Справа № 823/2375/13-а
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року
справа № 823/2375/13-а

м. Черкаси

09 год. 40 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.

за участю секретаря судового засідання
Рахліній В.В.,

представника позивача - Осколкової К.В.
- за довіреністю,

представника відповідача - Савенко Ю.Н.
- за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси адміністративну
справу за позовом приватного
підприємства «Облагрохім-2000» до
державної податкової інспекції у м.
Черкасах Головного управління
Міндоходів у Черкаській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень,

встановив:

03 липня 2013 року до суду з позовною
заявою звернулося приватне
підприємство «Облагрохім-2000», в якій
просить скасувати податкове
повідомлення - рішення державної
податкової інспекції у м. Черкасах
Черкаської області Державної
податкової служби № від
15.02.2013 року, № від 15.02.2013 року та
податкове повідомлення - рішення №
від 14.05.2013 року.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що
оскаржувані рішення базуються на акті
документальної позапланової виїзної
перевірки від 04.02.2013 № 58/22-12/32268346 з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2009 по
31.12.2011 при проведенні взаємовідносин з
суб'єктами господарювання. Позивач
вважає, що висновки акту відповідача є
не обґрунтованими, а податкові
повідомлення-рішення протиправними та
такими, що підлягають скасуванню.
Зокрема представник позивача
зазначила, що період, за який була
проведена дана перевірка, вже
перевірявся, під час перевірки
податкові ревізори-інспектори не
побажали вникнути, дослідити та взяти
до уваги пояснення керівника
підприємства.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала у
повному обсязі, просила суд скасувати
податкові повідомлення - рішення.

Представник державної податкової
інспекції у м. Черкасах Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області проти задоволення позову
заперечувала з підстав, викладених у
письмових запереченнях.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, оцінивши їх в сукупності,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини,на яких ґрунтується
позов, судом встановлено наступне.

В період з 22.01.2013 по 28.01.2013 головним
державним податковим
ревізором-інспектором відділу
спеціальних перевірок управління
податкового контролю ДПС в області
Лубинець Н.М. та головним державним
податковим ревізором-інспектором
цього ж відділу проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку у з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.01.2009 по 31.12.2011 при проведенні
взаємовідносин з суб'єктами
господарювання.

За результатами перевірки складений
акт від 04.02.2013 № 58/22-12/32268346, згідно з
висновками якого встановлено
порушення позивачем вимог податкового
законодавства, зокрема:

пп. 5.2.1. п.5.2., пп. 5.3.9. п.5.3. ст.5, пп. 8.2.1.,
п.8.2., 8.3.1. п.8.3. ст. 8 Закону України від
28.12.94 р. № 334/94-ВР «Про оподаткування
прибутку підприємств» ( у редакції
Закону України від 22 травня 1997 року №
283/97-ВР із змінами та доповненнями), пп.
14.1.27. п.14.1 ст.14, п. 138.1, п.138.2, пп. 138.10.3 п.138.10
ст.138, пп. 145.1.2, п. 145.1 ст. 145 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року за №2755-Vl
зі змінами та доповненнями, в
результаті чого занижено податок на
прибуток підприємств в сумі 1870501 грн, в
тому числі: за 1 квартал 2009 року на 391250
грн за 2 квартал 2009 року на 242825 грн, за 3
квартал 2009 року на 130000 грн, за 4 квартал
2009 року на 432500 грн, за 1 квартал 2010 року
на 92500 грн, за 2 квартал 2010 року на 25000
грн, за 4 квартал 2010 року на 383376 грн, за І
квартал 2011 року на 35625 грн, за 2 квартал
2011 року на 106375 грн, за 3 квартал 2011 року
на 15525 грн, за 4 квартал 2011 року на 15525 грн
в результаті здійснення операцій з ТОВ
«Веріуст», ТОВ «Ліга-Новва», ТОВ
«Багатопрофільна компанія «Продус»,
ТОВ «Каскад-транссервіс», ПП
«Панадор»,ТОВ «Агротрейд-Плюс»;

пп. 7.2.6 п.7.2, пп. 7.4.1, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7
Закону України від 3 квітня 1997 року №
168/97- ВР «Про податок на додану
вартість» (із змінами і доповненнями),
п. 198.3, п. 198.6. ст.198. п.201.1., 201.2 ст. 201
Податкового кодексу України від 2
грудня 2010 року № 2755-VI із змінами і
доповненнями, п. 16. Порядку «Про
затвердження форми податкової
накладної та порядку її заповнення»
Затвердженого Наказом Державної
податкової адміністрації України від
21.12.2010 року за №969, Зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 29.12.2010
року за №1410/18696, в результаті чого
занижено податок на додану вартість, на
загальну суму 1721,961 грн., в т.ч.: за лютий
2009 року в сумі 313000 грн, за травень 2009
року в сумі 80000 грн, за червень 2009 року в
сумі 114260 грн, за липень 2009 року в сумі
80000 грн, за серпень 2009 року в сумі 24000
грн, за жовтень 2009 року в сумі 80000 грн, за
листопад 2009 року в сумі 36000 грн, за
грудень 2009 року в сумі 230000 грн, за лютий
2010 року в сумі 74000 грн, за квітень 2010
року в сумі 20000 грн, за жовтень 2010 року в
сумі 40000 грн, за листопад 2010 року в сумі
285000 грн, за грудень 2010 року в сумі 266701
грн, за травень 2011 року в сумі 79000 грн в
результаті здійснення операцій з ТОВ
«Веріуст», ТОВ «Ліга-Новва», ТОВ
«Багатопрофільна компанія «Продус»,
ТОВ «Каскад- транс сервіс», ПП
«Панадор», ТОВ «Агротрейд-Плюс».

На підставі акту перевірки від 04.02.2013 №
58/22-12/32268346 відповідачем винесені
податкові повідомлення - рішення від
15.02.2013 року:

?- № , яким позивачу збільшено
розмір грошового зобов'язання за
платежем - податок на додану вартість
на загальну суму 936127 грн;

?- № , яким позивачеві збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на прибуток на загальну суму 799146 грн.

Не погоджуючись з даними податковими
повідомленнями-рішеннями позивачем,
25.02.2013 їх оскаржено до Державної
податкової служби у Черкаській
області.

Рішенням Державної податкової служби
у Черкаській області про результати
розгляду скарги № 7910/10-210 від 26.04.2013
(а.с.84-92) залишено без змін податкові
повідомлення-рішення від 15.02.2013.
Враховуючи той факт, що позивачем 03.12.2010
зареєстровано у відповідача
уточнюючий розрахунок до податкової
декларації за серпень 2009 року,
відповідачем при розгляді скарги ПП
«Облагрохім» збільшено грошове
зобов'зання з податку на додану
вартість за серпень 2009 року на суму 24000
грн та накладено штраф в сумі 6000 грн
згідно з п. 123.1 ст. 123 Податкового
кодексу України.

14.05.2013 на підставі акту перевірки від
04.02.2013 № 58/22-12/32268346 та рішення про
результати розгляду скарги від 26.04.2013 №
7910/10-210 відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 14.05.2013
(а.с.93), яким позивачу збільшено розмір
грошового зобов'язання за платежем -
податок на додану вартість на загальну
суму 30000 грн.

Cудом встановлено, що перевірка
проведена згідно з пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78
Податкового кодексу України на
виконання постанови слідчого СУ ГУМВС
України в Дніпропетровській області
підполковника міліції Брандиса О.В. від
04.08.12 в зв'язку з проведенням досудового
слідства за кримінальною справою,
порушеною за фактом фіктивного
підприємництва. В ході проведення
слідчих дій встановлено, що в
Дніпропетровській області функціонує
«конвертаційний центр», який
використовує в своїй діяльності
близько 70 суб'єктів господарської
діяльності з ознаками фіктивності.
Зокрема, до таких підприємств належать:
ТОВ «Ліга-Новва», ТОВ
«Каскад-транссервів», ТОВ «Агротрейд
Плюс», ТОВ «Багатопрофільна компанія
«Продус», ПП «Панадор»,
взаємовідносини з якими відображено в
бухгалтерському та податковому обліку
позивача.

В оскаржуваних податкових
повідомленнях-рішеннях податкові
зобов'язання визначені позивачу по
взаємовідносинах з ТОВ «Ліга-Новва»,
ТОВ «Каскад-транссервів», ТОВ
«Агротрейд Плюс», ТОВ «Багатопрофільна
компанія «Продус». Податкові
зобов'язання по взаємовідносинах з ПП
«Панадор» та ТОВ «Веріуст» не включено,
з огляду на норми статті 102 Податкового
кодексу України (строки давності).

10.08.2012 на підставі постанови суду
працівником УПМ ДПС у Черкаській
області проведено обшук в офісному
приміщені ПП «Облагрохім-2000» та
здійснено вилучення
фінансово-господарських документів
підприємства (складено опис а.с.117).

В ході позапланової перевірки на
виконання постанови слідчого позивачу
вручено лист від 22.01.2013 №2117/22-1216 щодо
надання документів по
взаєморозрахунках з ТОВ «Ліга-Новва»,
ТОВ «Каскад-транссервів», ТОВ
«Агротрейд Плюс», ТОВ «Багатопрофільна
компанія «Продус», ПП «Панадор», ТОВ
«Веріуст» за період з 01.01.2009 по 31.12.2011,
які залишились не вилученими.

24.01.2013 позивач надав відповідь, в якій
зазначив, що в зв'язку з
непередбачуваною помилкою технічних
засобів ПП «Облагрохім-2000» не має
можливості надати відомості щодо
взаєморозрахунків вищевказаними
підприємствами.

При дослідженні господарських
відносин між позивачем та ТОВ
«Ліга-Новва» в травні 2011 року
встановлено, що згідно з реєстром
виданих та отриманих податкових
накладних, електронну копію якого ПП
«Облагрохім-2000» надано до ДПІ у м.
Черкасах 20.06.11, по операціях із
скаржником ТОВ «Ліга-Новва» складено
та видано податкову накладну від 25.05.2011
№ 54 на загальну суму 474000 грн, в т.ч. ПДВ
79000 грн.

Згідно з поясненням генерального
директора ПП «Облагрохім-2000» ОСОБА_5,
витрати по господарських операціях з
ТОВ «Ліга-Новва» віднесені ПП
«Облагрохім-2000» до складу витрат з
податку на прибуток та податкового
кредиту з податку на додану вартість в
звітних періодах.

Разом з тим, для перевірки не надано
договору, жодних первинних
бухгалтерських документів та
податкової накладної, які б
підтвердили факт здійснення
господарської операції між
підприємствами.

Як з'ясувалось при вивченні опису
вилучених у позивача документів, в
ньому відсутня податкова накладна від
25.05.2011 № 54, яка відповідно до даних
згадуваного реєстру складена ТОВ
«Ліга-Новва», або інші документи,
датовані 25.05.2011.

При дослідженні господарських
відносин між позивачем та ТОВ
«Каскад-транссервіс» встановлено, що
згідно з наявними актами
здачі-приймання виконаних робіт
(надання послуг) товариство надавало
послуги автомобіля, проте в документах
зазначено лише інформацію про загальну
відстань перевезень в кілометрах та
ціну послуги.

В порушення ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», п. 2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 25.05.1995 № 88 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за
№ 168/704) в зазначених актах відсутні
дані про зміст господарських операцій,
а саме: яким транспортом здійснено
перевезення, маршрут перевезень,
найменування вантажу, що перевозився,
його кількість/вага.

Таким чином, зв'язок витрат на
придбання послуг у ТОВ
«Каскад-транссервіс» з господарською
діяльністю ПП «Облагрохім-2000»
документально не підтверджено.

Крім того, згідно відповіді МВС України
управління державтоінспекції ГУМВС
України Дніпропетровської області від
12.10.2012 № 14/11071 за ТОВ
«Каскад-транссервіс» було
зареєстровано 6 транспортних засобів, а
саме: 2 автомобіля Газель, 2 автобуса
ЛАЗ, 2 автобуса ПАЗ.

Тобто, спецавтотранспорт для виконання
робіт, пов'язаних з перевезенням
азотних добрив, за ТОВ
«Каскад-транссервіс» не зареєстровано.

Також, в акті перевірки зазначено, що
згідно постанови про порушення
кримінальної справи від 29.09.2012 ОСОБА_6
був одним із організаторів
«конвертаційного» центру,

члени якого протягом 2006-2011 років
створили та зареєстрували ряд
фіктивних підприємств, в тому числі ТОВ
«Каскад-транссервіс».

Згідно протоколу додаткового допиту
обвинуваченого від 16.11.2011 ОСОБА_6,

ТОВ «Каскад-транссервіс»
зареєстровано на підставних
директорів та використовувалось в
схемах переведення безготівкових
коштів в готівку.

Допитаний в якості свідка директор ТОВ
«Каскад-транссервіс» ОСОБА_7 пояснив,
що до фінансово-господарської
діяльності товариства ніякого
відношення не має, первинні
бухгалтерські документи не складав та
не підписував.

Відповідно до п. 18 наказу ДПА України
від 30.05.1997 № 165 «Про затвердження і
податкової накладної та порядку її
заповнення» факт придбання платником
податку в (робіт, послуг), а також право
покупця, зареєстрованого як платник
податку, на включення до податкового
кредиту витрат по сплаті податку
засвідчує податкова накладна;
податкова накладна складається в
момент виникнення податкових
зобов'язань продавця у двох
примірниках і надається покупцю на
його вимогу; усі примірники податкової
накладної підписуються особою,
уповноваженою платником податку
здійснювати продаж товарів (товарів,
послуг) та скріплюються печаткою
такого платника податку-продавця.

З врахуванням пояснень ОСОБА_7
вбачається, що всі первинні
бухгалтерські документи (податкові
накладні, договори, акти приймання
виконаних робіт) з боку ТОВ
«Каскад-транссервіс» підписані особою,
яка не належить до кола осіб, наділених
таким правом у визначеному законом
порядку.

При дослідженні господарських
відносин між позивачем та ТОВ
«Агротрейд Плюс» встановлено, що ТОВ
«Агротрейд Плюс» поставило позивачу 3
культиватори CASE NTX 5310 на загальну суму 1
710 000 грн, в т.ч. ПДВ 285 000 грн.

Згідно з наданими документами ПП «
0благрохім-2000» ввело в експлуатацію
культиватори в IV кварталі 2010 року та
нарахувало 345000 грн амортизації в 2011
році, сума якої вплинула на розрахунок
підприємством об'єкта оподаткування
податком на прибуток за 2011 рік.

Крім того, згідно з видатковою
накладною від 23.12.10 № РН-0000220 у ТОВ
«Агротрейд Плюс» придбано 900 тонн
аміачної селітри на загальну суму 1 600 204
грн, ПДВ 266 700,67 грн.

В акті перевірки ПП «Облагрохім-2000»
зауважено, що у підприємства відсутні
документи, що підтверджують
транспортування культиваторів,
мінеральних добрив.

Згідно відповіді управління
державтоінспекції ГУМВС України
Дніпропетровської області від 12.10.2012 №
14/11071 (вхідний № 498/2 УПМ ДПС у Черкаській
області від 22.10.2012) встановлено, що за
ТОВ «Агротрейд Плюс» в періоді з 01.01.2009
по 31.12.2011 транспортних засобів не
зареєстровано.

Згідно з поясненням генерального
директора ПП «Облагрохім-2000» ОСОБА_5
мінеральні добрива транспортувались
найманим транспортом.
Товарно-транспортні накладні
виписувалися, але не зберігались.
Мінеральні добрива закуплялись і
транзитом доставлялись в господарства,
де безпосередньо вносились у грунт.
Зберігання мінеральних добрив
відсутнє.

Суд зазначає, що товарно-транспортна
накладна - єдиний для всіх учасників
транспортного процесу юридичний
документ, що призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи (Правила перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, затверджені наказом Мінтрансу
ви від 14.10.97 № 363, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 20.02.98 за
18/2568).

Також для перевірки не надано
технічної документації на придбані
культиватори, сертифікатів
відповідності або свідоцтв про
визнання відповідності, хоча згідно з
Переліком продукції, що підлягає
обов'язковій сертифікації в Україні
(затвердженого наказом Державного
комітету України з питань технічного
регулювання та споживчої політики від
01.02.2005 № 28 та зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 04.05.05 за №
466/10746), культиватори відносяться до
контрольованих товарів, тобто таких, що
підлягають обов'язковій сертифікації в
Україні.

Крім того, в видаткових накладних та
податкових накладних зазначено, що зі
сторони ТОВ «Агротрейд Плюс» документи
підписано ОСОБА_8 (а.с.222, 226, 227).
Представником позивача надано в судове
засідання договір купівлі-продажу без
зазначення номеру від 23.12.2010 (а.с.224) та
договір купівлі-продажу №10-11-1 від
10.11.2010 (а.с.229), укладені між позивачем та
ТОВ «Агротрейд Плюс». Суд звертає
увагу, що дані договори підписані зі
сторони позивача ОСОБА_5, зі сторони ТОВ
«Агротрейд Плюс» ОСОБА_8, тоді як
накладні підписані ОСОБА_8.

Суд зазначає, що в рамках проведення
досудового слідства у кримінальній
справі працівниками УБОЗ ГУ МВС
України у Дніпропетровській області
проведено допит свідка гр. ОСОБА_8, який
є засновником та директором ТОВ
«Агротрейд Плюс»(протокол допиту від
12.10.11 а.с.176), який заявив, що жодного
відношення до створення та діяльності
даного підприємства не має.

Відповідно до статті 3 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, грунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Згідно з п. 2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 25.05.1995 № 88 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за
№ 168/704) первинні документи - документи,
створені у письмовій або електронній
формі, що фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Документ має бути підписаний особисто,
а підпис може бути скріплений печаткою.

Керівником підприємства, установи
затверджується перелік осіб, які мають
право давати дозвіл (підписувати
первинні документи) на здійснення
господарської операції, пов'язаної з
(витрачанням) грошових коштів і
документів, товарно-матеріальних
цінностей, нематеріальних активів та
іншого майна.

Крім того, згідно з п. 18 Порядку
заповнення податкової накладної,
затвердженого ДПА України від 30.05.1997 №
165, всі складені примірники податкової
накладної підписуються особою,
уповноваженою платником податку
здійснювати поставку товарів і
скріплюються печаткою такого платника
податку - продавця.

Проте, враховуючи наведені вище
обставини, виписані від імені ТОВ
«Агротрейд Плюс» видаткові та
податкові накладні не можна вважати
належно оформленими та підписаними
належною особою.

При дослідженні господарських
відносин між позивачем з ТОВ
«Багатопрофільна компанія «Продус»
судом встановлено, згідно з видатковою
накладною від 26.02.2009 № 1289 ТОВ
«Багатопрофільна компанія реалізувало
позивачу 200 тонн аміачної селітри на
суму 444000 грн., в т.ч. ПДВ 74000

Згідно з видатковою накладною від 28.04.10
№ 1566 ТОВ «Багатопрофільна компанія
«Продус» реалізувало 40 тонн
нітроамофоски на суму 120000 грн, в т.ч. ПДВ
20000 грн.

В акті перевірки ПП «Облагрохім-2000»
зауважено, що у підприємства відсутні
документи, що підтверджують
транспортування мінеральних добрив,
незважаючи на те, що згідно з
поясненням генерального директора ПП
«Облагрохім-2000» ОСОБА_5 мінеральні
добрива транспортувались найманим
транспортом.

Під час проведення перевірки
встановлено, що акти здачі-прийняття
робіт по внесенню аміаку в порушення
статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», п. 2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 25.05.1995 88 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за
№ 168/704) містять лише загальне
визначення послуги та її вартість. В
свою чергу в акті не вказано: місце
внесення рідкого аміаку, кількість
оброблених гектарів, маршрут, якими
агрегатами здійснені роботи.

Згідно інформації УДАІ ГУМВС в
Одеській області за ТОВ
«Багатопрофільна компанія «Продус»
транспортні : та сільськогосподарські
машини не зареєстровані.

Крім того, в рамках проведення
досудового слідства у кримінальній
справі встановлено, що документи від
імені ТОВ «Багатопрофільна компанія
«Продус» підписувались особами, не
уповноваженими керівником
підприємства на проведення
господарських операцій та підписання
первинних та податкових документів.

Вказана інформація підтверджується
поясненнями обвинуваченого ОСОБА_6,
поясненнями свідка ОСОБА_11

Так, стосовно мешканців м.
Дніпропетровська громадян ОСОБА_12,
ОСОБА_13 та ОСОБА_14 відповідно до
постанови про порушення кримінальної
справи і прийняття її до провадження
29.02.2012 порушено кримінальну справу №
24-257 по ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу
України.

Правові засади регулювання,
організації, ведення бухгалтерського
обліку та фінансової звітності в
Україні визначаються Законом України
від 16 липня 1999 року № 996-ХІV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена підпунктом 1.2
пункту 1, підпункту 2.1. пункту 2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 25.05.1995 №88 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за
№168/704) ( далі - Положення), де зазначено,
що первинні документи це документи,
створені у письмовій або електронній
формі, що фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Господарські операції - це факти
підприємницької та іншої діяльності,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.99 № 996-ХІV
встановлено вимоги до первинних
документів, які є підставою для
бухгалтерського та податкового обліку.
Згідно з даною нормою, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Документ має бути підписаний особисто,
а підпис може бути скріплений печаткою.

Згідно з підпунктом 2.13 пункту 2
Положення керівником підприємства,
установи затверджується перелік осіб,
які мають право давати дозвіл
(підписувати первинні документи) на
здійснення господарської операції,
пов'язаної з відпуском (витрачанням)
грошових коштів і документів,
товарно-матеріальних цінностей,
нематеріальних активів та іншого
майна. Кількість осіб, які мають право
підписувати документи на здійснення
операцій з видачею особливо дефіцитних
товарів і цінностей, бланків суворої
звітності, повинно бути обмежено.

Отже, зазначені вище первинні
документи, оформлені від імені ТОВ
«Ліга-Новва», ТОВ «Каскад-транссервів»,
ТОВ «Агротрейд Плюс», ТОВ
«Багатопрофільна компанія «Продус» в
адресу позивача, складені з порушенням
вимог чинного законодавства і не
можуть бути визнані первинними
документами, на підставі яких ведеться
бухгалтерський та податковий облік
підприємства.

Суд зауважує, що проведення будь-якої
господарської операції товариства
фіксується та підтверджується
первинними документами, на основі яких
і ведеться бухгалтерська звітність. У
свою чергу, відповідно до частини 2
статті 3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.99 р. №
996-ХІУ на даних бухгалтерської
звітності базуються фінансова,
податкова та інші види звітності. Тобто
первинні документи є основою і для
податкового обліку.

Якщо певна господарська операція не
відбулася чи відбулася не за тим її
змістом, який відображений в укладених
платником податку договорах, то це є
підставою для застосування
відповідних наслідків у податковому
обліку.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» від 28.12.1904 №334/94-ВР (у
редакції Закону України від 22 травня 1997
року №283/97-ВР, із змінами та
доповненнями), чинного на момент
виникнення правовідносин, валовими
витратами виробництва та обігу є сума
будь-яких втрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній і господарській діяльності.

Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 вказаної
статті визначено, що до складу валових
витрат включаються суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

За змістом вказаних приписів, правові
наслідки у вигляді виникнення права
платника податку на віднесення ви трат
за господарською операцією до складу
валових витрат за господарською
операцією до складу валових витрат та
право на податковий кредит наступають
за умови фактичного здійснення
господарських операцій з придбання
товарів (робіт, послуг).

Згідно з п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 цього Закону, не
належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання.

На час виникнення спірних
правовідносин платників податку на
додану вартість, об'єкти, базу та ставки
оподаткування, перелік
неоподатковуваних та звільнених від
оподаткування операцій, порядок
обліку, звітування та внесення податку
до бюджету на час виникнення спірних
правовідносин визначав Закон України
«Про податок на додану вартість» від 3
квітня 1997 року № 168/97-ВР (далі - Закон №
168/97-ВР).

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою п. 6,1 ст. 6 та ст. 81 цього
Закону, протягом такого звітного
періоду у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до пп.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» якщо платник податку
придбаває (виготовляє) матеріальні та
нематеріальні активи (послуги), які не
призначаються для їх використання в
господарській діяльності такого
платника, то сума податку, сплаченого у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не включається до
складу податкового кредиту.

Відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок па додану
вартість», не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
п.п. 7.2.6 цього пункту).

Відповідно до пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (чинного в період, що
підлягав перевірці), датою виникнення
права платника податку на податковий
кредит вважається дата здійснення
першої з подій: або дата списання
коштів з банківського рахунку платника
податку в оплату товарів (робіт,
послуг), дата виписки відповідного
рахунку (товарного чека) в разі
розрахунків з використанням кредитних
дебетових карток або комерційних
чеків: або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Згідно з пунктом 138.2 статті 138
Податкового кодексу, витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом
цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу, не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу, податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності плани податку.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового
кодексу встановлено, що не відносяться
до податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодекс) ) чи не
підтвердженні митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Суд звертає увагу на те, що в
інформаційному листі від 20 липня 2010
року №1112/11/13-10 «Проблемні питання
застосування законодавства у справах
за участю органів державної податкової
служби» Вищий адміністративний суд
України зазначив про те, що
процесуальна діяльність суду із
встановлення обґрунтованості права
платника податку на податковий кредит
та/або бюджетне відшкодування з
податку на додану вартість повинна
включати такий етап, як встановлення
факту здійснення господарської
операції.

При цьому дослідженню підлягають усі
первинні документи, які належить
складати залежно від певного виду
господарської операції - договори, акти
виконаних робіт, документи про
перевезення, зберігання товарів тощо.

Необхідно перевірити фізичні, технічні
та технологічні можливості певної
особи до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, як-от: наявність
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, у тому числі транспортних
засобів для перевезення, приміщень для
зберігання товарів тощо; можливість
здійснення операцій з відповідною
кількістю певного товару у відповідні
строки з урахуванням терміну його
придатності, доступності на ринку тощо;
наявність відповідних ліцензій та
інших дозвільних документів, що
необхідні для ведення певного виду
господарської діяльності.

Обставиною, що виключає
обґрунтованість заявленого позивачем
податкового відшкодування, є
безтоварний фіктивний характер
здійснених операцій.

Тому в даному випадку наявність у
платника податку (позивача у справі)
виданих йому податкових накладних не є
достатньою підставою для формування
податкового кредиту, з урахуванням
відсутності підтвердження реального
здійснення господарської операції.

Суд наголошує на тому, що у разі якщо
наведені у договорах товари чи послуги
фактично не поставлялися, то придбання
таких товарів або послуг не відбулося.
Відповідно право на податковий кредит
або валові витрати у такого платника
податків не виникає, оскільки при цьому
не дотримано обов'язкових умов для
виникнення такого права - придбання
товарів (послуг) з метою їх
використання у господарській
діяльності.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що надані до адміністративного позову
та для перевірки документи не
підтверджують реальний характер
здійснення господарської операції, а
тому не є належними документами на
підтвердження права позивача на
податковий кредит.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Обов'язок доведення обставин, які стали
підставою для прийняття спірних
рішень, покладено на відповідача.

В даному випадку відповідач довів
правомірність прийнятих ним
податкових повідомлень - рішень.

Таким чином суд приходить до висновку,
що оскаржувані податкові повідомлення
- рішення винесені на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а
тому вимоги позивача є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 56, 58, 86, 94, 159, 162, 163, 254
КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили
відповідно до вимог статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Черкаський окружний
адміністративний суд у строки та
порядку, передбачені статтями 185-187
цього Кодексу.

Суддя
В.П. Тимошенко

Повний текст складений та підписаний 31
березня 2014 року