Справа № 808/8906/13-а
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 вересня 2014 рокусправа № 808/8906/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Малиш Н.І.

суддів: Чабаненко
С.В. Щербака А.А.

за участю секретаря судового
засідання: Фірсік Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровськ
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Український
графіт» на постанову Запорізького
окружного адміністративного суду
від 21 січня 2014 року у справі № 808/8906/13-а
за позовом Управління Пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському
районі м. Запоріжжя до Публічного
акціонерного товариства «Український
графіт» про стягнення заборгованості
по відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Запорізького
окружного адміністративного суду із
адміністративним позовом до
відповідача з позовними вимогами
стягнути з публічного акціонерного
товариства «Український графіт»
заборгованість у розмірі 109 362 грн.25 коп.
по відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів
«б»-«з» ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Позовні вимоги обґрунтовано наявністю
заборгованості у відповідача щодо
відшкодування фактичних витрати на
виплату та доставку пільгових пенсій

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 21 січня 2014
року адміністративний позов -
задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, просив скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову , якою відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог про
стягнення з відповідача 30723,25 грн., суми
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій.

Сторони до суду не з'явилися. Про день,
місце та час розгляду справи сторони
повідомлені належним чином, про що в
матеріалах справи є належний доказ, що
дає судові підстави для застосування
положень частини 4 статті 196 КАС
України.

У зв'язку з неявкою сторін фіксування
судового засідання не здійснювалось,
відповідно ч.1 ст. 41 КАС України.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заявлені позовні вимоги
, суд першої інстанції виходив з
наявності у відповідача перед
органами пенсійного заборгованості з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій.

Як встановлено судом першої інстанції
при розгляді справи колишнім
працівникам відповідача ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15,ОСОБА_16, призначена і
виплачується пенсія за віком на
пільгових умовах , відповідно до п.
«б»-«з» ст..13 Закону України «Про
пенсійне забезпеченя» за Списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України.

Пенсії призначені на підставі довідок,
які встановлювали характер праці та
право на призначення пільгової пенсії ,
виданих відповідачем та на підставі
протоколів про призначення пенсій
наявних в матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 Прикінцевих Положень
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» діяв Закон
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» від
26.06.97 № 400/97-ВР.

Абзацом 4 п. 1 ст. 2 та абзацом 2 п. 1 ст. 4
Закону України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування"
встановлено, що для суб'єктів
підприємницької діяльності незалежно
від форм власності, їх об'єднання,
бюджетні, громадські та інші установи
та організації, об'єднання громадян та
інші юридичні особи, а також фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, які використовують працю
найманих працівників, крім тих, які є
платниками фіксованого
сільськогосподарського податку,
об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 12 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" за
ставкою 100 %. Таким чином, фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
відповідно до п. п. "б"-"з"ст. 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення",
підлягають відшкодуванню в повному
обсязі.

Порядок обчислення і сплати страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
страхувальниками та застрахованими
особами до Пенсійного фонду України, а
також надходження і витрачання його
коштів визначено Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та Інструкцією "Про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України",
затвердженою Постановою Правління
Пенсійного фонду України № 21-1 19.12.2003 р.
та зареєстрованою в Міністерстві
юстиції України за № 64/8663 від 16.01.2004р.

Згідно з пунктом 6.1 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, яка
затверджена постановою правління
Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. №
21-1 та зареєстрована в Міністерстві
юстиції України 16.01.2004р. за № 64/8663,
відшкодуванню підлягають витрати ПФУ
на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року №1058-ІV.

Відповідно до пункту 6.2 Інструкції,
витрати на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
особами, які мають стаж, що дає право на
призначення цих пенсій покриваються
підприємством, на якому працювали
застраховані особи. Пунктом 6.4
Інструкції № 21-1 визначено, що розмір
сум до відшкодування на поточний рік
визначається відділами надходження
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 "Прикінцевих
положень" Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", які надсилаються
підприємствам.

Згідно до п. 6.8 Інструкції відповідач
повинен щомісяця до 25-го числа вносити
до Пенсійного фонду зазначену в
повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Як свідчать матеріали справи,
відповідач у встановленому
законодавством порядку був
повідомлений про розмір сум фактичних
витрат на виплату і доставку пенсій, а
саме:

На виконання вимог Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України від 19.12.03 № 21-1
позивачем відповідачу направлені
розрахунки фактичних витрат на виплату
пенсій.

Таким чином є необгрунованими доводи
відповідача щодо ненадання позивачем
доказів фактично понесених витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій.

Суд апеляційної інстанції також вважає
безпідставними доводи заявника
апеляційної скарги відносно того, що
суд першої інстанції дійшов
неправильного висновку про те, що разом
з основним розміром пенсії
підприємство зобов'язано відшкодувати
доплати за пенсії за понаднормативний
стаж.

Згідно із п.6.6 Інструкції №21-1 додаткові
пенсії, витрати на виплату підвищеного
розміру пенсії відповідно до статті 8
Закону України "Про підвищення
престижності шахтарської праці",
доплати, надбавки та підвищення,
призначені відповідно до
законодавства України, які
виплачуються за рахунок інших джерел,
ніж кошти Пенсійного фонду України не
включаються до розміру фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій, що підлягають
відшкодуванню.

Отже, вказаною нормою право визначено
витрати, які не підлягають
відшкодуванню підприємствами.

Підвищення пенсій за понаднормативний
стаж врегульовано ст..28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування". Оскільки така
доплата встановлена Законом №1058 та
фінансується за рахунок коштів
Пенсійного фонду України, то
підприємства мають обов'язок
відшкодувати такі витрати разом з
основним розміром пенсії.

Разом з тим матеріали справи не містять
доказів сплати відповідачем
заборгованості у добровільному
порядку.

Таким чином, враховуючи викладене,
колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
наявності у відповідача обов'язку
відшкодовувати позивачу фактичні
витрати на виплату та доставку
пільгових пенсій за період з липня по
листопад 2013 року включно у розмірі 138
077(ста тридцяти восьми тисяч семидесяти
семи) гривень 70 копійок.

Щодо вимог Управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м. Запоріжжя про збільшення розміру
позовних вимог колегія суддів
зазначає, що вони проводились
відповідно до норм ст.137 КАС України.

Враховуючи викладене суд дійшов
висновку, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм процесуального
права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 199, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Український
графіт» - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 21 січня
2014 року у справі № 808/8906/13-а за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя до Публічного акціонерного
товариства «Український графіт» про
стягнення заборгованості по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах, -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. Відповідно до ст. 254 КАС
України ухвала може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Повний текст рішення виготовлено 18
вересня 2014року.

Головуючий:
Н.І. Малиш

Суддя:
С.В. Чабаненко

Суддя:
А.А. Щербак