Справа № 2а-291/08/1505
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2014 року м.
Київ К/800/18144/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Мороза В.Ф.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою
Білгород-Дністровської міської ради на
Білгород-Дністровського районного
суду Одеської області від 23 вересня 2008
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 20 лютого 2013
року у справі за позовом спільного
підприємства "Удіміс" до
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області, виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради,
треті особи - регіональне відділення
Фонду державного майна України по
Одеській області, комунального
підприємства "Білгород-Дністровське
бюро технічної інвентаризації" про
визнання незаконним та скасування
рішень, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

Спільне підприємство "Удіміс"
звернулось до суду з позовом до
Білгород-Дністровської міської ради,
виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради,
треті особи - регіональне відділення
Фонду державного майна України по
Одеській області, комунального
підприємства "Білгород-Дністровське
бюро технічної інвентаризації" про
визнання незаконними та скасування
рішень Білгород-Дністровської міської
ради від 29.08.2003 №461-ХХІV "Про внесення
доповнень до переліку об'єктів
комунальної власності територіальної
громади м. Білгород-Дністровського",
виконкому Білгород-Дністровського
міської ради від 25.07.2003 №506 "Про видачу
свідоцтва на право власності на
комплекс будівель по вул.
Дзержинського, 35 у м.
Білгород-Дністровському",
Білгород-Дністровської міської ради
від 16.03.2006 №1127-ІV "Про внесення
доповнення до рішення
Білгород-Дністровської міської ради
від 05.06.2001 №608-ХХІІІ "Про затвердження
переліку об'єктів комунальної
власності територіальної громади м.
Білгород-Дністровського" та
зобов'язання комунальне підприємство
"Білгород-Дністровське бюро технічної
інвентаризації" внести зміни в
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно комплексу нежитлових
будівель розташованих за адресою: вул.
Дзержинського, 35 м.
Білгород-Дністровського, Одеської
області, зазначивши власником спільне
підприємство "Удіміс".

Постановою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 23 вересня 2008 року, залишеною без
змін ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 20 лютого 2013
року позов задоволено: визнано
незаконними та скасовано рішення
Білгород-Дністровської міської ради
від 29.08.2003 №461-ХХІV "Про внесення
доповнень до переліку об'єктів
комунальної власності територіальної
громади м. Білгород-Дністровського",
виконкому Білгород-Дністровського
міської ради від 25.07.2003 №506 "Про видачу
свідоцтва на право власності на
комплекс будівель по вул.
Дзержинського, 35 у м.
Білгород-Дністровському",
Білгород-Дністровської міської ради
від 16.03.2006 №1127-ІV "Про внесення
доповнення до рішення
Білгород-Дністровської міської ради
від 05.06.2001 №608-ХХІІІ "Про затвердження
переліку об'єктів комунальної
власності територіальної громади м.
Білгород-Дністровського"; визнано
незаконним та скасовано свідоцтво від
08.08.2003 САА №686346 про право власності на
нерухоме майно комплексу нежитлових
будівель, розташованих за адресою: вул.
Дзержинського, 35 м.
Білгород-Дністровського, Одеської
області, яке було оформлено на
територіальну громаду міста
Білгород-Дністровського в особі
Білгород-Дністровської міської ради;
зобов'язано виконавчий комітет
Білгород-Дністровської міської ради
видати свідоцтво про право власності
на нерухоме майно комплексу нежитлових
будівель літ. А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З, К, Р, С, П,
розташованих за адресою: вул.
Дзержинського, 35, м.
Білгород-Дністровського, Одеської
області за спільним підприємством
"Удіміс".

У поданій касаційній скарзі
Білгород-Дністровська міська рада із
посиланням на порушення судами першої
та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просила скасувати оскаржувані рішення
судів попередніх інстанцій та
постановити нове, яким відмовити у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судом апеляційної
інстанції норм процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню, з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій на
підставі доказів, досліджених під час
судового розгляду справи, встановлено
наступне.

Згідно з Декретом Кабінету Міністрів
України „Про приватизацію цілісних
майнових комплексів державних
підприємств та їхніх структурних
підрозділів, зданих в оренду" від 20.05.1993
№57-93 та на підставі розпорядження
регіонального відділення Фонду
державного майна України по Одеській
області від 23.06.1993 №7-р здійснено
приватизацію державного майна
Орендним підприємством
„Білгород-Дністровська швейна
фабрика" шляхом викупу організацією
орендарів державного майна-цілісного
майнового комплексу
„Білгород-Дністровська швейна
фабрика".

29.06.1993 між регіональним відділенням
Фонду державного майна України по
Одеській області (продавець) та
організацією орендарів
„Білгород-Дністровська швейна
фабрика" (покупець) укладено та
нотаріально посвідчено договір
купівлі-продажу №7, відповідно до умов
якого продавець продав покупцю
державне майно, передане в оренду
організації орендарів
„Білгород-Дністровська швейна
фабрика", у вигляді цілісного майнового
комплексу, згідно з актом оцінки від
23.06.1993. Зазначене майно передано
покупцю згідно з актом передачі
проданого майна від 15.10.1993.

Виконавчим комітетом
Білгород-Дністровської міської ради
10.08.1993 прийнято рішення №1037 про
реєстрацію договору купівлі-продажу
цілісного майнового комплексу,
укладеного між регіональнім
відділення Фонду державного майна
України по Одеській області та
організацією орендарів
„Білгород-Дністровська швейна
фабрика".

15.10.1993 на підставі цього договору
організації орендарів
Білгород-Дністровської швейної
фабрики видано свідоцтво про право
власності №7 на державне майно
Білгород-Дністровської швейної
фабрики.

На підставі рішення виконавчого
комітету Білгород-Дністровської
міської ради від 16.12.1993 №1706 здійснено
перереєстрацію орендного підприємства
„Білгород-Дністровська швейна
фабрика" в колективне підприємство
„Білгород-Дністровська швейна
фабрика".

Згідно з договором від 02.07.1995 №2-БС про
створення та діяльність спільного
українсько-болгарського підприємства
„Удіміс", колективне підприємство
„Білгород-Дністровська швейна
фабрика" виступила учасником
створеного підприємства та внесла свій
внесок до статутного фонду у вигляді
цілісного майнового комплексу швейної
фабрики.

Одеською обласною радою народних
депутатів 25.11.1991 прийнято рішення
№266-ХХІ „Про розмежування державного
майна між власністю обласної ради, міст
обласного підпорядкування і районів
області", згідно з пунктом 1 якого та
додатком №2 затверджено перелік
державного майна, яке передається у
власність Білгород-Дністровської
міської ради, у тому числі жилий та не
житловий фонд місцевих рад народних
депутатів.

На виконання вимог рішення Одеської
обласної ради народних депутатів від
25.11.1991 №266-ХХІ Білгород-Дністровська
міська рада народних депутатів 30.01.1992
прийняла рішення № 102-ХХІ „Про
віднесення державного майна на
території міста до комунальної
власності територіальної громади м.
Білгород-Дністровський".

05.06.2001 Білгород-Дністровською міською
радою прийнято рішення №608-ХХІИ, яким
затверджено перелік об'єктів
комунальної власності територіальної
громади м. Білгород-Дністровського.

Білгород-Дністровською міською радою
рішеннями від 29.08.2003 № 461-ХХІУ та від
16.03.2006 №1127-ІУ доповнено перелік
об'єктів комунальної власності
об'єктом нерухомості, розташованим за
адресою: вул. Дзержинського, 35, м.
Білгород-Дністровського, Одеської
області.

25.07.2003 виконкомом
Білгород-Дністровської міської ради
прийнято рішення №506 „Про видачу
свідоцтва на право власності на
комплекс будівель по вул.
Дзержинського, 35, м.
Білгород-Дністровському".

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з позицією якого погодився
суд апеляційної інстанції, виходив з
протиправності оскаржуваних рішень як
таких, що прийнято
Білгород-Дністровською міською радою
та виконавчим комітетом
Білгород-Дністровської міської ради
без урахування усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення, за
наявності в матеріалах справи
правовстановлюючих документів, якими
підтверджується право власності
позивача на спірних об'єкт нерухомості.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується із
вказаними висновками судів попередніх
інстанцій, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що спірне майно було у
користуванні колективного
підприємства „Білгород-Дністровська
швейна фабрика" та увійшло у склад
майнового комплексу, яке було
приватизоване шляхом викупу.

У подальшому, колективне підприємство
„Білгород-Дністровська швейна
фабрика" виступило учасником знов
створеного підприємства - позивача у
справі, та внесло свій внесок до
статутного фонду позивача у вигляді
цілісного майнового комплексу швейної
фабрики.

У той же час, оскаржуваними рішеннями
органу місцевого самоврядування та
його виконавчого комітету фактично
виведено вказане майно із структури
майнового комплексу позивача.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Враховуючи викладене, зважаючи на
обставини, встановлені судами
попередніх інстанцій на підставі
доказів, досліджених під час судового
розгляду справи, позиція судів
попередніх інстанцій щодо
протиправності оскаржуваних рішень як
таких, що прийнято
Білгород-Дністровською міською радою
та виконавчим комітетом
Білгород-Дністровської міської ради
без урахування усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення, за
наявності в матеріалах справи
правовстановлюючих документів, якими
підтверджується право власності
позивача на спірних об'єкт нерухомості,
є обґрунтованою.

Так само, колегія суддів погоджується
із висновками судів попередніх
інстанцій щодо відсутності підстав для
застосування наслідків пропуску
строку звернення до суду.

Так, судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач оскаржував
спірне рішення у порядку
господарського судочинства, що
підтверджується ухвалами
господарського суду Одеської області
від 17.01.2005 та від 30.01.2007, постановою
Одеського апеляційного господарського
суду від 05.07.2007, постановою Вищого
господарського суду України від 16.10.2007.

При цьому, як вбачається із постанови
Вищого господарського суду України від
16.10.2007, оспорюване позивачем рішення
Білгород-Дністровської міської ради
№461-XXIУ від 29.08.2003 «Про внесення
доповнень до переліку об'єктів
комунальної власності територіальної
громади м. Білгород-Дністровського»,
яке було предметом позову у вказаній
справі, є рішенням суб'єкта владних
повноважень. У зв'язку із зазначеним, із
набуттям чинності 01.09.2005 року Кодексу
адміністративного судочинства, справа
підсудна адміністративним судам.
Внаслідок наведеного, вказаною
постановою Вищий господарський суд
України скасував рішення попередніх
судів, яким було вирішено питання по
суті.

Судами також встановлено, що позивач із
вказаним позовом звернувся до суду
04.12.2007, після отримання повного тексту
постанови Вищого господарського суду
України від 16.10.2007. За вказаних
обставин, колегія суддів погоджується
із висновками судів щодо дотримання
позивачем строку звернення до
адміністративного суду, встановлених
частиною другою статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Інші доводи касаційної скарги
висновків судів попередніх інстанцій
також не спростовують. Правова оцінка
встановлених обставин справи судами
першої та апеляційної інстанцій дана
вірно, порушень норм матеріального та
процесуального права при ухваленні
оскаржуваного судового рішення судами
не допущено.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу
Білгород-Дністровської міської ради
відхилити, а Білгород-Дністровського
районного суду Одеської області від 23
вересня 2008 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 20 лютого 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-238 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: