Справа № 872/8997/13
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2013-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2013 рокусправа №
812/8002/12(2а/333/8/13)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чабаненко С.В.

суддів: Іванова
С.М. Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Комунарського районного
суду Запорізької області від 04.04.2013 р. у
справі № 812/8002/12(2а/333/8/13)

за позовом ОСОБА_1

до Комісії із захисту прав дитини
районної державної адміністрації
Запорізької міської ради по
Комунарському району, Районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Комунарському району, третя
особа - Комунарський відділ державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції

про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до Комісії
із захисту прав дитини районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Комунарському району, Районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Комунарському району, третя
особа: Комунарський відділ ДВС
Запорізького міського управління
юстиції в якому просив:

- визнати нечинним рішення комісії
із захисту прав дитини районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Комунарському району по
відмові надати попередній дозвіл
органів опіки та піклування для
подальшої реалізації 13 частини
квартири АДРЕСА_1 яка належить на праві
власності ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) в
рахунок погашення боргу за рішенням по
справі №2-1573 Комунарського районного
суду м. Запоріжжя;

- зобов'язати комісію із захисту
прав дитини районної адміністрації
Запорізької міської ради по
Комунарському району прийняти рішення
надати Комунарському відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції попередній дозвіл органів
опіки та піклування для подальшої
реалізації 13 частини квартири АДРЕСА_1;

- визнати нечинним рішення від
06.07.2012 №1715/01-23 районної адміністрації
Запорізької міської ради по
Комунарському району по відмові надати
попередній дозвіл органів опіки та
піклування для подальшої реалізації 13
частини квартири АДРЕСА_1, яка належить
на праві власності ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1)
в рахунок погашення боргу за рішенням
по справі №2-1573 Комунарського
районного суду м. Запоріжжя.

- зобов'язати районну
адміністрацію Запорізької міської
ради по Комунарському району прийняти
рішення надати Комунарському відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції попередній дозвіл органів
опіки та піклування для подальшої
реалізації 13 частини квартири АДРЕСА_1,
яка належить на праві власності ОСОБА_2
(ІНФОРМАЦІЯ_1) в рахунок погашення боргу
за рішенням по справі №2-1573
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя.

Постановою Комунарського районного
суду Запорізької області від 04.04.2013
року в задоволені вимог позивача
відмовлено.

В обґрунтування постанови, суд першої
інстанції зазначає, що згода органу
опіки та піклування потрібна на стадії
вчинення будь-яких правочинів щодо
житлових приміщень, право власності,
користування якими мають неповнолітні
діти. А також, зазначає про
правомірність відмови районної
адміністрації ЗМР по Комунарському
району в наданні дозволу на реалізацію
заставленого майна, у зв'язку з тим, що
там зареєстрована та проживає дитина,
оскільки це може вплинути на її майнові
права, до яких відноситься зокрема і
право користування жилим приміщенням.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, згідно якої,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просив скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі .

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги позивач зазначає про
протиправність оскаржуваних рішень
Районної адміністрації Запорізької
міської ради по Комунарському району
та Комісії із захисту прав дитини
районної адміністрації Запорізької
міської ради по Комунарському району,
оскільки вони були ухвалені з грубими
порушеннями діючого законодавства, що
призвело до порушення прав та законних
інтересів позивача щодо виконання
рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2
78937,07 гривень на користь ОСОБА_1.

Сторони по справі про час і місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.

В судове засідання не з'явились
представники сторін. Жодних клопотань,
повідомлень про причини неявки до суду
не надходило, підстави відсутності
представників сторін суду не
повідомлені.

З урахуванням наявних в справі
матеріалів, згідно ч. 4 ст. 196 КАС
України, нез'явлення в судове засідання
представників сторін апеляційної
скарги не перешкоджає розгляду
справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи,
згідно довідки про склад родини від
25.05.2012 року в квартирі АДРЕСА_1,
зареєстрована та мешкає малолітній
ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2).

Згідно витягу з протоколу №18 засідання
комісії із захисту прав дитини
районної адміністрації Запорізької
міської ради по Комунарському району
від 21.06.2012 року, на звернення
Комунарського ВДВС було прийнято
рішення про відмову в надані дозволу
на реалізацію заставного майна а саме 13
частки квартири, яка належить ОСОБА_2.,
оскільки в квартирі зареєстрований та
мешкає малолітня дитина, тому
реалізація частки квартири призведе до
порушення охоронюваних законом
інтересів дитини. Також зазначила, що
комісія із захисту прав дитини не є
суб'єктом владних повноважень, а є
дорадчим органом.

На звернення начальника відділу
Комунарського ВДВС від 13.06.2012 року до
06.07.2012 року, районна адміністрація ЗМР
по Комунарському району, надала
відповідь Комунарському ВДВС голови
районної адміністрації ЗМР по
Комунарському району з проханням
надати дозвіл, органів опіки та
піклування для подальшої реалізації 13
частини квартири в квартирі АДРЕСА_1,
було надано відповідь від 06.07.2012
№1715/01-23 про відмову в наданні дозволу
на реалізацію вищенаведеного
заставного майна, у зв'язку з тим, що там
зареєстровані та проживають діти.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
відсутності підстав для задоволення
позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Закон України «Про охорону
дитинства»від 26 квітня 2001 р. № 2402-III
визначає охорону дитинства в Україні
як стратегічний загальнонаціональний
пріоритет і з метою забезпечення
реалізації прав дитини на життя,
охорону здоров'я, освіту, соціальний
захист та всебічний розвиток
встановлює основні засади державної
політики у цій сфері.

Ст. 17,18 Закону України « Про охорону
дитинства» ст.12 Закону України «Про
основи соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей»,
визначені гарантії забезпечення прав
неповнолітнього, щодо житлових
приміщень власниками, користувачами
якого вони є.

Зокрема ст.18 Закону України « Про
охорону дитинства» діти - члени сім`ї
власника житлового приміщення мають
право користуватися займаним
приміщенням на рівні з власником.
Органи опіки та піклування зобов'язані
здійснювати контроль за додержанням
батьками або особам які їх замінюють,
майнових та житлових прав дітей при
відчуженні житлових приміщень та
купівлі нового житла.

Статтею 12 Закону «Про основи
соціального захисту бездомних
громадян або безпритульних дітей»,
встановлено, що держава охороняє та
захищає права та Інтереси дітей під час
вчинення правочинів щодо нерухомого
майна. Неприпустимо обмеження прав та
інтересів дітей під час вчинення
правочинів щодо жилих приміщень.
Органи опіки та піклування здійснюють
контроль за дотриманням батьками та
особами що їх замінюють, житлових прав
та охоронюваних законом інтересів
дітей відповідно до закону. Для
вчинення будь яких правочинів щодо
нерухомого майна, право власності на
яке або право користування яким мають
діти, необхідний попередній дозвіл
органів опіки та піклування, що
надається відповідно до закону.

Згідно підпункту 4.5.9 пункту 4.5
Інструкції з організації примусового
виконання рішень у разі передачі на
реалізацію нерухомого майна, право
власності на яке або право
користування яким мають неповнолітні,
необхідний попередній дозвіл органів
опіки та піклування, що надається
відповідно до закону. Якщо такий дозвіл
не надано, державний виконавець
звертається до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
встановлення або зміну способу і
порядку виконання. Якщо судом не
встановлено (змінено) спосіб і порядок
виконання, державний виконавець
продовжує виконання рішення за рахунок
іншого майна боржника, а в разі
відсутності такого майна повертає
виконавчий документ стягувачу з
підстави, передбаченої пунктом 2
частини першої статті 47 Закону.

Згідно ч.4 ст.177 Сімейного Кодексу
України дозвіл на вчинення правочинів
щодо нерухомого майна дитини надається
органом опіки та піклування після
перевірки, що проводиться протягом
одного місяця, і лише в разі
гарантування збереження права дитини
на житло.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним
і обґрунтованим.

Отже, з огляду на вищевикладене, згода
органу опіки та піклування потрібна на
стадії вчинення будь-яких правочинів,
щодо житлових приміщень, право
власності, користування, якими мають
неповнолітні діти.

Колегія судді погоджується в
висновками суду першої інстанції щодо
правомірності відмови районної
адміністрації ЗМР по Комунарському
району, в наданні дозволу на реалізацію
заставного майна, у зв'язку з тим, що там
зареєстрована та проживає дитина, це
може вплинути на її майнові права, до
яких відноситься зокрема і право
користування жилим приміщенням.

Таким чином, постанова суду першої
інстанції ґрунтуються на всебічному,
повному і об'єктивному розгляді усіх
обставин справи в їх сукупності.
Порушень норм процесуального закону,
які б могли призвести до прийняття
невірного рішення, не встановлено.

Отже, доводи апеляційних скарг не
спростовують правового обґрунтування,
покладеного в основу судового рішення,
тому не можуть бути підставою для
скасування постанови суду першої
інстанції та застосування ст. 202 КАС
України.

Керуючись ст.ст.160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Комунарського районного
суду Запорізької області від 04.04.2013 р. у
справі № 812/8002/12(2а/333/8/13) - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її постановлення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
С.В. Чабаненко

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
А.В. Шлай