Справа № 825/2640/14
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 вересня 2014 року
Чернігів Справа №
825/2640/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Непочатих В.О.,

при секретарі
Якуш І.В.,

за участю представника позивача
ОСОБА_2, представника відповідача
Мужикової Н.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду справу за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Чернігівської обласної державної
адміністрації, Департаменту фінансів
Чернігівської обласної державної
адміністрації про поновлення на роботі
та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Чернігівської обласної державної
адміністрації, Департаменту фінансів
Чернігівської обласної державної
адміністрації, в якому, з урахуванням
заяви про зменшення позовних вимог,
просить суд визнати недійсним
розпорядження голови Чернігівської
обласної державної адміністрації
Івашко В.О. № 469-к від 01.08.2014 «Про
звільнення ОСОБА_4»; поновити позивача
на посаді директора Департаменту
фінансів, керівника структурного
підрозділу з питань фінансів
Чернігівської обласної державної
адміністрації з 01.08.2014 у відповідності
зі статтею 235 Кодексу законів про працю
України; нарахувати та виплатити
позивачу середній заробіток (середню
заробітну плату) за час вимушеного
прогулу з 01.08.2014 по дату поновлення на
роботі.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що розпорядження
голови Чернігівської обласної
державної адміністрації Івашко В.О. №
469-к від 01.08.2014 про його звільнення у
зв'язку з виявленою невідповідністю
займаній посаді або виконуваній роботі
внаслідок стану здоров'я, які
перешкоджають продовженню даної
роботи є протиправним, оскільки
встановлення інвалідності не може бути
автоматичною і достатньою підставою
для звільнення з роботи. Крім того,
зазначає, що профспілковим комітетом,
до якого входить позивач, не було
надано згоди на звільнення з займаної
посади, а також звільнення його з
посади не було погоджено в
установленому законом порядку з
Міністерством фінансів України.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив суд їх
задовольнити.

Представник відповідача Чернігівської
обласної державної адміністрації в
судовому засіданні проти позову
заперечував в повному обсязі та
пояснив, що оскаржуване розпорядження
голови Чернігівської обласної
державної адміністрації від 01.08.2014
№ 469-к «Про звільнення ОСОБА_4»
скасовано розпорядженням голови
Чернігівської обласної державної
адміністрації Івашко В.О. від 01.09.2014 №
565-к, тобто відповідач самостійно
забезпечив поновлення трудових прав
позивача. Крім того, зазначає, що
розпорядженням голови Чернігівської
обласної державної адміністрації
Івашко В.О. від 12.09.2014 № 607-к були внесені
зміни та доповнення до розпорядження
від 01.09.2014 № 565-к, а саме
поновлено позивача на посаді директора
Департаменту фінансів Чернігівської
обласної державної адміністрації та
зобов'язано виконуючого обов'язки
керівника Департаменту фінансів
забезпечити виплату позивачу всіх сум,
що належать йому за період вимушеного
прогулу.

Від відповідача Департаменту фінансів
Чернігівської обласної державної
адміністрації до суду надійшов лист
про розгляд справи у відсутності
їхнього представника.

Вислухавши пояснення представників
сторін, розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що розпорядженням
голови Чернігівської обласної
державної адміністрації № 469-к від
01.08.2014 (а.с. 61), у зв'язку з виявленою
невідповідністю працівника займаній
посаді та виконуваній роботі внаслідок
стану здоров'я, позивача було звільнено
з посади директора Департаменту
фінансів Чернігівської обласної
державної адміністрації, відповідно до
пункту 2 частини першої статті 40
Кодексу законів про працю України.

Водночас, з метою забезпечення
трудових та соціальних прав позивача,
головою Чернігівської обласної
державної адміністрації було винесено
розпорядження від 01.09.2014 № 565-к (а.с. 92),
яким скасовано розпорядження голови
облдержадміністрації від 01.08.2014
№ 469-к «Про звільнення ОСОБА_4» та
зобов'язано виконуючого обов'язки
директора Департаменту фінансів
Кислюка А.П. забезпечити проведення
перерахунків всіх належних
працівникові виплат у встановленому
законом порядку.

Крім того, розпорядженням голови
Чернігівської обласної державної
адміністрації від 12.09.2014 № 607-к (а.с. 98)
було внесено зміни та доповнення до
розпорядження від 01.09.2014 № 565-к, а саме
доповнено пунктом 1-1 такого змісту:
«Поновити ОСОБА_4 на посаді директора
Департаменту фінансів Чернігівської
обласної державної адміністрації», а
пункт 2 розпорядження викладено в такій
редакції: «Виконуючому обов'язки
директора Департаменту фінансів
Кислюку А.П. забезпечити виплату ОСОБА_4
всіх сум, що належать йому за період
вимушеного прогулу, у порядку,
встановленому чинним законодавством».

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, суд зважає на
наступне.

Суспільні відносини, пов'язані зі
створенням правових, організаційних,
економічних та соціальних умов
реалізації громадянами України права
на державну службу, врегульовані
Законом України «Про державну службу».

Державна служба в Україні - це
професійна діяльність осіб, які
займають посади в державних органах та
їх апараті щодо практичного виконання
завдань і функцій держави та одержують
заробітну плату за рахунок державних
коштів (стаття 1 вказаного Закону).

Відповідно до частини другої статті 55
Конституції України кожному
гарантується право на оскарження в
суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

Частиною першою статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Положеннями частини першої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України визначено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

З аналізу вказаних правових норм
вбачається, що для ухвалення
правосудного судового рішення, яким
суд поновлює чи в інший спосіб надає
захист порушеним правам, свободам чи
інтересам особи, повинні бути порушені
права особи.

В даному випадку, суд вважає, що у
зв'язку зі скасуванням оскаржуваного
розпорядження про звільнення позивача,
поновленням позивача на займаній
посаді та прийняттям рішення про
виплату йому належних сум за період
вимушеного прогулу, відсутні предмет
судового захисту в порядку
адміністративного судочинства та
підстави для задоволення позовних
вимог про визнання недійсним
розпорядження голови Чернігівської
обласної державної адміністрації
Івашко В.О. № 469-к від 01.08.2014 «Про
звільнення ОСОБА_4»; поновлення
позивача на посаді директора
Департаменту фінансів, керівника
структурного підрозділу з питань
фінансів Чернігівської обласної
державної адміністрації з 01.08.2014 у
відповідності з статтею 235 Кодексу
законів про працю України; нарахування
та виплату позивачу середнього
заробітку (середню заробітну плату) за
час вимушеного прогулу з 01.08.2014 по дату
поновлення на роботі.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з частинами першою та другою
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, суд, на
підставі наданих доказів в їх
сукупності, системного аналізу
положень законодавства України
приходить до висновку, що в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_4
необхідно відмовити повністю, оскільки
відсутні порушення зі сторони
відповідача особистих прав, свобод чи
інтересів позивача у сфері
публічно-правових відносин.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158 - 163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_4 до Чернігівської
обласної державної адміністрації,
Департаменту фінансів Чернігівської
обласної державної адміністрації про
поновлення на роботі та стягнення
коштів - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
В.О. Непочатих