Справа № 591/5495/13 (2-а/591/357/13)
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/27591/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача),
Лиска Т.О., Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах про
визнання дій посадових осіб
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в м. Суми на
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 9 квітня 2014
року та постанову Зарічного районного
суду м. Суми від 17 лютого 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2014 року позивач - ОСОБА_4
звернувся до суду першої інстанції з
позовом в якому просив визнати
протиправними дії відповідача - УПФ
України в м. Суми щодо перерахунку його
пенсії у розмірі 80 % від суми місячного
заробітку та зобов'язати перерахувати
з 01.07.2012 року призначену пенсію у
зв'язку з підвищенням заробітної плати
працівникам прокуратури відповідно до
вимог ст. 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» у розмірі 90 % місячного
заробітку та виплатити різницю між
фактично отриманою та належною до
отримання суми пенсії.

Постановою Зарічного районного суду м.
Суми від 17 лютого 2014 року,
адміністративний позов задоволено.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що відповідач повинен був
перерахувати позивачу пенсію
відповідно до ст. 50-1 Закону України
«Про прокуратуру», виходячи з
розрахунку 90% від середнього заробітку
та здійснити виплату суми пенсії, що
недоотримано позивачем.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 9 квітня 2014
року апеляційну скаргу відповідача
задоволено частково, а саме постанову
Зарічного районного суду м. Суми від 17
лютого 2014 року в частині задоволення
позовних за період з 01.07.2012 року по
16.07.2013 року скасовано та залишено
позовні вимоги без розгляду в цій
частині.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції,
мотивував своє рішення тим, що з
урахуванням ст. 99 КАС України та того,
що про порушення свого права позивач
дізнався в момент отримання вказаної
пенсії, а до суду позивач звернувся
лише 15.01.2014 року, позовні вимоги за
період з 01.07.2012 року по 16.07.2013 року
підлягають залишенню без розгляду.

У поданій касаційній скарзі відповідач
заявив вимоги про скасування рішень
судів попередніх інстанцій, як таких,
що ухвалені із порушенням норм
матеріального і процесуального права,
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволені позовних вимог.

У доводах касаційної скарги, скаржник
зазначає, що ним правомірно здійснено
перерахунок пенсії позивачу в розмірі
80% від суми місячного заробітку на
підставі Закону України «Про
прокуратуру» в редакції на час
набрання чинності Постановою КМ
України від 31 травня 2012 року № 505 «Про
упорядкування структури та умов оплати
праці працівників органів
прокуратури», та з урахуванням Закону
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи».

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, відповідно до пункту
першого частини першої статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступні обставини.

З 01.08.2005 року позивачу призначено
пенсію за вислугу років відповідно до
ст. 50-1 Закону України «Про
прокуратуру», виходячи із
максимального розміру 90 відсотків від
чинної на той час заробітної плати па
посаді працівника прокуратури. Стаж
роботи на посаді прокурорів і слідчих
прокуратури складає 29 років 3 місяці.

23.12.2013 року позивач звернувся із
скаргою до відповідача, в якій просив
здійснити перерахунок пенсії на
підставі ст. 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» із розрахунку 90% від суми
місячної заробітної плати з 01.07.2012 року.
Відповідачем було відмовлено у
здійсненні вказаного перерахунку.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
дійшла висновку про те, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 50-1
Закону України «Про прокуратуру» (в
редакції Закону України від 12 липня 2001
року №2663-III, чинній до 1 жовтня 2011 року)
прокурори і слідчі зі стажем роботи не
менше 20 років, у тому числі зі стажем
роботи на посадах прокурорів і слідчих
прокуратури не менше 10 років, мають
право на пенсійне забезпечення за
вислугу років незалежно від віку.
Пенсія призначається в розмірі 80
відсотків від суми їхньої місячної
(чинної) заробітної плати, до котрої
включаються всі види оплати праці, на
які нараховуються страхові внески,
одержуваної перед місяцем звернення за
призначенням пенсії. За кожен повний
рік роботи понад 10 років на цих посадах
пенсія збільшується на 2 відсотки, але
не більше 90 відсотків від суми
місячного (чинного) заробітку.

Законом України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011 року №3668-VI, який набрав
чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено
зміни до статті 50-1 Закону України «Про
прокуратуру», зокрема змінено у
відсотках розмір пенсії за вислугу
років, яка призначається прокурорам і
слідчим у разі реалізації ними такого
права (пенсія призначається в розмірі
80% від суми місячної заробітної плати
незалежно від стажу роботи).

Разом з тим, правила щодо перерахунку
пенсій працівників прокуратури
залишились незмінними.

Так, згідно з частиною тринадцятою
статті 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» обчислення (перерахунок)
пенсій провадиться за документами
пенсійної справи та документами,
додатково поданими пенсіонерами,
виходячи з розміру місячного заробітку
за відповідною посадою, з якої особа
вийшла на пенсію, станом на час
звернення за призначенням або
перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури
пенсії перераховуються у зв'язку з
підвищенням заробітної плати
відповідних категорій
прокурорсько-слідчих працівників.
Перерахунок призначених пенсій
провадиться з першого числа місяця, що
йде за місяцем, в якому настали
обставини, що тягнуть за собою зміну
розміру пенсії. Якщо при цьому
пенсіонер набув права на підвищення
пенсії, різницю в пенсії за минулий час
може бути виплачено йому не більш як за
12 місяців. Перерахунок пенсій
провадиться з урахуванням фактично
отримуваних працівником виплат і умов
оплати праці, що існували на день його
звільнення з роботи (частина
вісімнадцята статті 50-1 Закону України
«Про прокуратуру»).

Водночас Законом України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» до
статті 50-1 Закону внесено нову норму
(друге речення частини п'ятнадцятої),
згідно з якою максимальний розмір
пенсії (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткової пенсії, цільової
грошової допомоги, пенсії за особливі
заслуги перед Україною, індексації та
інших доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи»
обмеження пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання)
максимальним розміром, встановленим
цим Законом, не поширюється на
пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне
довічне грошове утримання) призначена
до набрання чинності цим Законом.
Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне
довічне грошове утримання) призначена
до набрання чинності цим Законом і в
яких розмір пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання) (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) перевищує максимальний
розмір пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання), встановлений цим
Законом, виплата пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання) (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) здійснюється без
індексації, без застосування положень
частин другої та третьої статті 42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та проведення інших
перерахунків, передбачених
законодавством, до того часу, коли
розмір пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання) (з урахуванням
надбавок, підвищень, додаткової пенсії,
цільової грошової допомоги, пенсії за
особливі заслуги перед Україною,
індексації та інших доплат до пенсії,
встановлених законодавством, крім
доплати до надбавок окремим категоріям
осіб, які мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) відповідатиме
максимальному розміру пенсії
(щомісячного довічного грошового
утримання), встановленому цим Законом.

Таким чином, перерахунок пенсії,
призначеної до 1 жовтня 2011 року,
проводиться в разі підвищення
заробітної плати відповідних
категорій прокурорсько-слідчих
працівників, виходячи з розміру,
встановленого на час призначення
пенсії.

Враховуючи викладене, суд касаційної
інстанції вважає правильним висновок
суду апеляційної інстанції, що
відповідач повинен був перерахувати
позивачу пенсію з 16.07.2013 року,
відповідно до ст. 50-1 Закону України
«Про прокуратуру», виходячи з
розрахунку 90% від середнього заробітку
та здійснити на користь позивача
відповідні грошові виплати.

Також, з огляду на вимоги ст. 99 КАС
України, суд апеляційної інстанції
дійшов правильного висновку про
залишення без розгляду позовних вимог
за період з 01.07.2012 року по 16.03.2012 року.

Доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування оскаржуваних судових
рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 КАС України
суд касаційної інстанції за наслідками
розгляду касаційної скарги має право
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що з
оскаржуваного судового рішення суду
апеляційної інстанції вбачається, що
при його ухвалені, суд апеляційної
інстанції не допустив порушень норм
матеріального та процесуального права,
які могли б бути підставою для
скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 224, 231, 254
КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Суми
залишити без задоволення, а ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 9 квітня 2014
року у справі № 591/189/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді
І.Я. Олендер

Т.О. Лиска

І.В. Штульман