Справа № 815/4290/14
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4290/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого - судді
Завальнюка І.В., розглянувши в порядку
письмового провадження справу за
адміністративним позовом
Великомихайлівського районного центру
зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення
коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом, в якому просить суд
стягнути з відповідача заборгованість
з виплаченої йому допомоги по
безробіттю в сумі 6007,18 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що на підставі звернення
ОСОБА_1 до центру зайнятості йому було
надано статус безробітного відповідно
до п.3 ст.22, п.1 ст.23 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» (далі - Закон). В подальшому
центром зайнятості виявлено, що в
період перебування на обліку в центрі
та отримання матеріального
забезпечення відповідач був
зареєстрований фізичною
особою-підприємцем, про що не повідомив
центр зайнятості, чим порушив ч.2 ст.36
Закону. У зв'язку із умисним
невиконанням відповідачем обов'язку
щодо повідомлення центру зайнятості
про виникнення обставин, що впливають
на умови виплати відповідачу
забезпечення та надання соціальних
послуг, сума виплаченого забезпечення
підлягає стягненню з відповідача, у
зв'язку із чим позивач звернувся до
суду.

Представник позивача до суду не
з'явився, про час та місце судового
розгляду справи повідомлений належним
чином. Згідно наданого до суду
клопотання розгляд справи просив
провести без його участі.

Відповідач до суду не з'явився, про час
та місце судового розгляду справи
повідомлений належним чином.

Згідно з ч.6 ст.128 КАС України справа
розглянута в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про обґрунтованість
адміністративного позову та наявність
підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що 16.12.2010 року ОСОБА_1
звернувся до Великомихайлівського
районного центру зайнятості із заявою,
відповідно до якої просив надати йому
статус безробітного з виплатою
допомоги по безробіттю згідно з
Законами України «Про зайнятість
населення», «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття». У заяві ОСОБА_1
зазначив, що він не зареєстрований як
суб'єкт підприємницької діяльності,
трудовою діяльністю не займається,
інших передбачених законом доходів не
має.

Відповідачу була призначена допомога
по безробіттю, та за період з 16.12.2010 року
по 26.08.2011 року останньому виплачено
коштів в сумі 6007,18 гривень.

У відповідності до Порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітним,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України,
Державної податкової адміністрації
України від 13 лютого 2009 року N 60/62,
постановою правління Пенсійного фонду
України від 13 лютого 2009 року N 7-1,
центром зайнятості встановлено, що
ОСОБА_1 в період перебування в статусі
безробітного не повідомив
спеціалістів районного центру
зайнятості про обставини, що впливають
на умови виплати йому забезпечення і
був зареєстрований як фізична
особа-підприємець з 05.03.2004 року.

На підставі викладеного та згідно з
п.6.14 Порядку надання допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності,
затвердженого Наказом Мінпраці та
соціальної політики України від 20.11.2000
року № 307 (далі - Порядок № 307), центром
зайнятості виданий наказ від 19.03.2014
року № НТ140319 про повернення коштів
ОСОБА_1

Листом від 30.01.2014 року № 397 центр
зайнятості направив ОСОБА_1 претензію
про необхідність повернення
виплаченої йому допомоги по безробіттю
в розмірі 6007,18 гривень, яка у
добровільному порядку відповідачем не
виконана, що й зумовило позивача
звернутись до суду із даним
адміністративним позовом.

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність наданих сторонами
доказів, а також достатність та
взаємний зв'язок у їх сукупності, суд
вважає позовні вимоги підлягаючими
задоволенню у зв'язку з наступним.

Одним з основних принципів, на підставі
якого здійснюється страхування на
випадок безробіття є законодавче
визначення умов і порядку здійснення
страхування на випадок безробіття (ст.2
Закону). Серед інших, допомога по
безробіттю, у тому числі одноразова її
виплата для організації безробітним
підприємницької діяльності, є видом
матеріального забезпечення на випадок
безробіття.

Відповідно до ч.2 ст.36 Закону
застраховані особи, зареєстровані в
установленому порядку як безробітні,
зобов'язані своєчасно подавати
відомості про обставини, що впливають
на умови виплати їм забезпечення та
надання соціальних послуг.

Згідно з пп. «б» ч.3 ст. 1 Закону України
«Про зайнятість населення» громадяни,
які забезпечують себе роботою
самостійно, у тому числі підприємці,
належать до зайнятого населення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття - це система прав,
обов'язків і гарантій, яка передбачає
матеріальне забезпечення на випадок
безробіття з незалежних від
застрахованих осіб обставин та надання
соціальних послуг за рахунок коштів
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття.

Згідно з пп.8 п.1 ст.31 ст.1 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» виплата допомоги по
безробіттю припиняється у разі
працевлаштування безробітного.

Відповідно до ч.3 ст.36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Відповідно до абз.19 пп.1 п.37 Порядку
реєстрації, перереєстрації
безробітних та ведення обліку осіб, які
шукають роботу, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.03.2013 року № 198, територіальний
орган припиняє реєстрацію у разі
встановлення факту подання особою
недостовірних даних та документів, на
підставі яких прийнято рішення про
надання статусу безробітного,
призначення виплати матеріального
забезпечення на випадок безробіття та
надання соціальних послуг, що мав місце
протягом періоду реєстрації.

За приписами ч.3 ст.46 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців»
фізична особа позбавляється статусу
підприємця з дати внесення до Єдиного
державного реєстру запису про державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності фізичної особи-підприємця.

Таким чином, ОСОБА_1 при зверненні до
центру зайнятості, подав недостовірні
відомості, на підставі яких прийнято
рішення про надання йому статусу
безробітного та виплачено матеріальне
забезпечення на випадок безробіття в
сумі 6007,18 гривень.

На підставі вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
Великомихайлівського районного центру
зайнятості обґрунтовані,
документально підтверджені,
відповідають чинному законодавству, у
зв'язку із чим підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.128, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
Великомихайлівського районного центру
зайнятості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ід. номер НОМЕР_1,
АДРЕСА_1) на користь
Великомихайлівського районного центру
зайнятості (р/р 0175, МФО 828011, банк -
ГУДКСУ в Одеській області, ) заборгованість з виплаченої йому
допомоги по безробіттю в сумі 6007,18
гривень (шість тисяч сім грн. 18 коп.).

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня отримання копії постанови.

Суддя _______________
І.В. Завальнюк