Справа № 826/14501/13-а
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/30150/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко
Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в місті Києві, Святошинського
районного управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в місті Києві про
визнання незаконними та скасування
наказів, поновлення на посаді та
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30 жовтня 2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 20 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в місті Києві, Святошинського
районного управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в місті Києві, в якому
просив визнати незаконним та скасувати
наказ ГУМВС України в місті Києві № 376
від 30 липня 2013 року про накладення
дисциплінарного стягнення у вигляді
звільнення з органів внутрішніх справ
майора міліції ОСОБА_4; визнати
незаконним та скасувати наказ ГУМВС
України в місті Києві № 589 о/с від 05
серпня 2013 року в частині звільнення
майора міліції ОСОБА_4 (М-257017), старшого
оперуповноваженого відділу
кримінальної міліції у справах дітей
Святошинського районного управління,
згідно п.п. «Є» пункту 64 (за порушення
дисципліни) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ; поновити
ОСОБА_4 на посаді старшого
оперуповноваженого відділу
кримінальної міліції у справах дітей
Святошинського районного управління
ГУМВС України в місті Києві з 08 серпня
2013 року; стягнути з Головного
управління МВС України в місті Києві на
користь ОСОБА_4 середній заробіток за
час вимушеного прогулу з 08 серпня 2013
року по день винесення постанови у
справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на незаконність звільнення,
оскільки порушень службової
дисципліни не допускав, а службове
розслідування було проведене з
порушенням вимог чинного
законодавства.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30 жовтня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 20 травня 2014
року, ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні
позову.

В касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій та ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Перевіривши матеріали справи, доводи
касаційної скарги та правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
правової оцінки обставин у справі у
межах, встановлених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що у вересні 2000 року
ОСОБА_4 був прийнятий на службу в органи
внутрішніх справ на посаду курсанта
Київського юридичного інституту МВС
України.

У липні 2004 року ОСОБА_4 призначений на
посаду оперуповноваженого відділення
розкриття злочинів проти особистості
відділу карного розшуку
Святошинського районного управління. З
вересня 2008 року по квітень 2013 року
позивач працював у районному
управлінні на посадах старшого
оперуповноваженого сектора боротьби з
груповою злочинністю відділу карного
розшуку, старшого оперуповноваженого
сектору карного розшуку 1-го
територіального відділу міліції та
старшого оперуповноваженого сектору
розкриття майнових злочинів відділу
карного розшуку. У квітні 2013 року
ОСОБА_4 був призначений на посаду
старшого оперуповноваженого відділу
кримінальної міліції у справах дітей
цього ж районного управління.

Наказом Головного управління МВС
України в місті Києві від 17 липня 2013
року № 286 у зв'язку з надходженням 15
липня 2013 року рапорту заступника
начальника управління - начальника
кримінальної міліції Святошинського
районного управління підполковника
міліції Шлапака І.В. про відсутність
ОСОБА_4 на інструктажі добового наряду
14 липня 2013 року о 08-00 год. та прибуття до
районного управління о 09-00 з ознаками
алкогольного сп'яніння призначено
службове розслідування за фактом
порушення службової дисципліни.

Матеріали службового розслідування
містять пояснення позивача, які надані
останнім в рамках службового
розслідування.

За результатами проведеного
службового розслідування наказом
Головного управління від 30 липня 2013
року № 376 на старшого
оперуповноваженого відділу
кримінальної міліції у справах дітей
Святошинського районного управління
ГУМВС України в місті Києві майора
міліції ОСОБА_4 за вчинення
дисциплінарного проступку, який
виразився у прибутті на службу 14 липня
2013 року в нетверезому стані та
створенні конфліктної ситуації з
керівництвом районного управління, що
призвело до порушення вимог пункту 1
розділу 4 Правил поведінки та
професійної етики осіб рядового та
начальницького складу органів
внутрішніх справ України, затверджених
наказом МВС України від 22 лютого 2012
року №155, статті 7 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України, накладено дисциплінарне
стягнення у вигляді звільнення з
органів внутрішніх справ.

На виконання вищезазначеного наказу
Головне управління видало наказ від 05
серпня 2013 року № 589 о/с про звільнення
ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ в
запас Збройних Сил України згідно з пп.
«є» пункту 64 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ за порушення
дисципліни.

Матеріалами справи встановлено, що 31
липня 2013 року ОСОБА_4 було ознайомлено
із висновками службового
розслідування.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що в ході службового
розслідування встановлено факт
перебування позивача на роботі у
нетверезому стані, що є порушенням
службової дисципліни, відповідачем
було дотримано порядку та строків
проведення службового розслідування
та враховано всі обставини при
визначенні стягнення, а тому наказ про
звільнення за порушення службової
дисципліни є правомірним та
обґрунтованим.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються
Законом України «Про міліцію»,
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
РСР, затвердженим постановою Кабінету
Міністрів Української РСР від 29 липня
1991 року № 114, Дисциплінарним статутом
органів внутрішніх справ України,
затвердженим Законом України від 22
лютого 2006 року № 3460-IV.

Службовою дисципліною є дотримання
особами рядового і начальницького
складу Конституції і законів України,
актів Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України
(частина 1 статті 1 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України).

Дисциплінарний проступок - невиконання
чи неналежне виконання особою рядового
або начальницького складу службової
дисципліни (стаття 2 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України).

Статтею 7 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України
визначено, що службова дисципліна
базується на високій свідомості та
зобов'язує кожну особу рядового і
начальницького складу дотримуватися
законодавства, неухильно виконувати
вимоги Присяги працівника органів
внутрішніх справ України, статутів і
наказів начальників, дотримуватися
норм професійної та службової етики, з
гідністю і честю поводитися в
позаслужбовий час, бути прикладом у
дотриманні громадського порядку,
припиняти протиправні дії осіб, які їх
учиняють.

Частиною 12 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України
передбачено, що на осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни може бути
накладено такий вид дисциплінарного
стягнення, як звільнення з органів
внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарного
стягнення встановлений статтею 14
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України, якою
визначено, що з метою з'ясування всіх
обставин дисциплінарного проступку,
учиненого особою рядового або
начальницького складу, начальник
призначає службове розслідування.

Відповідно до підпункту "є" пункту 64
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
РСР особи середнього, старшого і вищого
начальницького складу звільняються зі
служби в органах внутрішніх справ в
запас (з постановкою на військовий
облік) за порушення дисципліни.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту, яка
регулює порядок накладання
дисциплінарних стягнень, встановлено,
що з метою з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник призначає службове
розслідування. Перед накладенням
дисциплінарного стягнення начальник
або особа, яка проводить службове
розслідування, повинні зажадати від
порушника надання письмового
пояснення. При визначенні виду
дисциплінарного стягнення мають
враховуватися тяжкість проступку,
обставини, за яких його скоєно,
заподіяна шкода, попередня поведінка
особи та визнання нею своєї вини, її
ставлення до виконання службових
обов'язків, рівень кваліфікації тощо.
Звільнення осіб рядового і
начальницького складу з органів
внутрішніх справ як вид стягнення є
крайнім заходом дисциплінарного
впливу.

Згідно довідки ВКЗ Святошинського РУ
ГУ МВС України в м. Києві від 14 липня 2013
року за період служби в органах
внутрішніх справ позивач 11 разів
притягувався до дисциплінарної
відповідальності згідно наказів
Святошинського районного управління
ГУМВС України в місті Києві від 28 січня
2005 року № 41, від 02 квітня 2007 року № 103
о/с, 04 вересня 2007 року № 286 о/с, від 25
січня 2008 року № 11 о/с, від 07 листопада 2008
року № 251 о/с, від 27 лютого 2009 року № 48
о/с, від 30 листопада 2009 року № 298 о/с, від
10 грудня 2009 року № 312 о/с, від 14 травня 2010
року № 112 о/с, від 20 січня 2011 року № 5, від
08 квітня 2011 року № 41.

Як правильно зазначили суди попередніх
інстанцій, матеріалами службового
розслідування доведено факт порушення
позивачем службової дисципліни
(прибуття на службу у нетверезому стані
та створення конфліктної ситуації з
керівництвом районного управління),
тому наказ про звільнення позивача за
порушення службової дисципліни є
правомірним та обґрунтованим, а
відповідач, вирішуючи питання про
застосування до позивача
дисциплінарного стягнення у вигляді
звільнення діяв у межах повноважень та
у передбачений законодавством спосіб.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують. Оскаржувані судові
рішення є законними та обґрунтованими,
а тому підстави для їх зміни чи
скасування відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції не може
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

За таких обставин, оскаржувані судові
рішення постановлені з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому касаційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а судові
рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а

постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30 жовтня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 20 травня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк В.В. Тракало