Справа № 755/16793/14-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Марфіна Н.В.
Суддя-доповідач: Степанюк
У Х В А Л А

Іменем України

16 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка
О.І.

при секретарі - Ліневській
В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва на
прийняту в порядку скороченого
провадження постанову Дніпровського
районного суду м. Києва від 9 липня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_2 (далі - Позивач,
ОСОБА_2) звернувся до Дніпровського
районного суду м. Києва з позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва (далі -
Відповідач, Управління) про: визнання
незаконними дій Відповідача щодо
переведення Позивача з пенсії за
вислугу років, які останній отримував
згідно Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» на пенсію за віком згідно Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»;
зобов'язання Управління призначити
ОСОБА_2 пенсію за віком відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» на підставі його заяви
від 19.09.2013 року та наданих до неї
документів.

Постановою Дніпровського районного
суду м. Києва від 09.07.2014 року
адміністративний позов задоволено
повністю. При цьому суд першої
інстанції виходив з того, що Відповідач
неправомірно здійснив переведення
Позивача на інший вид пенсії, оскільки
згідно приписів чинного законодавства
останній повинен був припинити виплату
раніше призначеної пенсії та
призначити державну пенсію за іншим
Законом.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
суду, Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову від 09.07.2014 року та прийняти
нову, якою відмовити у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі. При
цьому звертає увагу на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Відповідач у судовому засіданні вимоги
апеляційної скарги підтримав та просив
суд вимоги останньої задовольнити
повністю.

Позивач, будучи належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи в судове засідання не з'явився.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення повноважного представника
відповідача, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду
першої інстанції - без змін.

Як встановлено судом першої інстанції
та випливає зі змісту атестату про
зняття з обліку від 12.09.2013 року № 2168 (а.с.
12) ОСОБА_2 з 16.05.1997 року по 30.09.2013 року
отримував пенсію за вислугу років, яка
була призначена відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб». Виплату даної
пенсії 30.09.2013 року було припинено у
зв'язку з переходом на пенсію за іншим
законом.

З матеріалів справи вбачається, що
Позивач 01.09.2013 року досяг 60-ти річного
віку, тобто отримав право на пенсію за
віком відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

ОСОБА_2 19.05.2014 року звернувся до
Управління із заявою, в якій просив
вказати який показник середньої
заробітної плати був застосований при
призначенні пенсії та просив здійснити
перерахунок пенсії із застосуванням
середньої заробітної плати з
показником за 2010-2012 роки. Крім того,
висловив прохання надати останньому
копію розпорядження про призначення
пенсії та повідомити про те, коли було
прийнято рішення (розпорядження) про
призначення пенсії пенсіонеру.

Відповідач листом від 04.06.2014 року №
278/06/П-264 повідомив Позивача про те, що
останнього відповідно до положень ст. 45
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та на підставі
заяви від 19.09.2013 року було переведено з
пенсії, призначеної відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» на пенсію за віком відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» із застосуванням
показника середньої заробітної плати,
який враховувався під час призначення
(попереднього перерахунку) пенсії,
тобто за 2007 рік. Крім того, Управління
повідомило, що пенсія за віком була
призначена ОСОБА_2 01.10.2013 року.

На підставі встановлених вище
обставин, виходячи з системного
аналізу приписів ст. 7 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб», ст. ст. 9, 10, 40, 45
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», суд першої інстанції
дійшов висновку про неправомірність
дій Відповідача щодо переведення
Позивача з пенсії за вислугу років,
призначеної відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» на пенсію за
віком відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», оскільки після
припинення виплати пенсії за вислугу
років Управління повинно було
призначити пенсію за іншим Законом, а
не здійснювати переведення.

З таким висновком суду першої
інстанції не можна не погодитися з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» (далі - Закон),
особам, звільненим з військової служби,
іншим особам, які мають право на пенсію
за цим Законом, та членам їх сімей може
призначатися (за їх бажанням) пенсія на
умовах і в порядку, передбачених
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Згідно ст. 7 Закону
військовослужбовцям, особам, які мають
право на пенсії за цим Законом та
членам їх сімей, які одночасно мають
право на різні державні пенсії,
призначається одна пенсія за їх
вибором.

Отже, законодавцем гарантується право
вибору особою закону, за яким їй буде
призначена пенсія. Відповідне право
забезпечується обов'язком пенсійного
органу призначити пенсію згідно із
законом, яким така пенсія передбачена.

Приписами ч. 1 ст. 10 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» закріплено, що особі, яка
має одночасно право на різні види
пенсії (за віком, по інвалідності, у
зв'язку з втратою годувальника),
призначається один із цих видів пенсії
за її вибором.

Як вбачається з матеріалів справи,
пенсія за вислугу років не передбачена
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та не віднесена до тих
видів пенсії, які призначаються згідно
даного Закону.

Положеннями ч. 3 ст. 45 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» передбачено, що
переведення з одного виду пенсії на
інший здійснюється з дня подання заяви
на підставі документів про страховий
стаж, заробітну плату (дохід) та інших
документів, що знаходяться на час
переведення з одного виду пенсії на
інший в пенсійній справі, а також
додаткових документів, одержаних
органами Пенсійного фонду. При
переведенні з одного виду пенсії на
інший за бажанням особи може
враховуватися заробітна плата (дохід)
за періоди страхового стажу, зазначені
в частині першій статті 40 цього Закону,
із застосуванням показника середньої
заробітної плати (доходу), який
враховувався під час призначення
(попереднього перерахунку)
попереднього виду пенсії.

Виходячи з комплексного аналізу
вищезазначених норм, необхідно
зазначити, що переведення з одного виду
пенсії на інший можливе лише у тому
разі, якщо особі відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» був
призначений один з видів пенсії,
визначених приписами ч. 1 ст. 10 даного
Закону - пенсія за віком, пенсія по
інвалідності чи пенсія у зв'язку з
втратою годувальника.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що діючим
законодавством не передбачено
переводу органами пенсійного фонду
пенсіонерів з пенсії, яка виплачується
за Законом України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» на пенсію за віком відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки це два різні
види державних пенсій, що
призначаються та сплачуються різними
органами Пенсійного фонду України.

Аналогічна позиція викладена у рішенні
Вищого адміністративного суду України
від 13.03.2014 року у справі № 2а-2702/414/12.

Оцінюючи доводи Апелянта щодо пропуску
Позивачем строку позовної давності,
колегія суддів вважає за необхідне
зауважити наступне.

Положеннями п. 4.2. Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі -
Порядок), закріплено, що при прийманні
документів орган, що призначає пенсію:
1) перевіряє правильність оформлення
заяви, відповідність викладених у ній
відомостей про особу даним паспорта та
документам про стаж; 2) перевіряє зміст
і належне оформлення наданих
документів; 3) перевіряє копії
відповідних документів, фіксує й
засвідчує виявлені розбіжності
(невідповідності). Орган, що призначає
пенсію, має право вимагати від
підприємств, установ та організацій,
фізичних осіб дооформлення у
тримісячний строк з дня подання заяви
прийнятих і подання додаткових
документів, передбачених
законодавством, а також перевіряти
обґрунтованість їх видачі; 4) видає
пам'ятку пенсіонеру (додаток 3), копія
якої зберігається у пенсійній справі.

Приписами п. 4.3. Порядку визначено, що не
пізніше 10 днів після надходження заяви
та за наявності документів, необхідних
для призначення, перерахунку,
переведення з одного виду пенсії на
інший та поновлення виплати пенсії (у
тому числі документів, одержаних
відповідно до абзацу другого підпункту
3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що
призначає пенсію, розглядає подані
документи та приймає рішення щодо
призначення, перерахунку, переведення
з одного виду пенсії на інший,
поновлення раніше призначеної пенсії
без урахування періоду, за який
відсутня інформація про сплату
страхових внесків до Пенсійного фонду
України.

Згідно ч. 1 ст. 107 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» Пенсійний фонд, його
органи та посадові особи за шкоду,
заподіяну особам внаслідок
несвоєчасного або неповного надання
соціальних послуг, призначення
(перерахунку) та виплати пенсій,
передбачених цим Законом, а також за
невиконання або неналежне виконання
ними обов'язків з адміністративного
управління Накопичувальним фондом
несуть відповідальність згідно із
законом.

Як було встановлено судом першої
інстанції, 01.10.2013 року Відповідачем
всупереч нормам чинного законодавства
було здійснено переведення ОСОБА_2 з
пенсії за вислугу років на пенсію за
віком, тоді як заява Позивача від 19.09.2013
року фактично залишилася
нерозглянутою.

У зв'язку з невиконанням Управлінням
свого обов'язку із своєчасного
розгляду заяв про призначення пенсії,
ОСОБА_2 19.05.2014 року звертався із
зверненням до Відповідача про надання
відповідних роз'яснень. Відповідь на
зазначену заяву Позивач отримав у
червні 2014 року.

Отже, оскільки ОСОБА_2 дізнався про
порушення його прав у червні 2014 року, то
адміністративний позов поданий 23.06.2014
року без пропущення строку позовної
давності.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія суддів із наведеними
висновками суду першої інстанції
погодилась, оскільки вони знайшли своє
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи. Судом було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу - залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного
суду м. Києва від 9 липня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України у Дніпровському районі м. Києва
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії - залишити без
змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає у відповідності до ч. 10 ст. 183-2
КАС України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя
Степанюк А.Г.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.