Справа № К/9991/25793/12-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 року
м. Київ К/9991/25793/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Ялтинського міського суду Автономної
Республіки Крим від 09.11.2011р. та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 12.03.2012р. у
справі № 2а-5422/11/0124 за позовом ОСОБА_4 до
Гаспринської селищної ради, ОСОБА_5 про
скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернулась до Гаспринської
селищної ради, ОСОБА_5 з позовом, в якому
просила скасувати рішення 44 сесії 5-го
скликання Гаспринської селищної ради
№ 16 від 30 квітня 2010р. «Про надання
земельної ділянки у власність гр.
ОСОБА_5, за адресою: АДРЕСА_1".

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що земельна ділянка,
надана ОСОБА_5, включає до себе дорогу,
що позбавляє позивача можливості
користування земельною ділянкою, що
надана їй у власність.

Постановою Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 09.11.2011р.,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 12.03.2012р., в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

На постанову Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 09.11.2011р.
та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 12.03.2012р. надійшла касаційна скарга
ОСОБА_4, в якій, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про їх скасування та
прийняття нового рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ №541146 від 12
червня 2009 року, є власником земельної
ділянки площею 0,0090 га, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення
якої для будівництва та обслуговування
індивідуального гаражу. Вказана
земельна ділянка розташована на
частині крупнопадаючого схилу.

Рішенням 44-ї сесії 5-го скликання
Сімеїзскої селищної ради №16 від 30
квітня 2010 року, був затверджений ОСОБА_5
проект землеустрою по відводу
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка) на землях селищної
Ради; надана безкоштовно у власність
земельна ділянка загальною площею 0,0344
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд (присадибна ділянка)
з земель Гаспринської селищної ради не
наданих у власність та не наданих у
користування у межах населених
пунктів, за адресою: АДРЕСА_1

Не погоджуючись з даним рішенням
позивач просить його скасувати,
оскільки вважає, що цією земельною
ділянкою їй перекрили дорогу, по який
можливо було під'їхати до її земельної
ділянки.

Як встановлено судами, 14 жовтня 2010 року
ОСОБА_5 державний акт на право
власності на земельну ділянку
розташовану за адресою: АДРЕСА_1, для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд.

З оригіналу проекту землеустрою на
земельну ділянку ОСОБА_4, а саме зі
схеми генплану видно, що ОСОБА_4 було
заплановано два можливих під'їзду до її
земельної ділянки, які вона узгодила.
Це підтверджується також схемою і
висновком експерта ОСОБА_6, який
проводив дослідження по заяві ОСОБА_7
Як слідує з зазначеного висновку
експерта існуюча квартальна
асфальтована дорога ніколи не доходила
до земельної ділянки ОСОБА_4 Від
земельної ділянки ОСОБА_4 до
квартальної асфальтованої дороги була
прокладена пішохідна тропа, приблизно
50 метрів, оскільки там були розташовані
самовільні огороди та існував великий
перепад висот (9-10 метрів).

Дані обставини також підтверджуються
висновком №2057 судової
будівельно-технічної експертизи від 28
вересня 2011 року, яка була проведена
судом. Експерт у цьому висновку
зазначив, що по проекту передбачалося
можливість зробити любий з двох
варіантів в'їзду до земельної ділянки
ОСОБА_4

Таким чином, судом встановлено,
оскільки ОСОБА_4 не освоювала земельну
ділянку з східної сторони, то у
подальшому Гаспринська селищна рада
надала у власність ОСОБА_5 земельну
ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд, і вже
з цієї сторони під'їзд прокладати стало
неможливо, так як ОСОБА_5 почала
будівництва будинку.

Також, експерт вказує, що на схемі
генплану передбачений другий в'їзд на
земельну ділянку, про що було вже
зазначено вище, та що при візуальному
огляді було встановлено, існування
проходу до земельної ділянки ОСОБА_4 з
південної сторони.

Крім того, у п. 3 висновку №2057 судової
будівельно-технічної експертизи від 28
вересня 2011 року вказано, що відповідно
до проведеного дослідження
встановлено, що до передачі у власність
земельної ділянки ОСОБА_5 проїзд до
земельної ділянки ОСОБА_4 через
земельну ділянку, яка належить у цей
час ОСОБА_5 організований не був. В
матеріалах справи відсутні які-небудь
інші документальні данні про
здійснення під'їзду до земельної
ділянки ОСОБА_4 збоку чи через земельну
ділянку ОСОБА_5, на момент прийняття
рішення №66 Гаспринською селищною
радою, тобто на 21 листопада 2008 року.

Також судами було встановлено, що у
березні 2010 року позивач звертався до
Ялтинського міського суду з позовною
заявою до ОСОБА_7 про зобов'язання
звільнити під'їзд до її земельної
ділянки, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, а саме: демонтувати
встановлену на дорозі металеву сітку,
прибрати камені, з тих самих підстав.
Рішенням Ялтинського міського суду від
11 серпня 2010 року, у задоволенні позову
ОСОБА_4 до ОСОБА_7, про усунення перешкод
у користуванні земельною ділянкою та
стягнення моральної шкоди, було
відмовлено, з тих підстав, що не було
доказів, які свідчили про те, що
земельна ділянка ОСОБА_5 розташована на
раніш існуючій дорозі.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті саме особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Таким чином суд приходить до висновку,
після дослідження всіх доказів, що
оскаржуване рішення не порушує права
позивача, як власника земельної
ділянки площею 0,0090 га, яка їй видана для
будівництва та обслуговування
індивідуального гаражу.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що при вирішенні
справи судами першої та апеляційної
інстанцій вірно застосовані норми
матеріального та процесуального права.
Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують. За таких обставин
підстав для задоволення касаційної
скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 09.11.2011р.
та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 12.03.2012р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: