Справа № 2а-0870/10913/11
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2014 року
м. Київ К/9991/35219/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів: Лосєва А.М.,
Степашка О.І., Шипуліної
Т.М.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні

касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Діф-Логістик»

на постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 03.04.2012

у справі № 2а-0870/10913/11

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Діф-Логістик»

до Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Запоріжжя

про визнання нечинним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 12.12.2011
задоволено позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Діф-Логістик» (надалі - позивач, ТОВ
«Діф-Логістик») до Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Запоріжжя (надалі -
відповідач, ДПІ у Жовтневому районі м.
Запоріжжя) про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення від 21.10.2011 №
.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
податкові зобов'язання з податку на
додану вартість за червень 2011 р.
відкориговано позивачем у вересні 2010
р., тобто до спливу 365 календарних днів з
дня їх виписки, а у серпні 2011 р.
ТОВ«Діф-Логістик» було відкориговано
лише код індивідуального податкового
номеру контрагента. При цьому,
уточнюючий розрахунок від 18.08.2011 жодним
чином не вплинув на розрахунки із
бюджетом та на визначення податкових
зобов'язань.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 03.04.2012 скасовано рішення суду
першої інстанції та прийнято нове про
відмову у задоволенні позову в повному
обсязі.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної
інстанції прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
позивач звернувся до Вищого
адміністративного суду України із
касаційною скаргою, у якій просить
скасувати постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 03.04.2012 і
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Відповідач не надав письмових
заперечень на касаційну скаргу, що не
перешкоджає її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 20.07.2010 позивачем в
електронному вигляді на адресу ДПІ у
Жовтневому районі м. Запоріжжя була
надіслана податкова декларація з
податку на додану вартість з додатками
№ 1, № 5 за червень 2010 року.

З підстав самостійно виявленого
заниження суми податкового
зобов'язання та податкового кредиту за
червень 2010 р., 06.09.2010 позивачем до
податкового органу було подано
уточнюючий розрахунок з додатком № 5 та
реєстром виданих та отриманих
податкових накладних за червень 2010
року. Згідно уточнення в Додатку № 5
декларації з ПДВ за червень 2010 року в
розділі 2 (Податковий кредит) в рядках 1
та 2 колонки 4 відображено суму обсягу
поставки (без ПДВ).

18.08.2011 позивачем до податкового органу
було надано уточнюючий розрахунок
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок разом із додатком № 5.
Підставою виправлення було те, що в
рядках 1 та 2 колонки 2 в розділі 2
(Податковий кредит) уточнюючого
розрахунку від 06.09.2011 відображено
однаковий індивідуальний податковий
номер контрагентів 00, що є
помилковим.

16.09.2011 співробітниками ДПІ у Жовтневому
районі м. Запоріжжя було проведено
камеральну перевірку даних,
задекларованих ТОВ «Діф-Логістик» у
податковій звітності з податку на
додану вартість, за результатами якої
складено акт № 228/16/35764432.

У ході перевірки встановлено порушення
ТОВ «Діф-Логістик»: п.50.1 ст.50 та абз.3
п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України
в частині безпідставного коригування
податкового кредиту в серпні 2011 року з
урахуванням податкових накладних,
виписаних контрагентами у червні 2010
року, що перевищує 365 календарних днів з
дати їх виписки.

За результатами перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від
21.10.2011, яким визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 131 021,25 грн.

Переглянувши судове рішення у межах
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
Вищий адміністративний суд України
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення касаційної
скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до п.50.1 ст.50 Податкового
кодексу України, який вступив в дію з
01.01.2011, у разі, якщо у майбутніх
податкових періодах (з урахуванням
строків давності, визначених статтею 102
цього Кодексу) платник податків
самостійно виявляє помилки, що
містяться у раніше поданій ним
податковій декларації (крім обмежень,
визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно виявлені.

Платник податків, який самостійно
виявляє факт заниження податкового
зобов'язання минулих податкових
періодів, зобов'язаний, за винятком
випадків, установлених пунктом 50.2 цієї
статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок
і сплатити суму недоплати та штраф у
розмірі трьох відсотків від такої суми
до подання такого уточнюючого
розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у
складі декларації з цього податку, що
подається за податковий період,
наступний за періодом, у якому виявлено
факт заниження податкового
зобов'язання, збільшену на суму штрафу
у розмірі п'яти відсотків від такої
суми, з відповідним збільшенням
загальної суми грошового зобов'язання
з цього податку.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, відповідно до додатку № 5
уточнюючого розрахунку податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість від 06.09.2011, в рядках 1 та 2
колонки 2 в розділі 2 (Податковий кредит)
вказано індивідуальний податковий
номер контрагента 00 із
зазначенням розміру ПДВ на загальну
суму 87 347,50 грн.

Згідно із додатком № 5 розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів від
17.08.2011 (подано до ДПІ 18.08.2011), в рядках 1 та
2 колонки 2 в розділі 2 (Податковий
кредит) розмір податку на додану
вартість по індивідуальному
податковому номеру контрагента 00
зазначено з мінусом на загальну суму 87
347,50 грн., тобто як виявлена помилка, та
уточнено (визначено) у рядку 3 колонки 2
в розділі 2 по індивідуальному
податковому номеру контрагента 61
на загальну суму 87 347,50 грн.

Проте, згідно реєстру отриманих та
виданих податкових накладних за
червень 2010 року, що міститься в
матеріалах справи, поданий ТОВ
«Діф-Логістик» до податкового органу
06.09.2010, не містить інформації отримання
позивачем податкових накладних на
відповідну суму податку на додану
вартість від контрагента з
індивідуальним податковим номером
61, а саме: на суму 87 347,50 грн., та які
б могли бути зазначені з помилкою у
номері контрагента при поданні 06.09.2010
уточнюючого розрахунку податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість з виправленням самостійно
виявлених помилок разом із додатком № 5
та реєстром виданих та отриманих
податкових накладних за червень 2010
року.

Згідно абз.3 п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України у разі, якщо платник
податку не включив у відповідному
звітному періоді до податкового
кредиту суму податку на додану
вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної.

Таким чином, суд апеляційної інстанції,
спростовуючи позицію суду першої
інстанції, дійшов обґрунтованого
висновку про те, що ТОВ «Діф-Логістик»
відповідно до уточнюючого розрахунку з
податку на додану вартість за червень
2010 року, наданого 18.08.2011, відкореговано
податковий кредит за податковими
накладними, виписаними контрагентом за
червень 2010 року, що, в порушення п.198.6
ст.198 Податкового кодексу України,
перевищує 365 календарних днів з дати
виписки таких податкових накладних на
загальну суму 87 347,50 грн.

Відтак, наведене підтверджує
правильність застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
при винесенні постанови від 03.04.2012 та
скасуванні рішення суду першої
інстанції, що доводами касаційної
скарги не спростовується.

Відповідно до частини 3 статті 220-1
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 210, 214, 215, 220, 220-1, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Діф-Логістик» залишити без
задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 03.04.2012 у справі № 2а-0870/10913/11 залишити
без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя(підпис)А.М. Лосєв
Судді:(підпис)О.І. Степашко (підпис)
Т.М. Шипуліна