Справа № 9101/82417/2012
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2013-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2013 рокусправа № 2а/0470/14483/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Антіпової В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Новомосковської об'єднаної Державної
податкової інспекції
Дніпропетровської області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 13
грудня 2011 року у справі № 2а/0470/14483/11 за
позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Новомосковської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Дніпропетровської області про
визнання недійсним та скасування
податкового повідомлення - рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 13
грудня 2011 року адміністративний позов
задоволено. Визнано недійсним та
скасовано податкове повідомлення
рішення Новомосковської об'єднаної
Державної податкової інспекції від 13
липня 2011 року №00084710, в частині
збільшення фізичної особі - підприємцю
ОСОБА_1 суми грошового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб від
підприємницької діяльності за 2010 рік
на суму 11280,26 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати оскаржувану
постанову та відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог повністю.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 у
письмових запереченнях на апеляційну
скаргу просить апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову залишити без
змін як законну та обґрунтовану.

Сторони, належним чином повідомлені
про день, місце і час розгляду
апеляційної скарги, доказом чого є
повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення, у судове засідання не
прибули, про причини неприбуття не
повідомили.

Відповідно до частини 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги,
дійшла висновку про відсутність
підстав для її задоволення, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
на підставі письмових доказів, що
містяться в матеріалах справи, що
Новомосковською об'єднаною державною
податковою інспекцією проведено
документальну планову виїзну
перевірку фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 з питань дотримання вимог
податкового та іншого законодавства за
період з 10.09.2009 року по 31.12.2010 року. За
результатами перевірки відповідачем
складено акт №232/173/НОМЕР_1 від 25.06.2011
року. Відповідно до висновків акту
перевірки відповідачем встановлені
порушення, а саме: ст. 13 розділу IV
Декрету Кабінету Міністрів України
«Про прибутковий податок з громадян», в
результаті чого донараховано податок з
доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності у розмірі
37986.42 грн., в тому числі по періодах: 2009
рік -26706,16 грн.,2009 рік - 11280,26 грн.; пп.7.4.1.
пп.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість», внаслідок
чого донараховано податок на додану
вартість в сумі 64100,00 грн., а саме:
листопад 2010 року - 36100,00 грн., грудень 2010
року - 28000,00 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки
13.07.2011 року Новомосковською об'єднаною
державною податковою інспекцією
прийнято податкові
повідомлення-рішення: № про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на доходи фізичних осіб від
підприємницької діяльності за
основним платежем на суму 37986,42 грн.;
№ про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 80125,00 грн., в тому числі:
за основним платежем - 64100,00 грн.; за
штрафними (фінансовими) санкціями -
16025,00 грн.

В ході адміністративного оскарження,
рішенням Державної податкової
адміністрації у Дніпропетровській
області 30.09.2011 року скаргу позивача
задоволено частково та скасовано
податкове повідомлення-рішення №
від 13.07.2011 року прозбільшення-суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 80125.00 грн., в
тому числі: за основним платежем - 64100,00
грн.; за штрафними (фінансовими)
санкціями - 16025.00 грн. В іншій частині
скаргу позивача залишено без
задоволення, податкове
повідомлення-рішення № від 13.07.2011
року про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб від підприємницької
діяльності за основним платежем на
суму 37986,42 грн. - без змін. Рішенням
Державної податкової служби України
від 27.10.2011 року скаргу позивача
залишено без задоволення, податкове
повідомлення- рішення № від 13.07.2011
року про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб від підприємницької
діяльності за основним платежем на
суму 37986,42 грн. та рішення ДПА у
Дніпропетровській області прийняте за
результатом розгляду первинної скарги
- без змін.

Позивач в подальшому погодився з
частиною донарахованого грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб від підприємницької
діяльності за основним платежем на
суму 26706,16 грн.. та просить скасувати
вищезазначене рішення в частині
донарахування 11280,26 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
правовідносини, що виникли у Позивача з
його безпосередніми контрагентами ,
були спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції та
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Підпунктом 7.4.1. п.7.4 ст.7 Закону України
№ 168/97-ВР «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 передбачено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається:- виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
протягом такого звітного періоду
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону;

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з пп. 7.5.1 Закону (168/97-ВР) датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається дата
здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

У відповідності ж з пп. 7.4.5 ст. 7 Закону
(168/97-ВР) не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Таким чином, наведеними нормами
матеріального права визначено
підстави для формування платником
податків податкового кредиту з податку
на додану вартість і до таких підстав,
зокрема, віднесено: наявність
господарської операції, сплата податку
на додану вартість, при цьому факт
сплати податку на додану вартість має
підтверджуватися відповідними
податковими накладними.

З огляду на встановлені судом
обставини справи, а саме, що правочини,
які були вчинені між Позивачем та TOB НВП
«Меркурій», мали реальний товарний
характер, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що суми ПДВ
по цим правочинам були правомірно
Позивачем віднесені до податкового
кредиту. А тому і застосування
Відповідачем штрафної (фінансові)
санкції у розмірі також є
неправомірним.

Як вбачається з акту перевірки, за
договором про закупівлю молока №29/10
від 29 жовтня 2010 року від TOB НВП
«Меркурій» отримано молоко охолоджене,
що підтверджується накладними: №103 від
05.11.2010 року на суму 16200.00 грн.; №104 від
30.11.2010 року на суму 200400.00 грн.;№ 109 від
31.12.2010 року на суму 168000.00 грн.

Вартість молока охолодженого
отриманого за договором про закупівлю
частково сплачена позивачем на
розрахунковий рахунок TOB НВП
«Меркурій», що підтверджується:

платіжним дорученням № 61 від 15.12.2010
року на суму 90000,00 грн.; платіжним

дорученням № 62 від 12.01.2011 року на суму
60449,00 грн.: платіжним дорученням № 66 від
24.01.2011 року на суму 76530, 61 грн.

Таким чином, наведеними нормами
матеріального права, визначено
підстави для формування платником
податків податкового кредиту з податку
на додану вартість і до таких підстав
віднесено: наявність господарської
операції, сплата податку на додану
вартість у вартості товарів (робіт,
послуг), факт сплати податку на додану
вартість має підтверджуватися
відповідними податковими накладними,
використання придбаних товарів (робіт,
послуг) в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності
платника податку.

Встановлені обставини справи свідчать
про те, що 29 жовтня 2010 року між Фізичної
особою - підприємцем ОСОБА_1 та ТОВ НВП
«Меркурій», було укладено договір про
закупівлю молока №29/10, згідно якого
«Продавець» зобов'язується продавати
«Покупцю» молоко, яке відповідає за
якістю ДСТУ 3662-97 ветеринарним і
санітарним вимогам, договірним цінам. В
даному випадку умовами договору про
закупівлю молока не передбачено, а
чинним законодавством не вимагається
підписання сторонами акту приймання
передачі товару.

Висновок Новомосковської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Дніпропетровської області про не
встановлення факту передачі товару від
ТОВ НВП «Меркурій» до фізичної особи
підприємця покупця спростовується
саме наявними накладними №103 від 05.11.2010
року, № 104 від 30.11.2010 року та №109 від
31.12.2010 року в яких зазначено, що ТОВ НВП
«Меркурій» відпущено, а Фізичної
особою - підприємцем ОСОБА_1 4111, 46077,97, та
40088,88 кг молока охолодженого
відповідно.

З огляду на акт перевірки, судом
апеляційної інстанції встановлено, що
податковою службою фактично не
досліджувалась реальність
господарських операцій, за наслідками
яких позивачем визначено податкові
зобов'язання з ПДВ, а підставою для
донарахування спірних податкових
зобов'язань стали висновки ДПІ про
відсутність факту реального настання
наслідків укладеного договору, ним
обумовлених, які зроблено лише з огляду
на аналіз фінансово-господарської
діяльності контрагента позивача.

Враховуючи такі обставини, суд першої
інстанції обґрунтовано, враховуючи
принцип адміністративного судочинства
- офіційне з'ясування обставин справи,
встановив суть, зміст та обсяг
господарських операцій, які мали місце
між позивачем та ТОВ НВП «Меркурій»

Посилання відповідача на відсутність
реальності здійснення господарських
операцій між позивачем та ТОВ НВП
«Меркурій» з огляду на відсутність
товарно-транспортних накладних, що
підтверджували б факт передачі товару,
суд апеляційної інстанції вважає
безпідставними з огляду на таке.

Як вбачається за умовами п.1 договору
№29/10 від 29 жовтня 2010 року про закупівлю
молока транспортування здійснюється
виключно транспортом . постачання
здійснюється транспортом
Постачальника (ТОВ НВП «Меркурій» ).
Таким чином товарно-транспорті
накладні повинні міститися у
Постачальника, так само як і обов'язок
зберігання покладено само на
останнього, таким чином позивач не може
нести відповідальність за невиконання
або неналежне виконання контрагентом
вимог законодавства якщо такі мають
місце.

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції щодо
правомірності віднесення позивачем до
складу податкового кредиту відповідні
суми ПДВ за правочином, укладеним з ТОВ
НВП «Меркурій» ., на підставі належним
чином оформлених первинних документів,
в тому числі податкових накладних,
отриманих в ході реального здійснення
господарської операції, що ґрунтується
на вимогах податкового законодавства.

Отже, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції є законною та
обґрунтованою, прийнятою на підставі
повно та всебічно досліджених обставин
справи, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому
підстав для зміни або скасування
постанови в межах доводів апеляційної
скарги не існує.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Новомосковської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Дніпропетровської області -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
13 грудня 2011 року у справі № 2а/0470/14483/11 -
залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
у порядку і строки, визначені статтею 212
КАС України.

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов