Справа № 711/8551/14-а
Суддя: Позарецька С. М.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 711/8551/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї
Н И

18 серпня 2014 року
м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду
Позарецька С.М., розглянувши в порядку
скороченого провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду
України в м.Черкаси Черкаської області
про визнання дій протиправними,
стягнення недонарахованої щомісячної
державної соціальної допомоги дітям
війни, зобов»язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом до Управління Пенсійного Фонду
України в м.Черкаси Черкаської області
про визнання дій протиправними,
стягнення недонарахованої щомісячної
державної соціальної допомоги дітям
війни, зобов»язання вчинити певні дії.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що
згідно із Законом України № 2195-IV від 18
листопада 2004 року «Про соціальний
захист дітей війни» на основі ст. 1 абз.
2, розділу 1 є дитиною війни. На підставі
ст.6 розділу 2 та ст.1 розділу 4 цього
закону йому з 1 січня 2006 року
повинно щомісячно виплачуватись, як
«дитині війни», соціальна допомога у
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком.

Законом України 3235-IV від 20.12.2005р. «Про
державний бюджет України на 2006 рік»
статтями 77 та 110, та Законом України №
489-V від 19.12.2006р. «Про державний бюджет на
2007 рік» п. 12 ст.71 призупинено дію ст.6
розділу 2 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни». Однак
Конституційний суд України своїм
рішенням № 6-пр/2007 від 09 липня 2007 р. по
справі № 1-29/2007, вирішив:

п.1 визнати як таким, що не відповідають
Конституції України «Про державний
бюджет України на 2007 рік» п.12 ст. 71 яким
зупинено дію ст.6 Закону України № 2195-IV
від 18 листопада 2004 року «Про соціальний
захист дітей».

п.3 положення ст. 71 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік» №
489-IV від 19.12.2006 р. «Про соціальний захист
дітей війни».

п.5 рішення Конституційного суду є
обов'язковим до виконання на території
України і є остаточним і не може бути
оскарженим.

Відповідно до частини 2 ст.3 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» державні соціальні гарантії
дітям війни, які встановлені цим
Законом, не можуть бути оскаржені або
скасовані іншими нормативно-правовими
актами.

Відповідно до рішення Конституційного
суду України № 10 рп/2008 від 22 травня 2008
року, зокрема, в п.5.4 було встановлено,
що Законом про Державний бюджет не
можна вносити зміни до інших законів,
зупиняти їх дію чи скасовувати їх,
оскільки з об'єктивних причин це
створює протиріччя у законодавстві і,
як наслідок, скасування та обмеження
прав та свобод людини і громадянина
України.

Згідно з частиною 2 ст.19 та частинами 3
ст.22 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти на підставі та в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України. При прийнятті нових законів
або внесення змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Вважає, що невиплата йому соціальної
допомоги, передбаченої статтею 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», є протиправною та такою, що
суперечить Конституції та діючим
законам України.

Враховуючи вищезазначені рішення
Конституційного суду України,
відповідач зобов'язаний був зробити
йому перерахунок сум державної
соціальної допомоги як «дитині війни»
та виплатити підвищення до пенсії у
повному обсязі, встановленому законом.

Розмір соціальної допомоги, відповідно
до ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» становить 30 % від
мінімальної пенсії за віком.
Мінімальна пенсія за віком, відповідно
до статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму щодо осіб, які
втратили працездатність. Натомість
відповідач, всупереч закону сплачує
йому лише 7 % від мінімальної пенсії за
віком.

Враховуючи викладене, просить суд
визнати протиправними дії Управління
пенсійного фонду України у м. Черкаси
щодо відмови у проведенні нарахування
та виплати йому державної соціальної
допомоги як «дитині війни» у вигляді
підвищення пенсії у розмірі 30 % від
розміру прожиткового мінімуму щодо
осіб, що втратили працездатність;
стягнути з відповідача на його користь
- не донараховану щомісячну соціальну
допомогу у розмірі 30 відсотків від
мінімальної пенсії за віком згідно
Закону України «Про соціальний захист
дітей» за період з січня по червень 2014
року; судові та матеріальні витрати,
пов'язані з справою покласти на
відповідача; зобов'язати відповідача
нарахувати йому щомісячну державну
соціальну допомогу відповідно до
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» в подальшому при
нарахуванні пенсії.

Ухвалою суду від 29 липня 2014 року по
даній справі відкрито скорочене
провадження.

Відповідачу 28.07.2014 року направлялася
копія ухвали про відкриття скороченого
провадження разом з позовною заявою та
додатками до неї. Станом на 18.08.2014 року,
за збігом строку, передбаченого ч.3
ст.183-2 КАС України, відповідач
заперечень на позовну заяву до суду не
надав.

Дослідивши матеріали справи та докази
в їх сукупності, на підставі повного,
об'єктивного та всебічного
дослідження, суд приходить до висновку,
що у задоволенні позовних вимог слід
відмовити з наступних підстав:

відповідно до ст. 1 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" до
дітей війни віднесені особи, які є
громадянами України, яким на час
закінчення Другої світової війни (2
вересня 1945 року) було менше 18 років.
Згідно з даними паспорта НОМЕР_1 та
посвідчення НОМЕР_2 ОСОБА_1, 1939р.
нарождження - є дитиною війни.

Згідно із ч. 2 ст. 3 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
державні соціальні гарантії дітям
війни, встановлені цим Законом, не
можуть бути обмежені або скасовані
іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 22 Конституції України
права і свободи людини і громадянина
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав та свобод.

З 01.01.2006 року набрав чинності Закон
України "Про соціальний захист дітей
війни". Відповідно статті 7 зазначеного
закону фінансове забезпечення
державних соціальних гарантій,
передбачених цим Законом, здійснюється
за рахунок коштів Державного бюджету
України.

Кабінет Міністрів України регулює
порядок та розміри соціальних виплат
та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України.

Нормативно - правові акти Кабінету
Міністрів України, якими регулюються
бюджетні відносини, зокрема, - питання
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України, є
складовою бюджетного законодавства
відповідно до пункту 5 частини першої
статті 4 Бюджетного кодексу України.

Згідно із ч.1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу
України будь - які бюджетні
зобов'язання та платежі з бюджету можна
здійснювати лише за наявності
відповідного бюджетного призначення,
встановленого законом про Державний
бюджет України.

Пунктом 7 Закону України "Про внесення
змін до Закону України "Пpo Державний
бюджет України на 2011 рік" №3491-VI від
14.06.2011 (набрав чинності з 19 червня 2011
року) встановлено, що у 2011 році норми і
положення статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України.

Законом України "'Про Державний бюджет
України на 2012 рік", Законом України '"Про
Державний бюджет України на 2013 рік" та
постановою Кабінету Міністрів України
від 28.12.2011 № 1381 „Про підвищення рівня
соціального захисту найбільш
вразливих верств населення"
установлено, що дітям війни (крім тих,
на яких поширюється дія Законів
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" та
"Про жертви нацистських переслідувань")
до пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, підвищення проводиться
у розмірі 7% прожиткового мінімуму,
встановленого законом для осіб, які
втратили працездатність.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 25.03.2014 № 112 „Про внесення змін до
деяких постанов Кабінету Міністрів
України з питань пенсійного
забезпечення" встановлено підвищення
„дітям війни" в сумі 66,43 грн.

Встановлено, що керуючись
вищезазначеними нормативно - правовими
актами позивачу ОСОБА_1 виплачується
надбавка, як "дитині війни" з 01.01.2008 року
в сумі 47 грн., з 01.04.2008 - 48,10 грн., з 22.05.2008 -
48,10 грн., з 01.07.2008 - 48,20 грн, з 01.10.2008 -
49,80 грн. з 01.01.2012 - 57,54 гри., з 01.04.2012 - 58,66
грн.. з 01.07.2012 59.08 грн., з 01.10.2012 - 59,92 грн.. з
01.12.2012 - 61,88 грн., з 01.01.2013 - 62,58 грн., з 01.12.2013
по даний час - 66,43 грн.

На час виникнення спірних
правовідносин, розмір мінімальної
пенсії за віком був визначений ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", згідно якої мінімальна
пенсія за віком дорівнює розміру,
визначеного законом, прожиткового
мінімуму, встановленого для осіб, що
втратили працездатність.

За ст. 2 Закону України "Про прожитковий
мінімум" прожитковий мінімум
застосовується, крім іншого, для
встановлення розмірів мінімальної
пенсії за віком.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про
державний бюджет України на 2014 рік"
було встановлено на 2014 рік прожитковий
мінімум в розрахунку на місяць на
особу, що втратила працездатність, в
сумі 949 гривень.

Правомірність встановлення Урядом
розмірів виплат „дітям війни"
підтверджена рішеннями
Конституційного Суду України від 26.12.2011
№ 20-рп 2011 та від 25.01.2012 № 3 - рп /2012, якими
визначено, що Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України,
оскільки наділений повноваженнями
щодо реалізації політики у сфері
соціального захисту.

Згідно із ч.2 ст.150 Конституції України
до повноважень Конституційного Суду
України належить: офіційне тлумачення
Конституції України та законів
України. Конституційний Суд України
ухвалює рішення, які є обов'язковими до
виконання на усій території України, та
є остаточними і не можуть бути
оскаржені.

Таким чином, рішення Конституційного
суду України для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів, в
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статті
зазначеного Закону, що визнані
неконституційними, мають для суду
преюдиціальне значення.

Пенсійний фонд України діє у
відповідності до Положення «Про
пенсійний фонд України», затвердженого
Указом Президента України від 01.03.2001
року за №121/2001 і здійснює свої
повноваження на підставі п.15
зазначеного положення через створені у
встановленому порядку його
територіальні управління.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані не
конституційними, втрачають чинність з
дня Конституційним судом України
рішення про їх неконституційність.

За змістом ч.1 ст.46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку, що вимоги позивача про
визнання протиправними дії Управління
пенсійного фонду України у м.Черкаси
щодо відмови у проведенні нарахування
та виплати йому державної соціальної
допомоги як дитині війни у вигляді
підвищення пенсії у розмірі 30% від
розміру прожиткового мінімуму щодо
осіб, що втратили працездатність;
стягнення з відповідача на його
користь недонарахованої щомісячної
соціальної допомоги у розмірі 30% від
мінімальної пенсії за віком згідно
Закону України «Про соціальний захист
дітей» за період з січня по червень 2014
року; стягнення з відповідача судових
та матеріальних витрат, пов'язаних із
справою; зобов'язання відповідача
нарахувати йому щомісячну державну
соціальну допомогу відповідно до
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» та в подальшому при
нарахуванні пенсії, - не підлягають до
задоволення, оскільки рішення суду не
може ґрунтуватись на припущеннях,
зокрема, вирішуючи спір по суті, суд
повинен встановити наявність у особи,
яка звернулась з позовом, суб'єктивного
матеріального права або законного
інтересу, на захист якого подано позов,
а також з'ясувати наявність чи
відсутність факту їх порушення або
оспорювання. Позовні вимоги щодо
захисту права, яке могло б виникнути у
майбутньому і щодо якого невідомо, чи
виникло б таке право, не можуть бути
задоволені судом.

На підставі викладеного та керуючись
Конституцією України, ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст.ст.11, 69-71, 99, 100, 160, 162, 183-2
КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Черкаси Черкаської області про
визнання дій протиправними, стягнення
недонарахованої щомісячної державної
соціальної допомоги дітям війни,
зобов»язання вчинити певні дії, -
відмовити.

Постанову може бути оскаржено до
Київського адміністративного
апеляційного суду через
Придніпровський районний суд м.
Черкаси шляхом подання апеляційної
скарги в 10-денний строк з дня отримання
копії постанови.

Суддя: С. М. Позарецька