Справа № 2а-947/2011
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 березня 2014 рокусправа № 2а-947/2011

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко
О.А. Туркіної Л.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Великобілозерському районі
Запорізької області

на ухвалу Великобілозерського
районного суду Запорізької області від
26 грудня 2013 року

за поданням старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області Міністерства юстиції України
про зміну способу і порядку виконання
постанови Великобілозерського
районного суду Запорізької області від
22 серпня 2011 року у справі

у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Великобілозерському районі
Запорізької області про зобов'язання
вчинити певні дії,-

встановиВ:

Постановою Великобілозерського
районного суду Запорізької області від
22 серпня 2011 року - (а.с. 14), викладеною в
новій редакції постановою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 10.05.2012 року
(а.с. 23) - адміністративний позов ОСОБА_1
до Управління ПФУ в
Великобілозерському районі
Запорізької області щодо підвищення
до пенсії як дитині війни - задоволено
частково. Зобов'язано відповідача
здійснити перерахунок та виплатити
підвищення пенсії позивачу починаючи з
01.02.2011 по 22.07.2011року, в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, з
урахуванням різниці, яка була
виплачена у цей період.

На виконання вказаного судового
рішення 22.08.2011 року Великобілозерським
районним судом Запорізької області
видано виконавчий лист у справі 2а-947/11.

Постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізької області від 31.07.2013 року
відкрито виконавче провадження з
примусового виконання, означеного вище
виконавчого листа, надано боржнику -
Управління Пенсійного Фонду України в
Великобілозерському районі
Запорізької області семиденний строк
з моменту винесення постанови для
самостійного виконання рішення суду.

Управління Пенсійного Фонду України в
Великобілозерському районі
Запорізької області повідомило
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Запорізької області про часткове
виконання рішення суду в частині
нарахування відповідних коштів за
період з 01.02.2011 по 22.07.2011року в сумі 1015,92
грн.

Щодо виплати ОСОБА_1 зазначених коштів
Управління ПФУ в Великобілозерському
районі Запорізької області
повідомило, що виплата буде здійснена
за наявності відповідного
фінансування з Державного бюджету
України.

Державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Запорізької області подано подання про
заміну способу і порядку виконання
судового рішення, в якому просив
змінити спосіб і порядок виконання
подальшого виконання виконавчого
документу № 2а-947/11 від 22.08.2011 року,
виданий Великобілозерським районним
судом Запорізької області, на
стягнення з Управління Пенсійного
Фонду України в Великобілозерському
районі Запорізької області на користь
ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно
до ст. 6 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 01.02.2011 по 22.07.2011року в
сумі 1015,92 грн.

Ухвалою Великобілозерського районного
суду Запорізької області від 26.12.2013
року подання державного виконавця
задоволено. Змінено спосіб і порядок
виконання рішення суду, про
зобов'язання Управління ПФУ в
Великобілозерському районі
Запорізької області провести
нарахування та здійснити виплати на
користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
виходячи з розміру встановленого ч. 1
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» - в сумі 1015,92 грн. - шляхом
стягнення вказаної суми з відповідача.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції про зміну способу і порядку
виконання рішення, представник
Управління ПФУ в Великобілозерському
районі Запорізької області подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм права, просить
скасувати ухвалу суду, та відмовити в
задоволені заяви про зміну способу та
порядку виконання судового рішення.
Посилається на те, що приписи статті 263
КАС України передбачають зміну чи
встановлення порядку чи способу
виконання рішення, яке було ухвалено
судом у справі за наявності обставин,
що ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо). Суд,
здійснюючи зміну порядку чи способу
виконання рішення, не змінює змісту
резолютивної частини та не змінює
спосіб захисту порушеного права,
обраний судом при вирішенні справи.
Судом першої інстанції неправомірно
застосовані положення ст. 263 КАС
України, оскільки зазначене рішення
виконане частково, підстав вважати
неможливість повного виконання
судового рішення не має.

Дана адміністративна справа
розглянута апеляційним судом
відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

Отже під зміною способу і порядку
виконання рішення суду розуміється
прийняття судом нових заходів для
реалізації рішення в разі неможливості
його виконання у порядку і способом,
раніше встановленими.

При цьому суд за наявності
обґрунтованих підстав та належних
доказів, може змінити спосіб та порядок
виконання рішення суду, або ж відмовити
по даному питанню, не змінюючи при
цьому його змісту.

Враховуючи вимоги статті 263 КАС України
та вимоги державного виконавця,
заявник просить суд фактично змінити
зміст резолютивної частини постанови
Великобілозерського районного суду
Запорізької області від 22 серпня 2011
року - (а.с. 14), викладеною в новій
редакції постановою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 10.05.2012 року
(а.с. 23).

Згідно з ч.1 ст.11 Закону України «Про
державну виконавчу службу» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зокрема, державний виконавець здійснює
заходи, необхідні для своєчасного і в
повному обсязі виконання рішення,
зазначеного в документі на примусове
виконання рішення, у спосіб та в
порядку, встановленому виконавчим
документом і цим Законом (ч.2 вказаної
статті Закону).

Докази виконання державний виконавець
наведених вище вимог Закону України
«Про державну виконавчу службу»
матеріали справи не містять, обставини,
які б свідчили про неможливість
виконання рішення суду у визначений
ним спосіб, в матеріалах справи
відсутні.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
фінансування витрат, пов'язаних в
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок коштів Державного бюджету
України.

За правилами Бюджетного кодексу
України у випадку, якщо виплата
донарахованої суми перевищує бюджетні
призначення на поточний рік, така
виплата буде здійснена за наявності
відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже відсутність у боржника коштів на
момент відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
рішення суду про зобов'язання
здійснити відповідні виплати, не є
підставою, що свідчить про
неможливість виконання судового
рішення.

Як зазначено з цього приводу
Європейським судом з прав людини в
пункті 74 рішення у справі "Іммобільяре
Саффі проти Італії", орган державної
влади не має права посилатися на брак
коштів на виправдання неспроможності
виконати судове рішення про виплату
боргу.

Виходячи з викладеного, апеляційним
судом встановлено, що виконання
зазначеної постанови суду фактично
можливе, а отже підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції відсутні.

Відповідно до ст.71 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» бюджет Пенсійного фонду -
план утворення і використання
цільового страхового фонду, що
формується за рахунок страхових
внесків до солідарної системи та інших
джерел, визначених Законом.

Відповідно ч.2 ст.72 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» кошти Пенсійного Фонду
України не включаються до складу
Державного бюджету України.

Відповідно до ст.73 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» кошти Пенсійного фонду
використовуються на: виплату пенсій,
передбачених цим Законом, надання
соціальних послуг, передбачених
Законом, фінансування
адміністративних витрат, пов'язаних з
виконанням функцій, покладених на
органи Пенсійного фонду, оплату послуг
з виплати та доставки пенсій,
формування резерву коштів Пенсійного
фонду. Забороняється використання
коштів Пенсійного фонду на цілі, не
передбачені Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Виходячи з вищенаведеного, бюджет
Пенсійного фонду України не входить до
складу Державного бюджету України, не
відповідає його зобов'язаннями, а також
за зобов'язаннями бюджетів інших
органів державної влади та місцевого
самоврядування.

З огляду на зазначене кошти, які
нараховані та включені для виплати
позивачеві будуть виплачені за
наявності відповідного фінансування
через органи Казначейства згідно
встановленого порядку. Виплата
зазначених коштів залежить виключно
від фінансування за рахунок Державного
бюджету України. І ніяким чином не може
бути пов'язана з діяльністю управління
Пенсійного фонду України по виплаті
пенсій визначеним Законом категоріям
осіб.

З 15.04.2013 року набрала чинності
Постанова Кабінету Міністрів України,
згідно якої внесено зміні до Постанови
№ 845 від 03.08.2011 року щодо способу
виконання даних рішень суду без участі
органів Пенсійного фонду, дані рішення
будуть виконуватися Казначейством, як
передбачено Законом України «Про
виконавче провадження». Так як саме з
15.04.2013 визначено порядок виконання
рішень зобов'язального характеру в
такому ж порядку як і рішень про
стягнення.

Відсутність коштів, на що посилається
Управління ПФУ, не є підставою в даному
випадку для зміни способу і порядку
виконання судового рішення.

До того ж, колегія суддів вважає, що під
зміною способу і порядку виконання
рішення слід розуміти вжиття
адміністративним судом нових заходів
для реалізації рішення. Ці заходи
повинні забезпечити виконання
конкретного судового рішення і не
поширюватися на відносини, які виникли
після його ухвалення.

Обставини, на які посилався державний
виконавець, а потім суд першої
інстанції виникли після ухвалення
рішення судом.

Обставини, що роблять неможливим
виконання конкретного рішення суду
відповідно до вимог статей 263 КАС
України та 36 Закону України «Про
виконавче провадження» судом не
встановлено та сторонами не надані.

Таким чином, на думку колегії суддів
апеляційної інстанції, суд першої
інстанції прийшов до неправильного
висновку про задоволення подання про
зміну способу і порядку виконання
рішення суду.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів не погоджується із ухвалою суду
першої інстанції та вважає, що суд не
вірно з'ясував всі обставини справи та
невірно застосував норми чинного
законодавства, а отже, дійшов невірних
висновків прийнявши незаконне та
необґрунтоване рішення. Отже
апеляційну скаргу слід задовольнити, а
оскаржувану ухвалу - скасувати.

Керуючись п.6 ч.1 ст.199, 202, 205, 206 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Великобілозерському районі
Запорізької області - задовольнити.

Ухвалу Великобілозерського районного
суду Запорізької області від 26.12.2013
року - скасувати.

У задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області про зміну способу
і порядку виконання постанови
Великобілозерського районного суду
Запорізької області від 22 серпня 2011
року, - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили
з моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та
ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
О.А. Проценко

Суддя:
Л.П. Туркіна