Справа № 872/5168/13
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2013-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 вересня 2013 рокусправа № 2а-87/11
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді
Богданенка І.Ю.

суддів: Чепурнова
Д.В. Поплавського В.Ю.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Тернівського міського
суду Дніпропетровської області від 31
січня 2011 року

у справі № 2а-87/2011

за позовом ОСОБА_1

до управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Тернівської міської ради

про визнання неправомірними дій та
стягнення допомоги, зобов'язання
вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2011 року ОСОБА_1 звернулася у
Тернівський міський суд
Дніпропетровської області з позовом до
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Тернівської міської ради про
визнання неправомірними дій по
нарахуванню та виплаті допомоги по
догляду за дитиною у 2009-2010 роках,
стягнення недоотриманої суми допомоги
за цей період у сумі 9177,52 гривень,
зобов'язання призначити, перерахувати
та сплачувати відповідно до статті 15
закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми»з 01 січня 2011 року до
закінчення строку передбаченої
виплати.

Ухвалою Тернівського міського суду
Дніпропетровської області від 14 січня
2011 року позовні вимоги за період з 2009
року по 11 липня 2010 року залишені без
розгляду, в іншій частині відкрито
скорочене провадження у справі.

Постановою Тернівського міського суду
Дніпропетровської області від 31 січня
2011 року відмовлено у задоволенні
позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 26 серпня 2011 року апеляційну скаргу
ОСОБА_1 залишено без задоволення,
постанову Тернівського міського суду
Дніпропетровської області від 31 січня
2011 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 12 лютого 2013 року частково
задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1,
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 26 серпня 2011 року скасовано, справу
направлено до суду апеляційної
інстанції на новий розгляд.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Апеляційна скарга обґрунтована
порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Як підтверджується матеріалами справи,
ОСОБА_1 є матір'ю малолітньої дитини -
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим
перебуває на обліку в управлінні
соціального захисту населення
Тернівської міської ради
Дніпропетровської області (на час
звернення з позовом) та отримує
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, як
особа, що не застрахована у системі
соціального загальнообов'язкового
державного соціального страхування, у
розмірі 130 гривень щомісячно (а.с. 21, 24,
25).

Відповідно до статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Виплата допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку є
періодичною - щомісячною, а тому про
порушення свого права (якщо позивач
вважає його порушеним) ОСОБА_1 могла
дізнатися при отриманні чергової
(щомісячної) виплати додаткової пенсії.

Закони, інші нормативно-правові акти,
судові рішення є доступними для
ознайомлення всіма громадянами, і
можливість обізнаності людини про те
чи інше положення законодавства
залежить виключно від бажання такої
людини.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції правильно застосував до
спірних відносин сторін за період з 2009
року по 11 липня 2010 року положення
статей 99,100 Кодексу адміністративного
судочинства України, залишивши позовні
вимоги за цей період без розгляду, а
доводи апеляційної скарги в цій
частині є необґрунтованими.

Разом з цим, як слідує із правових норм,
що регулюють спірні правовідносини, до
1 січня 2008 року, тобто, до набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
(далі - Закон №107-VI) - правовідносини
щодо виплати допомоги регулювалися як
Законом України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» № 2811-XII від 21 листопада
1992 (далі - Закон №2811-ХІІ), дія якого
поширювалася на осіб, не застрахованих
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування, до
яких відноситься позивач, (стаття 13) так
і Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» (далі - Закон №2240-III), який
поширював свою дію на застрахованих у
зазначеній системі осіб. Розмір
допомоги також визначався цими
Законами (статтями 15 та 43 відповідно).

Зокрема, статтею 15 Закону № 2811-XII
передбачено, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Однак, пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону №
107-VI внесені відповідні зміни до Закону
№ 2811-ХІІ, а саме: дію статті 13 Закону №
2811-ХІІ з 01 січня 2008 року поширено і на
застрахованих осіб, а статтю 15 Закону №
2811-ХІІ викладено в наступній редакції:
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з 01 січня 2009 року, діють
положення статті 13 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»,
якою передбачено, що право на допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за цим Законом має не
застрахована в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування особа (один з
батьків дитини, усиновитель, опікун,
баба, дід або інший родич), яка фактично
здійснює догляд за дитиною та
положення статті 15 цього Закону,
відповідно до якої допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Проте, статтею 46 Закону України від 26
грудня 2008 року № 835-VI «Про Державний
бюджет України на 2009 рік» та статтею 45
Закону України від 27 квітня 2010 року №
2154-VI «Про Державний бюджет України на
2010 рік» передбачено, що у 2009, 2010 роках
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону № 2811-ХІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінету Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№ 1751 саме на виконання Закону № 2811-ХІІ.

Пунктом 22 зазначеного порядку
передбачено, що відповідно до статті 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку виплачується у розмірі, що
дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року -
50 відсотками, з 1 січня 2009 року - 75
відсотками, з 1 січня 2010 року - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менш як
130 гривень.

У 2009 та 2010 роках допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку виплачувалася відповідно до
зазначеного Порядку.

Закони України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» № 2857 від 23 жовтня 2010
року та «Про Державний бюджет України
на 2012 рік» № 4282 від 22 грудня 2011 року не
містять будь-яких положень щодо
розміру допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону № 2811-ХІІ або
делегування повноважень по визначенню
такого розміру Кабінету Міністрів
України.

Отже, у 2011 та 2012 роках, виплати допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку особам не
застрахованим в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування повинні
здійснюватися у розмірі визначеному
статтею 15 Закону № 2811-ХІІ, а саме - у
розмірі встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років.

Таким чином, враховуючи наведене, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що відповідач з 01 січня 2011 року при
нарахуванні та виплаті позивачу
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі, меншому, ніж визначено статтею
статті 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» діяв
неправомірно.

Щодо позовних вимог про стягнення
певної суми допомоги по догляду за
дитиною, суд апеляційної інстанції
зазначає, що відповідно до статті 5
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» всі види державної
допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги
у зв'язку з вагітністю та пологами
жінкам, зазначеним у частині другій
статті 4 цього Закону, призначають і
виплачують органи соціального захисту
населення за місцем проживання батьків
(усиновлювачів, опікуна,
піклувальника), отже нарахування
допомоги є повноваженням саме органу
соціального захисту населення, а не
суду, в зв'язку з чим позовні вимоги в
цій частині задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому
задоволенню за період з 01 січня 2011 року
по 11 серпня 2012 року.

З огляду на викладені обставини справи,
суд апеляційної інстанції вважає, що
судом першої інстанції порушено норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.
Вказані обставини є підставою для
скасування постанови суду першої
інстанції та ухвалення нового судового
рішення про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 202, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Тернівського міського суду
Дніпропетровської області від 31 січня
2011 року - скасувати.

Позовні вимоги - задовольнити частково.

Визнати дії управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Тернівської
міської ради щодо нарахування та
виплати на користь ОСОБА_1 допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі, меншому, ніж
визначено статтею 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми"
- неправомірними.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Тернівської
міської ради здійснити перерахунок та
забезпечити виплату на користь ОСОБА_1
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до статті 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
у розмірі встановленого законом, на
момент виплати, прожиткового мінімуму
для дітей віком до 6 років за період з 01
січня 2011 року по 11 серпня 2012 року з
урахуванням виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
В.Ю. Поплавський