Справа № 2а-799/11
Суддя: Кушнерик М.П.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року Справа № 111547/12

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Кушнерика М.П.

суддів
Мікули О.І., Курильця А.Р

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціальних
захисту населення Любешівської РДА на
постанову Любешівського районного
суду Волинської області від 31 березня
2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці і соціального захисту
населення Любешівської РДА про
визнання дій протиправними та
зобов'язання провести нарахування та
виплату доплати до пенсії як
постраждалого внаслідок
Чорнобильської катастрофи,

ВСТАНОВИЛА :

14.03.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом, у якому
просив зобов'язати управління праці та
соціальних захисту населення
Любешівської РДА за період останніх
шести місяців з дня звернення до суду
провести нарахування та виплату
щомісячної грошової допомоги у зв'язку
з обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва і
особистого підсобного господарства
згідно із ст. 37 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (Закон №
796-XII) у розмірі 40 % мінімальної
заробітної плати, що встановлені
Законом України про Державний бюджет
України на відповідний рік.

Постановою Любешівського районного
суду Волинської області від 31 березня
2011 року, вищевказаний позов задоволено
частково, визнано неправомірними дії
відповідача щодо відмови у нарахуванні
і виплаті щомісячної грошової
допомоги, передбаченої ч.1 ст. 37 Закону
України №796-XII та зобов'язано
відповідача здійснити позивачу, і
виплату щомісячної грошової допомоги
у зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування місцевого
виробництва і особистого підсобного
господарства у розмірі 40 % мінімальної
заробітної плати за період з 14 вересня
2010 року по 31 березня 2011 року, з
урахуванням проведених виплат. В решті
позовних вимог відмовлено. Постанова
звернена до негайного виконання.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач просить зазначене судове
рішення скасувати і ухвалити нове, яким
повністю відмовити у задоволенні
адміністративного позову, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права та неповноту
з'ясування істотних обставин справи.

Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що ч.1 ст. 37 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
передбачено щомісячну грошову
допомогу у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва і особистого
підсобного господарства. Вказує на те,
що управління належним чином та
відповідно до Закону України «Про
Держаний бюджет України на 2011 рік» і
постанов Кабінету Міністрів України №
936 від 20.09.2005 року та № 836 від 26.07.1996 року
виконало свій обов'язок перед
позивачем з виплати щорічної грошової
допомоги у 2011 році. Просить врахувати,
що виключно законом про Державний
бюджет України визначаються видатки на
загальносуспільні потреби, їх розмір
та цільове спрямування і що управління
не вправі самостійно визначати розмір
щорічної допомоги на оздоровлення.
Стверджує, що при ухваленні
оскаржуваного судового рішення не були
враховані положення бюджетного
законодавства України та видаткові
можливості основного фінансового
документу держави. Вважає свої дії з
виплати позивачу спірної допомоги
правомірними, а тому просить відмовити
у задоволенні заявлених позовних вимог
у повному обсязі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки апеляційну
скаргу подано на рішення суду першої
інстанції, яке прийнято у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього
Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, колегія
суддів приходить до переконання, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, а постанову суду першої
інстанції скасувати з таких підстав.

Згідно до ст. 37 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», громадянам, які
проживають території, що відноситься
до зони посиленого радіоактивного
забруднення, виплачується щомісячна
грошова допомога у зв'язку із
обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства у
зоні посиленого радіоекологічного
контролю - 30% від мінімальної
заробітної плати.

Всупереч ст. 37 зазначеного Закону «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу вказана грошова
допомога виплачувалися частково, у
фіксованому розмірі, визначеному
відповідно до ПКМУ № 836 від 26.07.1996 року
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не в кратному відношенні
до мінімальної заробітної плати, як
того вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що Закон України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівнянні з ПКМУ № 836 від 26.07.1996 року,
відповідач неправомірно виплачував
грошову допомогу в меншому розмірі, ніж
це передбачено ст. 37 зазначеного
Закону.

Таким чином, колегія суддів приходить
до однозначного висновку про
правомірність доводів суду першої
інстанції про наявність у позивача
права на перерахунок грошової допомоги
в розмірі, передбаченому Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 КАС України
негайно виконуються постанови суду про
присудження виплат пенсій, інших
періодичних платежів з Державного
бюджету України або позабюджетних
державних фондів - у межах суми
стягнення за один місяць.

З огляду на вищевикладене, постанова
суду в частині звернення до негайного
виконання підлягає скасуванню, а в
решті залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195,197, п.3, 1 ч.1 ст.198, 200,
п.4 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И
Л А:

Апеляційну скаргу управління праці і
соціального захисту населення
Любешівської РДА задоволити частково.
Постанову Любешівського районного
суду Волинської області від 31 березня
2011 року у справі №2а-799/11 - скасувати в
частині звернення до негайного
виконання. В решті постанову суду
залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
М.П.Кушнерик

Судді
О.І. Мікула

А.Р.Курилець