не
були усунуті. Окрім цього, як зазначила
в судовому засіданні свідок ОСОБА_4,
після проведеного ОСОБА_6 ремонту, в
м`який куток було внесено
конструктивні зміни, а саме було знято
із кутка розкладні механізми, в
результаті чого м`який куток вже не
розкладається, а сам вигляд м`якого
кутка став жахливим. Тому суд приходить
до висновку, що ОСОБА_1 не може
здійснювати гарантійний ремонт товару,
який він не виготовляв і не продавав, та
який реконструйований третьою особою,
а саме ОСОБА_6

Ще одним доказом того, що ОСОБА_1 не
реалізував ОСОБА_4 бракований товар
свідчить довідка № 353 від 08.09.2014 року
видана ТзОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1" про те, що
ОСОБА_1 в грудні 2012 року не орендував
торгових приміщень у торговому центрі
"ІНФОРМАЦІЯ_1", який знаходиться в м.
Калуш по АДРЕСА_1 (а.с. 66).

Вищевказані обставини підтверджуються
постановою Калуського міськрайонного
суду від 18.12.2013 року по справі №
345/4807/13-а, якою позов ОСОБА_1 до
начальника Інспекції з питань захисту
прав споживачів в Івано-Франківській
області про скасування постанови в
справі про адміністративне
правопорушення № 327 від 09.09.2013 року
задоволено та скасовано постанову про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
відмову споживачу в реалізації його
права, а саме безоплатного усунення
недоліків товару.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає
вимоги позивача обґрунтованими, а
позов таким, що підлягає до
задоволення.

Суд присуджує з Державного бюджету
України, у відповідності до вимог ч. 1
ст. 94 КАС України, всі здійснені
стороною, яка не є суб'єктом владних
повноважень, та документально
підтверджені судові витрати, на
користь якої ухвалене судове рішення
(а.с. 3)

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Інспекції з питань захисту
прав споживачів в Івано-Франківській
області № 258 від 09.08.2013 року.

Повернути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_2 м. Калуш,
Івано-Франківська область,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судовий
збір, сплачений згідно з квитанцією
№12112431 від 13.06.2014 року в розмірі 182 (сто
вісімдесят дві) гривні 70 копійок.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
Микитюк Р.В.

Постанова складена в повному обсязі
22.09.2014 року.