Справа № 872/13415/13
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2014 рокусправа № 808/1068/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк
І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.,

представників сторін:

позивача : - ОСОБА_2 (дов.від
24.01.2013 року)

відповідача: - Карленко Н.Т.
(дов.від 17.01.2014 року)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Пологівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 08 липня 2013
р. у справі № 808/1068/13-а

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4

до Пологівської міжрайонної державної
податкової інспекції Запорізької
області Державної податкової служби

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

29.01.2013 р. Фізична особа-підприємець
ОСОБА_4 звернувся до Запорізького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом про
скасування податкових
повідомлень-рішень Пологівської
міжрайонної державної податкової
інспекції Запорізької області
Державної податкової служби від 22.01.2013
р.:

- № про застосування штрафних
санкцій в сумі 116 307,80 грн. за порушення
абз.3 п.1 указу Президента України «Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм регулювання обігу
готівки»;

- № про застосування штрафних
санкцій в сумі 5 950 грн. за порушення п.5
ст.17 Закону України Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг»;

- № про застосування штрафних
санкцій в сумі 3 060 грн. за порушення п.4
ст.17 Закону України Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
обставини та висновки викладені в акті
перевірки від 08.01.2013 р., на підставі яких
застосовано штрафні санкції, не
відповідають дійсності, а прийняті
податкові повідомлення-рішення
суперечать чинному законодавству.
Позивач зазначає, що в акті перевірки
від 08.01.2013 р. зазначено невірні
обставини про неоприбуткування
готівки, а також вказує про надмірне
застосування податковим органом
штрафних санкцій, передбачених п.4 п.5
ст.17 Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" за невиконання
щоденного друку фіскального звітного
чеку, в дев'ять разів вищим ніж
передбачено Законом, за незбереження
контрольної стрічки - в 35 разів вище ніж
передбачено Законом.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 08 липня 2013
р. у справі № 808/1068/13-а вищевказаний
адміністративний позов задоволено
частково:

- визнано протиправними та скасовані
податкові повідомлення-рішення
відповідача № від 22.01.2013 р. про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій у розмірі 116 307,80 грн.;

- визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
№ від 22.01.2013 р. в частині
застосування штрафних (фінансових)
санкцій у розмірі 5 780 грн.;

- визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення №
від 22.01.2013 р. в частині
застосування штрафних (фінансових)
санкцій у розмірі 2 720 грн.;

- в задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постанову суду в частині скасування
податкового повідомлення-рішення
№ мотивовано тим, що висновки
податкового органу про не
оприбуткування готівки є помилковими,
оскільки грошові кошти, внесені
Підприємцем на розрахунковий рахунок
для розвитку власної підприємницької
діяльності, за відсутності факту
продажу товару не є виручкою від
реалізації продукції. Часткове
скасування податкових
повідомлень-рішень № та №
обґрунтоване невірним розрахунком
податкового органу розміру штрафних
санкцій. З огляду на встановлення судом
факту порушення позивачем вимог
законодавства щодо щоденного друку
фіскального звітного чеку та
контрольної стрічки, спірні податкові
повідомлення-рішення скасовані в
частині надмірно нарахованих штрафних
санкцій, в іншій частині рішення
залишені без змін.

Не погодившись з постановою суду,
Пологівською МДПІ подано апеляційну
скаргу, згідно якої скаржник просить
скасувати постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 8
липня 2013 р. у справі № 808/1068/13-а, як таку
що винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Скаржник вважає, що суд першої
інстанції не в повному обсягу дослідив
обставини по справі та не приділив
уваги поясненням відповідача щодо
ухилення позивача від оприбуткування
коштів, оскільки наявність значної
суми «власних коштів» при дуже
незначному чистому доході, викликає
сумніви щодо правомірності поведінки
ФОП ОСОБА_5

ФОП ОСОБА_4 надав в справу письмові
заперечення, в яких, вказуючи на
обґрунтованість прийнятої судом
першої інстанції постанови, просить
залишити без змін постанову суду
першої інстанції та відмовити в
задоволенні апеляційної скарги
Пологівською ОДПІ. Представниками
сторін в судовому засіданні
підтримані визначені правові позиції
по суті спірних питань даної справи,
надані пояснення та заперечення на
доводи апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що ФОП
ОСОБА_5 взятий на податковий облік в
органах державної податкової служби та
перебуває на обліку в Пологівській
МДПІ; вид діяльності: «роздрібна та
оптова торгівля з перевагою
продовольчого асортименту через
власні об'єкти роздрібної торгівлі
магазин із застосуванням Реєстраторів
розрахункових операцій».

Так, Пологівською МДПІ проведено
документальну планову перевірку з
питання дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства з
ФОП ОСОБА_5 за період з 01.07.2010 р. по 31.12.2011
р., за результатами яких складено акт
№2/1702/НОМЕР_4 від 08.01.2013 р. (т.1, а. с.13-38).

22.01.2013 р. на підставі даного акту
Пологівською МДПІ прийнято податкові
повідомлення-рішення:

- № , яким за порушення
Підприємцем вимог п.1.2 ст.1 Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні № 637 від
15.12.2004 р. застосовано штрафні
(фінансові) санкції на суму 116 307,80 грн.
на підставі абз.3 п.1 Указу Президента
України «Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм регулювання
обігу готівки» від 12.06.95 р. № 436/95 (т.1, а.
с.10);

- № , яким за порушення
Підприємцем вимог п.10 ст.3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» застосовано
штрафні (фінансові) санкції на суму 5 950
грн. на підставі п.5 ст.17 вказаного
Закону (т.1, а. с.11);

- № яким за порушення
Підприємцем вимог п.9 ст.3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» застосовано
штрафні (фінансові) санкції на суму 3 060
грн. на підставі п.4 ст.17 вказаного
Закону (т.1, а. с.12).

Не погодившись з зазначеними
податковими повідомленнями-рішеннями
податкового органу, ФОП ОСОБА_4
звернувся з даним адміністративним
позовом до суду.

Перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга Пологівської МДПІ
не підлягає задоволенню з таких
підстав:

За приписами ч.1 ст.195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

З апеляційної скарги Пологівської МДПІ
вбачається, що доводи скаржника
стосуються виключно наявності
порушення позивачем положень п.1.2 ст.1
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні № 637
від 15.12.2004 р.

Так, стосовно податкового
повідомлення-рішення № від 22.01.2013
р. колегія суддів зазначає наступне:

Суть даного порушення у не
оприбуткуванні готівки Підприємцем,
яке полягає в тому, що при аналізі
надходжень грошових коштів на
розрахунковий рахунок позивача
відкритому у ПАТ КБ «Приватбанк»,
встановлено, що ФОП ОСОБА_4
систематично вносились грошові кошти з
призначенням платежу «виручка», що не
відповідає сумі виручки, зазначеної у
звіті про використання РРО, на загальну
суму 23 261,56 грн. (без ПДВ), у т. ч.:

- за липень 2010 року на суму 3 119,12
грн.;

- за серпень 2010 року на суму 12 500,22
грн.;

- за травень 2011 року на суму 7 642,22
грн.

Абзацом 3 статті 1 Указу Президента
України «Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» № 436/95 від
12.06.95 р. установлено, що «…у разі
порушення юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами -
громадянами України, іноземними
громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу: за
неоприбуткування (неповне та/або
несвоєчасне) оприбуткування у касах
готівки - у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми».

Так, згідно абз.23 п.1.2 п.1 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного Банку України №637 від
15.12.2004 р. (далі - Положення)
оприбуткування готівки - проведення
підприємствами і підприємцями обліку
готівки в касі на повну суму її
фактичних надходжень у касовій книзі,
книзі обліку доходів і витрат, книзі
обліку розрахункових операцій.

У частині 2 підпункту 2.2 пункту 2
Положення встановлено, що підприємства
(підприємці) здійснюють облік операцій
з готівкою у відповідних книгах обліку.

Відповідно до абз.1, 3 п.п.2.6 п.2 Положення
уся готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися.

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Наказом ДПА України від 01.12.2000 р. № 614
затверджений Порядок реєстрації та
ведення книг обліку розрахункових
операцій і розрахункових книжок (далі -
Порядок №614), який розроблено на
виконання Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» № 265/95-ВР. Порядок поширюється
на книги обліку розрахункових операцій
і розрахункові книжки, що
використовуються суб'єктами
підприємницької діяльності при
здійсненні розрахунків у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг, крім розрахунків при
здійсненні операцій з купівлі-продажу
іноземної валюти.

Так, згідно п.7.5 Порядку № 614
використання книги ОРО, зареєстрованої
на РРО, передбачає: наявність книги ОРО
на місці проведення розрахунків, де
встановлено РРО; підклеювання
фіскальних звітних чеків на
відповідних сторінках книги ОРО;
щоденне виконання записів про рух
готівки та суми розрахунків, при цьому
дані за сумами, отриманими від покупців
(клієнтів), та дані за сумами, виданими
покупцям (клієнтам), записуються
окремо; у разі виходу з ладу РРО чи
відключення електроенергії здійснення
записів за обліком розрахункових
квитанцій; ведення обліку ремонтів,
робіт з технічного обслуговування, а
також перевірок конструкції та
програмного забезпечення РРО у
відповідному розділі книги ОРО.

Отже, з наведених норм вбачається, що
оприбуткування готівки полягає в
здійсненні підприємствами
(підприємцями) певної послідовності
дій: щоденне роздрукування Z-звіту, його
підклеювання на відповідних сторінках
книги ОРО та щоденне здійснення запису
у книгу ОРО на підставі зазначеного
Z-звіту, і тому вірним є висновок суду
першої інстанції про те, що не
оприбуткованою готівкою у підприємця
може бути лише готівка, яка проведена
через РРО і зазначена в фіскальних
звітах, але не відображена в книзі КОРО
та книзі доходів та витрат.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що акт перевірки містить
дані про розбіжність відображення сум
по книгам обліку та фіскальним звітним
чекам (не оприбуткування) лише 8 грн.
(стор.28 акта перевірки), які не
оскаржені позивачем і по яким
податківцями винесено окреме
податкове повідомлення рішення, що не є
предметом даного спору. Жодних інших
даних про розбіжності між даними
фіскальних чеків та відображенням їх в
книгах КОРО і обліку доходів та витрат
в акті не зазначено.

Також колегія суддів звертає увагу на
те, що податковий орган в акті
перевірки від 08.01.2013 р. не визначив яким
чином встановлено факт не
оприбуткування позивачем коштів в сумі
23 261,56 грн.

Позивач зазначає (і це підтверджується
висновками суду першої інстанції), що
сума розбіжності, виявлена
податківцями, не є виручкою, а
являється власними коштами Підприємця,
оскільки позивач за 3-4 квартали 2010 року
отримав готівкову виручку через РРО в
сумі 353815,56 грн., частина якої (233 058 грн.)
була здана на розрахунковий рахунок із
зазначенням символу « 02» виручка, інша
частина здана на розрахунковий рахунок
із зазначенням символу « 32» власні
кошти та використані на інші цілі.

Згідно абз.1 п.3.8 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
Постановою НБУ від 21.01.2004 р. № 22,
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 29.03.2004 р. за № 377/8976, реквізит
«Призначення платежу» платіжного
доручення заповнюється платником так,
щоб надавати повну інформацію про
платіж та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України.

Матеріали справи містять,
квитанції-заявки на внесення коштів з
відмітками банку, за 09.07.2010 р. на суму 5 000
грн., за 03.08.2010 р. - на суму 12 000 грн., 10.08.2010
р. на суму 3380 грн., 06.05.2011 р. на суму 10 515
грн., які здавались ФОП ОСОБА_4 із
зазначенням платежу «власні кошти код
32» (т.1, а. с.43-45).

Також матеріали справи містять
лист Першого Оріхівського відділення
ЗРУ ПАТ КБ «Приватбанк», в якому
вказано, що символ « 02» по зазначеним
платежам був помилково внесений
касиром банку і дані кошти по заявкам
надійшли за касовим символом 32 «власні
кошти» (т.1, а. с.42).

Тобто відображення по
розрахунковому рахунку позивача
вказаних сум коштів у зазначені дати з
кодом « 02-виручка» відбулося з вини
банку.

Посилання скаржника на те, що не
було надано до початку перевірки
вказані квитанції колегією суддів не
приймаються як обґрунтований довід для
не взяття вказаних квитанцій
податковим органом до уваги.

Також посилання скаржника на те, що
вищевказаний лист банку викликає
сумніви в зв'язку з тим, що наданий не на
офіційному бланку, без зазначення
вихідного номеру та дати, не
приймаються колегією суддів до уваги,
оскільки такі посилання носять
характер припущень, який вимагає
доведення у встановленому чинним
законодавством порядку, а згідно ст.19
Конституції України органи державної
влади, їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 КАС України
обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається саме на відповідача (якщо
він заперечує проти адміністративного
позову).

Таким чином, всупереч ч.2 ст.71 КАС
України позивачем не надано будь-яких
доказів, які б свідчили про порушення
позивачем вимог п.1.2 ст.1 Положення № 637
і тому застосування Пологівською МДПІ
штрафних (фінансових) санкцій на суму 116
307,80 грн. на підставі абз.3 п.1 Указу
Президента України «Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм
регулювання обігу готівки» від 12.06.95 р.
№ 436/95 згідно податкові
повідомлення-рішення № від 22.01.2013
р. є безпідставною.

Отже, колегія суддів вважає
обґрунтованим задоволення судом
першої інстанції позовних вимог
Підприємця щодо скасування вказаного
податкового повідомлення-рішення
Пологівської МДПІ від 22.01.2013 р. № .

Разом з тим, колегія суддів вважає
правомірним задоволення судом першої
інстанції позовних вимог Підприємця
щодо скасування податкових
повідомлень-рішень Пологівської МДПІ
№ від 22.01.2013 р. в частині
застосування штрафних (фінансових)
санкцій у розмірі 5 780 грн. та №
від 22.01.2013 р. в частині застосування
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
2 720 грн., виходячи з наступного:

Наявність порушення приписів п.9 та п.10
ст.3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» судом першої
інстанції по суті встановлена і,
водночас, спростована насамперед у
частині розміру визначених штрафних
санкцій, тобто порядку розрахунку цих
санкцій відповідачем.

Позивач не заперечує проти
правомірності і законності постанови
суду першої інстанції, фактично
погоджуючись, таким чином, з допущенням
Підприємцем порушення п.9 та п.10 ст.3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

При цьому, посилання позивача в
запереченнях на апеляційну скаргу на
відсутність порушення п.9 ст.3
вказаного Закону з огляду на те, що чеки
у Підприємця були наявні, але у зв'язку
з різними збоями роботи РРО (вихід з
ладу, відключення електроенергії) їх
роздрукування здійснено на наступний
календарний день, перед початком
роботи, колегією суддів відхиляються з
огляду на приписи вищенаведеного п.7.5
Порядку № 614, який передбачає певний
порядок дій суб'єкту господарювання у
разі виходу з ладу РРО чи відключення
електроенергії здійснення записів за
обліком розрахункових квитанцій,
доказів дотримання яких позивачем суду
не надано.

Так, згідно п.9 ст.3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» від 06.07.95 р. № 265/95-ВР (в редакції
на момент виникнення спірних відносин,
далі - Закон № 265) суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
щоденно друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг)
фіскальні звітні чеки і забезпечувати
їх зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій.

Відповідно до п.4 ст.17 Закону № 265 у разі
невиконання щоденного друку
фіскального звітного чеку до суб'єктів
підприємницької діяльності
застосовується фінансова санкція у
розмірі двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Згідно п.10 ст.3 Закону № 265 суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
друкувати або створювати в електронній
формі на реєстраторах розрахункових
операцій (за виключенням автоматів з
продажу товарів (послуг) контрольні
стрічки і забезпечувати їх зберігання
протягом трьох років.

Відповідно до п.5 ст.17 Закону № 265 у
разі якщо контрольну стрічку не
збережено протягом трьох років, до
суб'єктів підприємницької діяльності
застосовується фінансова санкція у
розмірі десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Отже, за порушення п.9 ст.3 Закону
№ 265 можливе застосування штрафної
санкції у розмірі 340 грн., а за порушення
п.10 ст.3 Закону № 265 - 170 грн.

Разом з тим, відповідачем
застосовано фінансову санкцію у
розмірі 20 неоподаткованих мінімумів
доходів громадян за кожне невиконання
щоденного друку фіскального чеку (340
грн. x 9 шт.) та у розмірі 10
неоподаткованих мінімумів доходів за
кожен день незбереження контрольної
стрічки (170 грн. х 33 шт.).

Проте, суд першої інстанції вірно
зауважив, що не виконуючи протягом
певного періоду обов'язок щодня
друкувати фіскальний звітний чек,
суб'єкт підприємницької діяльності
вчиняє продовжуване порушення, а не
зберігаючи цей чек у книзі обліку
розрахункових операцій - триваюче.

Згідно ж ч.1 ст.61 Конституції
України ніхто не може бути двічі
притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.

У Постанові Верховного суду України
від 16.04.2013 р. викладена правова позиція
щодо порушень, про які йдеться у п.4 ст.17
Закону № 265, згідно якої відповідальний
орган державної податкової служби
України може застосувати лише одну
фінансову санкцію у розмірі двадцяти
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян незалежно від кількості
виявлених під час перевірки суб'єкта
підприємницької діяльності, який
здійснює розрахункові операції за
товари (послуги) випадків невиконання
щоденного друку фіскального звітного
чеку та/або його незберігання в книзі
обліку розрахункових операцій.

Отже, за вчинення порушень, які у
своїй сукупності складають єдине
продовжуване чи триваюче
правопорушення, можливо притягнути до
відповідальності лише один раз.

Отже, доводи апеляційної скарги не
спростовують правового обґрунтування,
покладеного в основу судового рішення,
тому не можуть бути підставою для
скасування постанови суду першої
інстанції.

Крім того, відповідачем надано
клопотання про заміну Пологівської
міжрайонної державної податкової
інспекції Запорізької області
Державної податкової служби
правонаступником - Пологівською
об'єднаною Державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області, з
доданням, зокрема, витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (т.2, а. с.94-100),
в зв'язку з чим в силу приписів ст.55 КАС
України колегія суддів допускає заміну
відповідача вказаним
правонаступником.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Пологівськаої
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області на
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 08 липня 2013
р. у справі № 808/1068/13-а - залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 08 липня 2013
р. у справі № 808/1068/13-а - залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Я.В. Семененко