Справа № 2-а-755/11
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2014-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а-755/11

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Вінська Н.В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та
Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Одесі апеляційну
скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області на постанову
Комінтернівського районного суду
Одеської області від 21.07.2011 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Одеській області про проведення
перерахунку та виплати основної та
додаткової пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області про проведення перерахунку та
виплати основної та додаткової пенсії.

Постановою Комінтернівського
районного суду Одеської області від
21.07.2011 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною відмову
Головного Управління Пенсійного фонду
України в Одеській області у
проведенні ОСОБА_1 перерахунку та
виплати щомісячної основної та
додаткової пенсії, передбаченої
Законом України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», як учаснику ліквідації
аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї
категорії, виходячи з розрахунку
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність за період часу
з 01.01.2009 року по 21.07.2011 року (на час
ухвалення постанови суду). Зобов'язано
Головне Управління Пенсійного фонду
України в Одеській області провести
ОСОБА_1 перерахунок та виплату
щомісячної основної та додаткової
пенсії, передбачене Законом України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильські катастрофи», як учаснику
ліквідації аварії на Чорнобильській
АЕС 2-ї категорії, виходячи з розрахунку
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність за період часу
з 01.01.2009 року по 21.07.2011 року (на час
ухвалення постанови суду). В решті
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, Головне
управління Пенсійного фонду України в
Одеській області в апеляційній скарзі
зазначає про невідповідність
висновків суду обставинам справи. При
цьому апелянт вважає, що судом допущено
порушення матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи по
суті. У зв'язку з чим в апеляційній
скарзі ставиться питання про
скасування постанови суду першої
інстанції і винесення нової постанови
із відмовою в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку
про наявність підстав для її
часткового задоволення.

ОСОБА_1 є особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
2-ї категорії.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному
управлінні Пенсійного фонду України в
Одеської області, як пенсіонер,
являється учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 2-ї категорії,
отримує спірні виплати в менших
розмірах, ніж визначено Законом, що
підтверджується копіями посвідчення
ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС 2
категорії серії НОМЕР_1 від 26.02.1997 року
та паспортом громадянина України серії
НОМЕР_2

Відповідачем, 17 травня 2011 року,
відмовлено ОСОБА_1 у перерахуванні
пенсії з причин відсутності підстав.

Предметом спору є розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
який, відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
має становити 30 процентів мінімальної
пенсії за віком.

Апеляційний суд не приймає доводи
апеляційної скарги Головного
управління Пенсійного фонду України в
Миколаївській області щодо
нарахування та виплати позивачу
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до вимог діючого
законодавства, оскільки, у спірний
період, який розглядається в цій
справі, а саме з 15 жовтня 2010 року,
позивач застосовував норми Постанов
Кабінету Міністрів України № 1 від
03.01.2002 р., № 1350 від 27.08.2003 р., № 530 від 28
травня 2008 року, які мають меншу
юридичну силу, ніж Закон України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

З урахуванням положень ч. 2 ст. 19, ч. 1, 2, 3
ст. 46 Конституції України, рішення
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008, ч. 1 ст. 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
в редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», ч. 4 ст.
9 КАС України, виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, апеляційний суд
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що при визначенні розміру
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, застосуванню підлягають
норми Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не положення постанов
Кабінету Міністрів України, на які
посилається апелянт та які істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав.

Також суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про право
позивача на отримання пенсійних виплат
в розмірах, встановлених Законом
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
зазначивши, що підставою для
перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму і
цей перерахунок проводиться з дня
встановлення цього мінімуму.
Відповідно до частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсії за віком встановлюється у
розмірі визначеного законом
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Таким чином,
новий мінімальний розмір пенсії за
віком залежить від нового розміру
прожиткового мінімуму.

Оскільки додаткова пенсія позивача має
визначатися виходячи з мінімальної
пенсії за віком, яка встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, то у
разі збільшення розміру цього
прожиткового мінімуму перерахунок
додаткової пенсії позивачеві повинен
проводитись із урахуванням нового
розміру мінімальної пенсії за віком.

Так, станом на 2011 рік та з урахуванням
позовних вимог ОСОБА_1, який просив
перерахувати розмір додаткової пенсії
по 21.07.2011 року, діяла норма статті 51
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в наступній редакції:
«Особам, віднесеним до категорії 2,
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, призначається у
розмірі 30 процентів мінімальної пенсії
за віком.»

Таким чином, відповідач порушив права
позивача, здійснивши перерахунок
розміру пенсії з розрахунку 15
процентів прожиткового мінімуму,
встановленого законом для осіб, які
втратили працездатність.

При цьому апеляційний суд вважає, що
суд першої інстанції, задовольняючи
адміністративний позов, помилково
зазначив кінцеву дату для перерахунку
пенсійних виплат, оскільки з самого
визначення поняття «пенсія» випливає,
що щомісячні пенсійні виплати
здійснюються на постійній основі, один
раз на місяць протягом невизначеного
періоду часу, а тому цей вид виплат не є
строковим і не може бути призначений на
певний строк. У цьому випадку
визначається лише дата, з якої особа
має право на отримання пенсії (чи її
перерахунок). Кінцевий термін або
строк, на який призначається пенсія, не
може встановлюватись, оскільки це
суперечить самому визначенню та суті
пенсії. Тому виплату пенсії не може
бути обмежено будь-яким кінцевим
терміном або строком, оскільки це б
обмежувало право особи на отримання
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка має
виплачуватись постійно, один раз на
місяць протягом невизначеного часу та
без встановлення будь-якого терміну
або строку виплати пенсії.

Такий висновок відповідає правовій
позиції Верховного Суду України,
висловленій у постановах від 23 квітня
2012 року № 21-239а11, від 19 березня 2013 року №
21-53а13, від 5 листопада 2013
року № 21-293а13.

Зокрема щодо строків судова колегія
вважає за необхідне звернути увагу на
таке.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст.99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Як зазначається в оскаржуваній
постанові, позивачу стало відомо про
причини порушення свого права після
отримання письмової відповіді від
відповідача 17 травня 2011 року, а тому
звернувшись до суду 26 травня 2011 року
позивачем не пропущено строків
звернення до суду з адміністративним
позовом. Однак суд першої інстанції
необґрунтовано задовольнив позовні
вимоги починаючи з 2009 року, а не із
застосуванням норм ст. 99 КАС України,
тобто в межах шестимісячного строку.

Оскільки пенсія - це вид щомісячної
соціальної виплати, а тому про
порушення своїх прав у 2009 році позивач
мав дізнатися відповідно у 2009 році.

Отже, судова колегія дійшла висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
частковому задоволенню, починаючи з
26.11.2010 року.

Таким чином, враховуючи, що судом
першої інстанції при вирішенні справи
порушені норми матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, а також те, що висновки суду не
відповідають обставинам справи,
колегія суддів, керуючись п.п.3,4 ч.1 ст. 202
КАС України вважає необхідним
скасовуючи постанову суду першої
інстанції, прийняти нову постанову,
якою адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Одеській області - задовольнити
частково.

Постанову Комінтернівського районного
суду Одеської області від 21.07.2011 року -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову
Головного Управління Пенсійного фонду
України в Одеській області, у
проведенні ОСОБА_1 перерахунку та
виплати додаткової пенсії,
передбаченої статтею 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», як
учаснику ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС другої категорії, в
розмірі 30 процентів мінімальної пенсії
за віком.

Зобов'язати Головне Управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області, провести ОСОБА_1 перерахунок
та виплату додаткової пенсії,
передбаченої статтею 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
як учаснику ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС другої категорії, в
розмірі 30 процентів мінімальної пенсії
за віком за період, починаючи з 26.11.2010
року.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили в порядку, встановленому
частиною 5 статті 254 КАС України, і може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого Адміністративного Суду
України протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя
Зуєва Л.Є.

суддя
Шевчук О.А.

суддя
Федусик А.Г.