Справа № 186/855/14-а
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"30" липня 2014 р. справа № 186/855/14-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В.
Туркіної Л.П.

розглянувши у порядку письмово
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Першотравенської міської
ради Дніпропетровської області

на постанову Першотравенського
міського суду Дніпропетровської
області від 02 червня 2014 року у справі
№186/855/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Першотравенської міської
ради Дніпропетровської області

про визнання неправомірними дій
відповідача по нарахуванню та виплаті
сум допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку та про
зобов'язання здійснити перерахунок
зазначених виплат, -

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про визнання
неправомірними дії відповідача та
зобов'язання останнього здійснити на
користь позивача перерахунок та
виплату державної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 20
листопада 2013 року по 20 травня 2014 року та
у подальшому здійснювати виплату
державної допомоги по догляду за
дитиною щомісячно, починаючи з 20.05.2014
року до досягнення дитиною трирічного
віку. В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що позивач отримує
нараховану управлінням допомогу
значно меншу, ніж встановлено Законом
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», тому наполягає на отриманні
допомоги у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років,
встановленого законом.

Постановою суду першої інстанції
позовні вимоги задоволено частково:
визнано неправомірними дії
відповідача щодо нарахування та
виплати позивачу державної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 20 листопада
2013 року до 31 березня 2014 року,
зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Виконавчого комітету Першотравенської
міської ради Дніпропетровської
області здійснити перерахунок та
виплату позивачу недоплаченої
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі, передбаченому ст.15
Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" за період з 20.11.2013 року
по 31.03.2014 року з урахуванням різниці,
яка була виплачена у цей період. В
задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
позивачу у задоволені позову повністю.
Апелянт вважає, що суд невірно
застосував норми матеріального та
процесуального права

Перевіривши рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів зазначає наступне.

Так, з матеріалів справи
вбачається, що позивач має дитину
ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_2, у зв'язку з чим
перебуває на обліку у відповідача,
який на підставі Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
виплачує позивачу допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Проте, як підтверджується
матеріалами справи, розмір допомоги, що
виплачується позивачу, не відповідає
вимогам вищезазначеного Закону.

Відповідно до ст.3 Конституції України,
людина, її життя і здоров'я, честь і
гідність, недоторканість і безпека
визнаються найвищою соціальною
цінністю. Права і свободи людини та їх
гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав людини є головним
обов'язком держави.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції
України ограни державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 сч.51 Конституції України
передбачено, що сім'я, дитинство,
материнство і батьківство
охороняються державою.

Відповідно до Конституції
України гарантований державою рівень
грошової допомоги з урахуванням складу
сім'ї, її доходів та віку дітей
встановлений Законом України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми".

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми"
встановлено, що громадяни України, в
сім'ях яких виховуються та проживають
неповнолітні діти, мають право на
державну допомогу у випадках та на
умовах, передбачених цим Законом та
іншими законами України.

Статтею 3 Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми"
передбачено, що право на допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за цим Законом має
особа (один з батьків дитини,
усиновитель, опікун, баба, дід або інший
родич), яка фактично здійснює догляд за
дитиною.

Умови призначення допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку передбачені статтею 14
Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми", при цьому зазначений
закон не передбачає обмежень чи
особливих умов або розподілу осіб, що
мають право на отримання такої
допомоги.

Статтею 15 Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми"
встановлено, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Статтею 1 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" встановлено,
що порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми та
перелік документів, необхідних для
призначення допомоги за цим Законом,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Правові, організаційні та
фінансові основи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян на
випадок тимчасової втрати
працездатності, у зв'язку з вагітністю
та пологами, у разі смерті, а також
надання послуг із санаторно-курортного
лікування та оздоровлення
застрахованим особам та членам їх
сімей визначає Закон України "Про
загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням або
похованням" (Закон № 2240).

За приписами статті 1 Закон
України "Про загальнообов'язкове
державне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням або
похованням" загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням,
передбачає матеріальне забезпечення
громадян у зв'язку з втратою заробітної
плати (доходу) внаслідок тимчасової
втрати працездатності (включаючи
догляд за хворою дитиною,
дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї),
вагітності та пологів, догляду за
малолітньою дитиною, часткову
компенсацію витрат, пов'язаних із
народженням дитини, смертю
застрахованої особи або членів її сім
ї, а також надання соціальних послуг за
рахунок бюджету Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, що формується шляхом
сплати страхових внесків власником або
уповноваженим ним органом,
громадянами, а також за рахунок інших
джерел, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 2 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням або
похованням" страховий випадок - подія, з
настанням якої виникає право
застрахованої особи або членів її
сім'ї на отримання матеріального
забезпечення або соціальних послуг за
цим Законом.

Право на допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку має застрахована особа (один із
батьків дитини, усиновитель, баба, дід,
інший родич або опікун), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

Законом України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" було внесено зміни до
Закону № 2240-111 та виключено статті 40-44.
Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-УІ, в тому числі й пункт 25
розділу 11 Закону № 107-УІ щодо
виключення статей 40-44 Закону № 2240-111.
Пунктом 2 розділу 111 Закону № 107-УІ було
передбачено, що розділ 11 цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-111,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 № 835-УІ "Про Державний бюджет України
на 2009 рік" та статтею 45 Закону України
від 27 квітня 2010 року № 2154-УІ "Про
Державний бюджет України на 2010 рік"
(далі - Закон № 2154-УІ) передбачено, що у
2009, 2010 роках допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону № 2240-111
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону № 2811-ХІІ
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 45 Закону № 2154-УІ не приймався.
Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону № 2240-111 на
виконання статті 45 Закону № 2154-УІ
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

Оскільки ані Законом України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік", ані
Законом України "Про Державний бюджет
України на 2012 рік", не встановлювалось
на 2011р. та на 2012 р. іншій, ніж у Законі №
2240-ІІІ розмір допомоги, а положення
Постанови КМУ № 1751 «Про порядок
призначення та виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми» від 27.12,2001р.
було затверджене саме на виконання
Закону № 2811-ХІІ "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" (п.1), то застосовувати
зазначену постанову Кабінету
Міністрів України до особи, яка
застрахована в системі
загальнообов'язкового страхування не
можливо, оскільки на відносини щодо
виплати допомоги такій особі у
зазначеному періоді поширюються норми
спеціального Закону (яким є Закон №
2240-ІІІ), відповідно до статті 43 якого
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Аналогічна позиція висловлена
Верховним судом України в постанові
від 25 грудня 2012 року, Законом України
"Про Державний бюджет України на 2013 рік"
також не встановлювався іншій розмір
вказаного виду допомоги ніж у Законі
України "Про загальнообов'язкове
державне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням або
похованням".

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції, що
оскільки спір виник щодо виплати
допомоги особі, яка застрахована у
системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то на
відносини щодо виплати допомоги такій
особі у зазначеному періоді
поширюються норми спеціального Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням або
похованням", відповідно до статті 43
якого допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції, а тому не можуть бути
підставою для скасування судового
рішення. Суд першої інстанції
об'єктивно, повно і всебічно дослідив
обставини, які мають суттєве значення
для вирішення справи, вірно застосував
норми права, які регулюють спірні
правовідносини.

Висновки суду першої інстанції
відповідають фактичним обставинам
справи та підтверджуються зібраними по
справі доказами. Апеляційна скарга
задоволенню не підлягає. Постанову
суду першої інстанції слід залишити
без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці
та соціального захисту населення
виконавчого комітету Першотравенської
міської ради Дніпропетровської
області на постанову
Першотравенського міського суду
Дніпропетровської області від 02 червня
2014 року у справі №186/855/14-а залишити без
задоволення.

Постанову Першотравенського
міського суду Дніпропетровської
області від 02 червня 2014 року у справі
№186/855/14-а залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий:
О.А. Проценко

Суддя:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
Л.П. Туркіна