Справа № 802/2253/13-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2014 року
м. Київ К/800/50161/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Шведа Е.А.,

розглянула у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу Державної
фінансової інспекції у Вінницькій
області на постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від
27.06.2013 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 26.09.2013 року у справі за позовом
Державної фінансової інспекції у
Вінницькій області до Державної служби
України з надзвичайних ситуації
України у Вінницькій області про
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Контрольно-ревізійне управління у
Вінницькій області звернулось до суду
з позовом до Управління Міністерства з
надзвичайних ситуацій України у
Вінницькій області про зобов'язання
виконати вимогу
Контрольно-ревізійного управління у
Вінницькій області №02-04-20-14/4475 від
10.06.2011 року в частині здійснення за
рахунок коштів спеціального фонду
видатків по оплаті зобов'язань
спеціального фонду в сумі 1051325,9грн.;
забезпечення стягнення з осіб винних у
понаднормовому списанні матеріальних
цінностей на суму 67505,60грн.;
забезпечення відшкодування зайво
використаних коштів в сумі 12115,02грн.

Справа судами розглядалась
неодноразово.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 27.06.2013 року,
залишеною без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 26.09.2013 року, у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з судовими рішеннями
першої та апеляційної інстанції у
справі, Державна фінансова інспекція у
Вінницькій області подала до Вищого
адміністративного суду України
касаційну скаргу, у якій, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанції та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що у період з 31.03.2011 р. по
29.04.2011 р., відповідно до плану
контрольно-ревізійної роботи КРУ у
Вінницькій області проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Управління МНС України у Вінницькій
області.

Результат ревізії зафіксований актом
від 05.05.2011 р. №04-15/9, згідно якого
відповідачем здійснено покриття за
рахунок коштів загального фонду
видатків спеціального фонду, в тому
числі по КЕКВ 1112 "Грошове утримання
військовослужбовців" та КЕКВ 1120
"Нарахування на заробітну плату". Так,
за рахунок видатків загального фонду
проведено нарахування та виплату
грошового утримання особам, якими
надавались платні послуги юридичним та
фізичним особам, в той час, як на
покриття відповідних витрат
використовуються кошти спеціального
фонду.

Також, з матеріалів акта перевірки від
05.05.2011 р. слідує, що відповідачем
невірно застосовано норми витрат
палива і мастильних матеріалів на
автомобільному транспорті, під час
зміни караулу, що призвело до зайвого
їх списання в кількості 8438,20 л на суму
67505,60 гривень.

Крім того, ревізією встановлено
здійснення відповідачем оплати
районним закладам охорони здоров'я, які
відносяться до Міністерства охорони
здоров'я за надані останніми послуги з
медичного огляду особового складу
підрозділів Управління, на що зайво
використано 12,1 тис. грн.

Листом від 10.06.2011 р. вих. за № 02-04-20-14/4475
про усунення виявлених порушень,
відповідача зобов'язано: внести зміни
до спеціального фонду кошторису,
передбачивши видатки по КЕКВ 1120
"Нарахування на заробітну плату" на
оплату праці зайнятих наданням платних
послуг та відповідно здійснити за
рахунок коштів спеціального фонду
видатки по оплаті зобов'язань
спеціального фонду в сумі 1051325,9 грн.;
при здійсненні фінансування у 2011 році
врахувати факт зайвого виділення
коштів у минулому бюджетному періоді;
зобов'язано забезпечити відшкодування
(повернення) зайво використаних коштів
загального фонду на оплату праці
працівників, посади яких повинні були
утримуватись за рахунок спеціального
фонду стягнути з осіб, винних у
понаднормовому списанні матеріальних
цінностей на суму 67505,60 грн. шкоду у
порядку та розмірі встановленому ст.ст.
130,133,136 КЗпП; забезпечити відшкодування
зайво використаних коштів в сумі 12 115, 02
грн. В іншому випадку стягнути з винних
осіб у проведенні зайвих витрат, шкоду
у порядку та розмірі встановленому
ст.ст.130-136 КЗпП; прийняти до відома факт
застосування фінансової санкції у
вигляді зменшення бюджетних
асигнувань; надати пропозиції
регіональному відділенню Фонду
державного мана України, щодо
оголошення конкурсу на право оренди
майна у порядку, встановленому ч.7 ст.9
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна; вирішити
питання з Міністерством з надзвичайних
ситуацій щодо перерозподілу
невикористаних медикаментів та
техніки по інших регіонах, де існує
потреба в них для використання за
призначенням; забезпечити заповнення
штатів Медичного центру спеціалістами,
кваліфікаційний рівень яких дозволить
проводити біохімічні дослідження та
забезпечити роботу
фізіотерапевтичного кабінету.

Листом від 24.06.2011 р. вих. за № 14/3034
Управління МНС України у Вінницькій
області надало інформацію щодо
усунення виявлених порушень в ході
проведенні ревізії.

Згідно із п. 8 ст. 10 вказаного Закону
головному контрольно-ревізійному
Управлінню України,
контрольно-ревізійним управлінням в
Республіці Крим, областях, містах Києві
і Севастополі, контрольно-ревізійним
підрозділам (відділам, групам) у
районах, містах і районах у містах
надасться право у судовому порядку
стягувати у дохід держави кошти,
одержані підконтрольними установами
за незаконними угодами, без
встановлених законом підстав та з
порушенням чинного законодавства.

Відповідачем не було виконано вимоги
щодо здійснення за розрахунок коштів
спеціального фонду видатків по оплаті
зобов'язань загального фонду в сумі
1051325,9 грн., забезпечення стягнення осіб,
винних у понаднормовому списані
матеріальних цінностей на суму 67505,60
грн. та забезпечення відшкодування
зайво використаних коштів в сумі 12115, 02
грн..

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
відносно того, що факт допущення
порушення вимог чинного законодавства,
а саме п.п. 3, 5. Методики
визначення собівартості платних
адміністративних послуг, затвердженої
постановою КМУ від 27.01.2010 р. № 66 та
постанови КМУ від 17.07.2009 р. № 737 «Про
заходи щодо упорядкування
адміністративних послуг», якою
затверджений Тимчасовий порядок
надання адміністративних послуг,
спростовується наступним:

Відповідно до вимог: ст.10 Закону
України «Про пожежну безпеку» №3745-ХІІ
від 17.12.1993 року із змінами та
доповненнями, згідно якої всі
виробничі, жилі, інші будівлі та
споруди, устаткування, транспортні
засоби, що вводяться в дію після
завершення будівництва або
реконструкції, технічного
переоснащення, технологічні процеси та
продукція повинні відповідати вимогам
нормативних актів з пожежної безпеки, у
разі повної відповідності даним
нормативним актам органами МНС
видаються відповідні дозволи;
постанови КМ України від 14.02.2001 року №150
«Про затвердження Порядку видачі
органами державного пожежного нагляду
дозволу на початок роботи підприємств
та оренду приміщень», що регулює видачу
та анулювання органами державного
пожежного нагляду дозволу на початок
роботи новостворених підприємств,
введення в експлуатацію нових і
реконструйованих виробничих, житлових
та інших об'єктів, впровадження нових
технологій, передачу у виробництво
зразків нових пожежонебезпечних машин,
механізмів, устаткування та продукції,
оренду будь-яких приміщень; Закону
України «Про дозвільну систему
господарської діяльності» від 06.09.2005
року №2806-ІV, що визначає правові та
організаційні засади функціонування
дозвільної системи у сфері
господарської діяльності і встановлює
порядок діяльності дозвільних органів,
уповноважених видавати документи
дозвільного характеру, та державних
адміністраторів, та відповідно до
вимог якого за відсутності фактів
порушення правил пожежної безпеки
видається дозвіл; Функціональних
обов'язків службових осіб органу
державного пожежного нагляду,
відповідно до яких основними
обов'язками співробітників ДПН УМНС є
здійснення дозвільно-реєстраційних
функцій щодо фізичних та юридичних
осіб, здійснення контролю за
дотриманням вимог чинного
законодавства під час проектування,
будівництва, реконструкції, технічного
переоснащення і т.д. видача дозволів
підрозділами УМНС - це не право а
обов'язок, що передбачений
вищезазначеними нормативно-правовими
актами України, і не є одним із видів
платних послуг, перелік яких, до речі
вичерпний, встановлений постановою КМ
України від 15.05.2000 р. № 798 «Про
затвердження переліку платних послуг,
що можуть надаватися підрозділами
Державної пожежної охорони
Міністерства з питань надзвичайних
ситуацій та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи».

Крім того, відповідно до п. 3
Тимчасового порядку надання
адміністративних послуг, повноваження
суб'єктів надання адміністративних
послуг визначаються
нормативно-правовими актами, плата за
надання таких послуг справляється у
розмірах та порядку, що визначені
законодавчими актами, а вразі коли це
не передбачено законодавчими актами, -
актами КМ України. У жодному із
перерахованих вище
нормативно-правових та законодавчих
актах ні порядок, ні умови, ні розміри
плати за видачу дозволів органами ДПН
МНС не передбачені та не встановлені.

Також, відповідно до ч. 1 п. 49 постанови
КМУ від 28.02.2002 р. №228, видатки
спеціального фонду бюджету
провадяться виключно в межах і за
рахунок відповідних надходжень до
цього фонду на підставі кошторисів з
урахуванням внесених до них змін
Відповідно до п.п. 23, 49 вказаного
Порядку видатки спеціального фонду
кошторису за рахунок власних
надходжень плануються у такій
послідовності: за визначеною метою, на
погашення заборгованості установи та
на проведення заходів, пов'язаних з
виконанням основних функцій, які не
забезпечені або частково забезпечені
видатками загального фонду. Вказаною
нормою не передбачено, що грошове
забезпечення чи його частина має
виплачуватися атестованим працівникам
з і спеціального фонду бюджету.

Згідно підпункту «а» п. 3 постанови КМУ
від 17.05.2002 р. № 659, власні надходження
бюджетних установ від надання платних
послуг використовуються на покриття
витрат, пов'язаних з організацією та
наданням цих послуг. При цьому нормами
Постанови №659 не передбачено
планування і здійснення видатків у
частині оплати праці. Тобто, розділення
робочого часу атестованого працівника
УМНС на час витрачений на надання
платних послуг та інший час
законодавством не передбачено.

Крім того, виходячи з вимоги п. 1.9
Інструкції про виплату грошового
забезпечення особам рядового та
начальницького складу органів та
підрозділів цивільного захисту,
затвердженої наказом МНС України від
10.06.2008 р. № 447, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 07.07.2008
року за № 612, грошове забезпечення
визначається за місяць, а у разі
виплати не за повний місяць, розмір
виплати визначається за кожний
календарний день шляхом поділу суми
грошового забезпечення , належного за
повний місяць, на кількість
календарних днів. А тому, порядок
розрахунку та виплати грошового
забезпечення та умови оплати праці
працівників бюджетних установ,
закладів та організацій МНС України, що
затверджені наказом МНС України від
10.07.2006 року № 431, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 31.07.2006
року за № 892/12766, не містять обов'язку
здійснення погодинного розрахунку. До
того ж, висунувши вказану вимогу
Позивач не зазначив механізму її
виконання, що б відповідав чинному
законодавству України та не враховано
особливості служби в органах та
підрозділах цивільного захисту.

Оскільки законодавство не передбачає
обов'язку здійснення виплат грошового
забезпечення частково із загального, а
частково із спеціального фонду
бюджету, особам, що надавали платні
послуги, то вимога КРУ про зобов'язання
виконати вимоги в частині здійснення
за рахунок коштів спеціального фонду
видатків по оплаті зобов'язань
спеціального фонду в сумі 1051325,9 грн.
(один мільйон п'ятдесят одна тисяча
триста двадцять п'ять гривень
дев'яносто копійок) є неправомірною та
необґрунтованою.

Поряд з цим, Позивачем під час ревізії
не встановлено та не вказано осіб і
обсяги у яких відповідним особам
невірно здійснено нарахування та
виплату заробітної плати (грошового
забезпечення), а сам розрахунок
контролюючого органу є загальним та
здійснений по методиці, що не може
чітко визначити нараховану суму. Тобто,
відповідна вимога ДФІ базується на
припущеннях, а отже вона є
безпідставною та не підлягає
виконанню.

Крім того, у листі-вимозі КРУ вимагає
внести зміни до спеціального фонду
кошторису, передбачивши видатки по
КЕКВ 1110 «Оплата праці» та по КЕКВ 1120
«Нарахування на заробітну плату» на
оплату праці осіб зайнятих наданням
платних послуг та відповідно здійснити
за рахунок коштів спеціального фонду
видатки по оплаті зобов'язань
загального фонду в сумі 1051325,9 гривень.
Водночас, за позовними вимогами
Позивач просить суд зобов'язати
виконати законну вимогу КРУ в частині
здійснення за рахунок коштів
спеціального фонду видатків по оплаті
зобов'язань загального фонду в сумі
1051325,9 гривень, що є необґрунтованим.

У касаційній скарзі заявник
посилається на те, що надання платних
послуг відволікає особовий склад від
несення служби. Проте, вказаним
обставинам також надано належну оцінку
під час розгляду справи у суді
апеляційної інстанції.

Так, відповідно до постанови КМУ від
26.10.2011 р. № 1102 «Деякі питання надання
платних послуг підрозділами
Міністерства надзвичайних ситуацій»,
платні послуги надаються за запитами
юридичних та фізичних осіб і за умови,
що їх надання не суперечить та не
перешкоджає основній діяльності
підрозділів Міністерства надзвичайних
ситуацій.

Безпідставність вимог щодо
забезпечення стягнення з осіб, винних у
понаднормовому списанні матеріальних
цінностей на суму 67505,60 грн. (шістдесят
сім тисяч п'ятсот п'ять гривень
шістдесят копійок), полягає в
наступному:

По-перше, Управління у своїй
повсякденній діяльності беззаперечно
виконує вимоги наказів МНС України, як
вищого керівного органу. Це стосується
і наказів МНС України від 08.08.2007 року
№538 "Про затвердження Настанови з
експлуатації транспортних засобів у
підрозділах МНС" та від 27.08.2009 року №587
"Про внесення змін до наказу МНС від
08.08.2007 року №538 "Про затвердження
Настанови з експлуатації транспортних
засобів у підрозділах МНС" (відомчі
спеціальні нормативно - правові акти).
Дані нормативно-правові акти прийняті
на основі та у відповідності до наказу
№ 628 від 26.06.2002 року «Про затвердження
Настанови з технічної експлуатації та
Положення про загони (частини)
технічної служби Державного
департаменту пожежної безпеки МВС
України», який регламентує основні
положення з експлуатації пожежної
техніки, встановлює технічні норми та
рекомендації, щодо їх застосування
Правомірність списання
паливно-мастильних матеріалів у
відповідності до зазначеного наказу
підтверджена рішеннями судів першої та
апеляційної інстанцій по
адміністративній справі за тотожним
позовом КРУ.

В зазначених документах викладені
основні положення з експлуатації
транспортних засобів (далі ТЗ), що
знаходиться на озброєнні підрозділів
МНС України, а також визначені основні
функції, обов'язки і права підрозділів
та посадових осіб, відповідальних за
організацію експлуатації ТЗ. Проте
даними наказами норми списання
пально-мастильних матеріалів не
визначені, в них встановлено лише
тривалість часу на роботу автомобіля
при зміні чергування для проведення
щоденного технічного обслуговування
(далі ЩТО), тобто робота автомобіля при
простої.

Відповідно до вимог пункту 2.1.5
Настанови з експлуатації транспортних
засобів у підрозділах МНС (далі
Настанови) транспортні засоби, що
знаходяться у розрахунку і в резерві
повинні бути в технічно-справному
стані. В зв'язку з цим та на виконання
вимог розділу 2.6 Настанови в
пожежно-рятувальних підрозділах, під
час зміни караулів, проводиться ЩТО під
керівництвом командира відділення.
Водій, що приймає ТЗ (в тому числі і
резервний), в присутності водія, який
здає ТЗ, повинен перевірити технічний
стан засобів у обсязі переліку робіт
щоденного ТО і зробити відповідні
записи в експлуатаційних картках і
журналах ТО, при цьому час роботи
двигуна не повинен перевищувати:

- 3 хв. - для транспортних
засобів (ТЗ) із карбюраторними
двигунами, у тому числі 2 хв. на роботу
зі спеціальними агрегатами;

- 5 хв. - для ТЗ із дизельними
двигунами, у тому числі 3 хв. на роботу
із спецагрегатами;

- 7 хв. - для пожежних
автодрабин і колінчатих підйомників із
висотою підйому до 45 м., у тому числі 5
хв. на роботу із спецагрегатами;

- 10 хв. - для пожежних
автодрабин і колінчатих підйомників із
висотою підйому 45 м і більше, у тому
числі 7 хв. на роботу із спецагрегатами.

Враховуючи вимоги пункту 1.1.6 Настанови
Управлінням були розроблені та
затверджені наказом норми списання
пального, під час зміни караулів, з
урахуванням визначеної Настановою
тривалості роботи двигунів.

Всі вказані вище вимоги, при перевірці
не були взяті до уваги. Автомобілі, що
знаходяться в розрахунку і резерві
Управління, відповідно до вимог
розділу 1.2 Настанови є спеціальними
автомобілями.

По друге, судами попередніх інстанцій
встановлено наявність преюдиційного
судового рішення, яке набрало законної
сили, по даному питанню, адже у 2007 році
КРУ у Вінницькій області до
Вінницького окружного
адміністративного суду була подана
позовна заява із вимогою про стягнення
з ГУ МНС України в Вінницькій області у
дохід державного бюджету коштів у сумі
43036,50 грн. витрачених в порушення вимог
чинного законодавства, а саме п.3.4
наказу Міністерства транспорту
України від 10.02.98 р.№ 43. В результаті
розгляду справи КРУ у Вінницькій було
відмовлено у задоволенні вимог позову,
так як порушень вимог чинного
законодавства України, а саме вимог п.3,4
наказу Міністерства транспорту
України від 10.02.98 р. № 43 не виявлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Крім того, в даній вимозі також наявна
невідповідність заявлених Позивачем
позовних вимог вимогам зазначеним у
листі про усунення виявлених порушень
від 10.06.2011 р. №02-04-20-14/4475 на виконання
яких заявлено позов.

Так, у позові контролюючий орган
просить суд зобов'язати виконати
законну вимогу в частині забезпечення
стягнення осіб винних у понаднормовому
списанні матеріальних цінностей 67505, 60
гривень. В цей же час, у листі-вимозі
зазначено вимогу забезпечення
відшкодування (повернення) зайво
використаних коштів загального фонду
на оплату праці працівників, посади
яких повинні були утримуватись за
рахунок спеціального фонду стягнути з
осіб, винних у понаднормовому списанні
матеріальних цінностей на суму 67505,60
гривень, шкоду у порядку та розмірі
встановленому статтями 130, 133, 136 КЗпП
України. Тобто, дана позовна вимога є
безпідставною.

Щодо вимоги ДФІ про забезпечення
відшкодування зайво використаних
коштів в сумі 12115,02 гривень (дванадцять
тисяч сто п'ятнадцять гривень дві
копійки), то Управління не погоджується
з нею, зважаючи на наступне:

Дійсно ряд районних підрозділів у
зв'язку із значною віддаленістю від м.
Вінниці, де розташований Медичний
центр УМНС, проходили медичні огляди по
місцю дислокації підрозділів УМНС. Це
зумовлене тим, що здійснення медичного
огляду особового складу віддалених
підрозділів працівниками Медичного
центру УМНС є економічно недоцільно. В
такому випадку були б затрачені значно
більші кошти на відрядні витрати
працівникам, забезпечення транспорту
паливно-мастильними матеріалами і т.п.
(розрахунок в матеріалах справи).

Однією з причин неможливості
проведення періодичних медичних
оглядів за місцем постійної дислокації
підрозділу є те що з 8 лікарів
спеціалістів 6 лікарів - сумісники,
робочий день яких складає відповідно
3,18 та 4,11 хв., що не дає можливості
залучення їх на повний робочий день.
Другою з причин є відсутність
необхідних умов, а саме наявність
необхідного приміщення для розміщення
8 спеціалістів ( лікарів ), крім того у
відповідності наказу МОЗ від 21.05.2007
року № 246» Про затвердження порядку
проведення медичних оглядів
працівників певних категорій», який
передбачає обов'язкове флюорографічне
та лабораторні дослідження, що в умовах
приміщень районних підрозділів не
можливі та заборонені відповідними
документами СЕС.

Крім того в Управління не має жодних
правових підстав зобов'язувати
особовий склад віддалених підрозділів
здійснювати проїзд до Медичного центру
у м. Вінницю за їх власні кошти. До того
ж, жодним нормативно - правовим актом
МНС України, МОЗ України не
передбачено, що особи рядового та
начальницького складу МНС України
зобов'язані проходити медичний огляд
лише у медичних закладах системи МНС.

Також медичні профілактичні огляди
здійснювалися за координації з боку
Медичного центру. Зокрема,
безпосередньо Центром визначалося
коло осіб, яким слід пройти такий огляд,
здійснювався аналіз даних такого
огляду. Тобто, як початковий етап, так і
опрацювання результатів оглядів
здійснювалося Центром, що свідчить про
виконання завдань поставлених перед
Центром.

При цьому, оплата послуг на проведення
медичних оглядів здійснювалася по
кошторису в межах коштів відповідного
призначення за КПКВ 3201300 «Медичне
забезпечення та санаторно-курортне
лікування працівників,
військовослужбовців та осіб рядового і
начальницького складу МНС України та
членів їх сімей, здійснення санітарних
та протиепідемічних заходів» по КПКВ
1134 «Оплата послуг».

З огляду на зазначене колегія суддів
вважає, що суди першої та апеляційної
інстанцій дійшли правильного висновку
про відмову у задоволенні позовних
вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, оскільки рішення судів
першої та апеляційної інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновків судів не спростовують,
підстави для призначення справи до
розгляду в судовому засіданні
відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судами допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені ст.ст. 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
як підстави для зміни, скасування
судового рішення, залишення позовної
заяви без розгляду або закриття
провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції у Вінницькій області
відхилити, постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від
27.06.2013 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 26.09.2013 року у цій справі залишити
без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: