Справа № 2а-2102/11/1201
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 року
м. Київ К/9991/40524/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою ОСОБА_4, та особи, що
приєдналась до касаційної скарги -
ОСОБА_5 на постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 05.03.2012р. у справі № 2а-2102/11/1201 за
позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Алчевської
міської ради в особі Управління
ринкових відносин та інвестицій, КП
«Алчевське бюро технічної
інвентаризації», ОСОБА_5, ОСОБА_4 про
визнання приватизації недійсною,
скасування державної реєстрації
квартири, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі звернулись з даним позовом, в
якому просили визнати розпорядження
управління ринкових відносин та
інвестицій Алчевської міської ради № 88
від 20.05.2010 р. щодо приватизації АДРЕСА_1
відповідачем ОСОБА_5 та свідоцтво про
право власності на спірну квартиру
№ 22988 від 20.05.2010 р. недійсними;
скасувати державну реєстрацію АДРЕСА_1
на ім'я ОСОБА_5.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідач -
ОСОБА_5 не мав права розпоряджатися
вказаною квартирою, тому що йому було
відомо про оскарження рішення судової
колегії судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Луганської
області від 15.04.2010 р. в касаційному
порядку.

Постановою Алчевського міського суду
Луганської області від 6 грудня 2011 року
у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 05.03.2012р.
постанову Алчевського міського суду
Луганської області від 6 грудня 2011 року
скасовано. Прийнято нове рішення, яким
позовні вимоги задоволено частково.
Визнано розпорядження Управління
ринкових відносин та інвестицій, як
органу приватизації, Алчевської
міської ради за № 88 від 20.05.2010 року про
задоволення заяви ОСОБА_5 про передачу
у приватну власність АДРЕСА_1 та
свідоцтво № 22988 від 20.05.2010 р. про право
власності на житло ОСОБА_5 на зазначену
квартиру АДРЕСА_1 - недійсними. В решті
позовних вимог відмовлено.

На постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 05.03.2012р.
надійшла касаційна скарга ОСОБА_4, до
якої приєднався ОСОБА_5, в якій,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про її скасування та
залишення в силі рішення суду першої
інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

За змістом частини 2 статті 220 КАС
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що рішенням Алчевського
міського суду від 02.11.2009 р. був
задоволений позов ОСОБА_8, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 до відповідача ОСОБА_5 про
вселення в АДРЕСА_1 та зміну умов
договору найму житлового приміщення, у
задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_8,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання такими,
що втратили право користування
житловим приміщенням у вказаній
квартирі, було відмовлено.

Рішенням судової колегії судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Луганської області від 15.04.2010р.
рішення Алчевського міського суду було
скасовано та прийнято нове рішення про
задоволення вимог відповідача, а саме
ОСОБА_8, ОСОБА_6 (на той час Зубова) та
ОСОБА_7 були визнані такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням у АДРЕСА_1.

На підставі цього рішення, наданого
ОСОБА_5 до житлового органу, були зняті
з реєстрації позивачі та їх матір
ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1,. у
АДРЕСА_1.

Приватизація АДРЕСА_1 відбулася на
підставі поданих наймачем квартири
ОСОБА_5 документів для проведення
приватизації житла, а саме: заяви № 134098
від 19.05.2010 р. та довідки (виписки з
домової книги про склад родини та
прописки) № 129 від 18.05.2010 р., яка не
містила інформації про проживання в
спірній квартирі інших членів родини
наймача.

20.05.2010 року Управлінням ринкових
відносин та інвестицій, як органом
приватизації, Алчевської міської ради
прийнято розпорядження за № 88 про
задоволення заяви ОСОБА_5 про передачу
йому у приватну власність АДРЕСА_1, та
видано ОСОБА_5 свідоцтво про право
власності на житло № 22988 від 20.05.2010 р. на
зазначену квартиру.

Ухвалою колегії суддів Верховного Суду
України від 13.04.2011р. рішення судової
колегії судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Луганської
області від 15.04.2010 р. було скасовано, а
справа була направлена на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

При повторному розгляді ухвалою
судової колегії судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Луганської області від 15.06.2011 р. рішення
Алчевського міського суду від 02.11.2009 р.
було залишено без змін.

Згідно ч.1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, рішення Алчевського
міського суду від 02.11.2009р., яким було
задоволено позов ОСОБА_8, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 до відповідача ОСОБА_5 про
вселення в АДРЕСА_1 та зміну умов
договору найму житлового приміщення,
та відмовлено у задоволенні позову
ОСОБА_5 до ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про
визнання такими, що втратили право
користування житловим приміщенням у
вказаній квартирі, - набрало чинності.

Зазначеним рішенням суду відновлено
порушене право позивачів на проживання
в АДРЕСА_1, вони були вселені в
зазначену квартиру та змінено умови
договору найму житлового приміщення, а
тому суд першої інстанції помилково
дійшов до висновку про відмову у
задоволенні позову.

Отже, предметом даного спору є
правомірність дій органу приватизації
щодо виконання своїх повноважень в
сфері приватизації державного
житлового фонду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що відповідач - ОСОБА_5 після винесення
рішення судовою колегією судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Луганської області 15.04.2010 р., був
достеменно обізнаний про наявність
судового спору щодо визнання за
позивачами права на користування
АДРЕСА_1, але навмисно, терміново
оформив її приватизацію.

Крім того, під час проведення
приватизації квартири, свідомо
приховав той факт, що триває судовий
розгляд спору щодо вищезазначеної
квартири, оскільки на час звернення з
заявою про приватизацію строк на
касаційне оскарження ще не сплинув.
Тобто, свої процесуальні обов'язки
сторони судової справи, ОСОБА_5
всупереч ч. 3 ст. 27 ЦПК України, не
виконав добросовісно.

В свою чергу відповідач - Управління
ринкових відносин та інвестицій
Алчевської міської ради, як орган
приватизації, терміново, на наступний
день після надання ОСОБА_5 заяви, без
проведення перевірки достовірності
наданих останнім документів, без
виготовлення технічного паспорту
квартири, без визначення розміру площі,
яка є надлишковою і за яку повинна бути
внесена відповідна плата, та
неналежним чином оформленої довідки
про осіб зареєстрованих за вказаною
адресою, виніс 20.05.2010 року
розпорядження № 88 про задоволення
заяви ОСОБА_5 про передачу у приватну
власність АДРЕСА_1, та видав ОСОБА_5
свідоцтво про право власності на житло
№ 22988 від 20.05.2010 р. на зазначену
квартиру.

Повноваження органів місцевого
самоврядування щодо передачі
нерухомого майна у приватну власність
та здійснення приватизації об'єктів
державного житлового фонду закріплені
нормами Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» та Законом
України «Про приватизацію державного
житлового фонду».

Підпунктом 1 пункту «а» частини 1 статті
30 Закону України «Про місцеве
самоврядування» визначено, що до
відання виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належать: власні
(самоврядні) повноваження, а саме
управління об'єктами
житлово-комунального господарства,
побутового, торговельного
обслуговування, транспорту і зв'язку,
що перебувають у комунальній власності
відповідних територіальних громад,
забезпечення їх належного утримання та
ефективної експлуатації, необхідного
рівня та якості послуг населенню.

Частинами 1 та 2 статті 8 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» встановлено, що
приватизація державного житлового
фонду здійснюється уповноваженими на
це органами, створеними місцевою
державною адміністрацією, та органами
місцевого самоврядування, державними
підприємствами, організаціями,
установами, у повному господарському
віданні або оперативному управлінні
яких знаходиться державний житловий
фонд. Передача квартир (будинків),
кімнат у гуртожитках у власність
громадян здійснюється на підставі
рішень відповідних органів
приватизації, що приймаються не
пізніше місяця з дня одержання заяви
громадянина.

Згідно статті 11 «Про приватизацію
державного житлового фонду» спори, що
виникають при приватизації квартир
(будинків) та кімнат (гуртожитків)
державного житлового фонду,
вирішуються судом.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що судом апеляційної
інстанції повно і правильно
встановлені фактичні обставини справи,
характер правовідносин сторін і вірно
застосовано до них норми матеріального
права.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, та особи, що
приєдналась до касаційної скарги -
ОСОБА_5 відхилити, а постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 05.03.2012р.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: