Справа № 826/11434/13-а
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддів при секретарі
за участю: представника позивача
представника відповідачаБорисюк Л.П.,
Петрика І.Й., Собківа Я.М. Чайка О.С.
ОСОБА_5 Лісовського Б.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_7 на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 24 вересня 2013 року у
справі за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_7 до Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі м. Києва Державної податкової
служби про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2013 року Фізична
особа-підприємець ОСОБА_7 звернувся до
Окружного адміністративного суду
міста Києва із позовом до Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі м. Києва Державної податкової
служби в якому просив скасувати
податкові повідомлення-рішення від
07.02.2013 №№ , , , .

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
24 вересня 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду, звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, які з'явилися в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
Державною податковою інспекцією у
Святошинському районі міста Києва ДПС
було проведено фактичну перевірку
господарської одиниці ФОП ОСОБА_7 -
кіоску за адресою: АДРЕСА_1 за
наслідками проведення якої
відповідачем складено акт від 31.01.2013.

На підставі акту перевірки податковим
органом прийнято податкові
повідомлення-рішення від 07.02.2013:

1) № про збільшення грошового
зобов'язання за податком з доходів
фізичних осіб у розмірі 5 294,10 грн. (4 235,28
грн. за основним платежем та 1 058,82 грн.
за штрафними санкціями) за порушення п.
167.1 ст. 167, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, пп. «а» п.
171.2 ст. 171 Податкового кодексу України.

Рішенням Державної податкової служби у
м. Києві від 22.04.2013 № 563/М/12-3-03 податкове
повідомлення-рішення №
скасовано в частині збільшення
грошового зобов'язання по податку на
доходи фізичних осіб у сумі 794,10 грн.
(основний платіж 635,28 грн., штрафні
санкції - 158,82 грн.;

2) № про збільшення грошового
зобов'язання за податком з доходів
фізичних осіб у розмірі 510 грн. за
штрафними санкціями за порушення пп.
«а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу
України;

3) № про застосування штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 7 820 грн.
за порушення п. 9 ст. 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг»;

4) № про застосування штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 26 521,35
грн. за порушення пп. 2.6 п. 2 Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого Постановою Правління
НБУ від 15.12.2004 № 637.

Що стосується правомірності прийняття
відповідачем податкових
повідомлень-рішень № та № ,
колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК
України, податковий агент щодо податку
на доходи фізичних осіб - юридична
особа (її філія, відділення, інший
відокремлений підрозділ), самозайнята
особа, представництво нерезидента -
юридичної особи, інвестор (оператор) за
угодою про розподіл продукції, які
незалежно від організаційно-правового
статусу та способу оподаткування
іншими податками та/або форми
нарахування (виплати, надання) доходу (у
грошовій або негрошовій формі)
зобов'язані нараховувати, утримувати
та сплачувати податок, передбачений
розділом IV цього Кодексу, до бюджету
від імені та за рахунок фізичної особи
з доходів, що виплачуються такій особі,
вести податковий облік, подавати
податкову звітність контролюючим
органам та нести відповідальність за
порушення його норм в порядку,
передбаченому статтею 18 та розділом IV
цього Кодексу.

Пунктом 18.1 статті 18 ПК України
передбачено, що податковим агентом
визнається особа, на яку цим Кодексом
покладається обов'язок з обчислення,
утримання з доходів, що нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику, та
перерахування податків до
відповідного бюджету від імені та за
рахунок коштів платника податків.

Згідно із пунктом 51.1 статті 51
Податкового кодексу України,
податковий агент зобов'язаний подавати
у строки, встановлені цим Кодексом для
податкового кварталу, податковий
розрахунок сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податків, а також сум нарахованого та
утриманого з них податку контролюючому
органу за місцем свого обліку.

Підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168
Податкового кодексу України
встановлено, що податковий агент, який
нараховує (виплачує, надає)
оподатковуваний дохід на користь
платника податку, зобов'язаний
утримувати податок із суми такого
доходу за його рахунок, використовуючи
ставку податку, визначену в статті 167
цього Кодексу.

Відповідно до п. 176.2 ст. 176 ПК України,
особи, які відповідно до цього Кодексу
мають статус податкових агентів,
зобов'язані своєчасно та повністю
нараховувати, утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати за її рахунок;
подавати у строки, встановлені цим
Кодексом для податкового кварталу,
податковий розрахунок суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, а також суми
утриманого з них податку до
контролюючого органу за місцем свого
розташування. Такий розрахунок
подається лише у разі нарахування сум
зазначених доходів платнику податку
податковим агентом протягом звітного
періоду. Запровадження інших форм
звітності з зазначених питань не
допускається.

З наведених норм Податкового кодексу
вбачається, що обов'язок податкового
агента нараховувати, утримувати та
перераховувати до бюджету податок з
доходів фізичних осіб (заробітної
плати) не ставиться в залежність від
наявності чи відсутності укладення
трудового договору в письмовій формі
чи цивільно-правового договору в
письмовій формі, натомість, достатньою
умовою є наявність факту відносин між
роботодавцем та найманим працівником
та виплати роботодавцем у зв'язку з цим
такому працівнику заробітної плати.

Під терміном «наймана особа»
розуміється фізична особа, яка
безпосередньо власною працею виконує
трудову функцію виключно за дорученням
або наказом роботодавця, при цьому всі
вигоди від виконання такої трудової
функції, а також усі ризики, пов'язані з
таким виконанням або невиконанням,
отримуються (несуться) роботодавцем.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до письмового пояснення
головного бухгалтера Костенко О.Ю. від
22.01.2013, працівники ОСОБА_9 та ОСОБА_10
працюють у ФОП ОСОБА_7 з початку 2012 року,
середня заробітна плата на місяць
даних працівників складає 1 000,00 грн.
Зобов'язання по податку на доходи
фізичних осіб ФОП ОСОБА_7 не
нараховувались та не перераховувались
до бюджету.

На момент перевірки у ФОП ОСОБА_7
відсутні трудові договори між
зазначеними працівниками та фізичною
особою, яка використовує найману працю.

Суть встановленого порушення полягає в
тому, що із заробітної плати найманих
працівників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 податок
не нараховувався, не утримувався та не
перераховувався до бюджету.

Згідно пункту 119.2 статті 119 ПК України,
неподання, подання з порушенням
встановлених строків, подання не у
повному обсязі, з недостовірними
відомостями або з помилками податкової
звітності про суми доходів,
нарахованих (сплачених) на користь
платника податків, суми утриманого з
них податку - тягнуть за собою
накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України, у
разі якщо контролюючий орган
самостійно визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

Як вбачається з матеріалів перевірки,
ФОП ОСОБА_7 подавав податкову звітність
про суми доходів нарахованих
(сплачених) на користь платника
податків та суми утриманого з них
податку за ф. №1ДФ не в повному обсязі,
що є порушенням положень п. 119.2 ст. 119 ПК
та підставою для застосування штрафних
санкцій в розмірі 510 грн.

З огляду на зазначене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про правомірність прийняття
відповідачем податкових
повідомлень-рішень № та № .

Обговорюючи питання щодо заявлених
позовних вимог про скасування
податкового повідомлення-рішення №
про застосування до позивача
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
7 820 грн. за порушення вимог п. 9 ст. 3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», колегія суддів
зважає на наступне.

Як вбачається з акта перевірки від
31.01.2013, перевіркою виявлено, що
позивачем не забезпечено щоденного
друку фіскальних звітних чеків за
14.05.2011, 04.06.2011, 25.06.2011, 09.07.2011, 04.08.2011, 08.08.2011,
24.12.2011, 29.12.2011, 02.01.2012, 04.02.2012, 04.03.2012, 12.04.2012,
15.05.2012, 27.06.2012, 03.07.2012, 07.08.2012, 28.08.2012, 25.10.2012,
06.10.2012, 22.10.2012, 21.12.2012, 25.12.2012, 14.01.2013.

Відповідно до п. 9 ст. 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
щоденно друкувати на РРО (за
виключенням автоматів з продажу
товарів (послуг) фіскальні звітні чеки
і забезпечувати їх зберігання в книгах
обліку розрахункових операцій.

Згідно з п. 4 ст. 17 цього Закону, у разі
невиконання щоденного друку
фіскального звітного чеку або його
незберігання в книзі обліку
розрахункових операцій за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України до суб'єктів
підприємницької діяльності
застосовується фінансова санкція у
розмірі двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Аналіз змісту вказаних норм дає
підстави для висновку, що зазначена
фінансова санкція встановлена за
порушення суб'єктами підприємницької
діяльності вимоги закону щоденно
друкувати фіскальний звітний чек та
зберігати його в книзі обліку
розрахункових операцій.

Не виконуючи протягом певного періоду
обов'язок щодня друкувати фіскальний
звітний чек, суб'єкт підприємницької
діяльності вчиняє продовжуване
порушення, а не зберігаючи цей чек у
книзі обліку розрахункових операцій -
триваюче.

Враховуючи, що згідно зі статтею 61
Конституції України, ніхто не може бути
двічі притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення, за дії
(бездіяльність), які у своїй сукупності
складають єдине продовжуване чи
триваюче правопорушення, можливо
притягнути до відповідальності лише
один раз.

Отже, за вчинення порушень, про які
йдеться у п. 4 ст. 17 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», відповідний орган державної
податкової служби України може
застосувати лише одну фінансову
санкцію у розмірі двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян незалежно від кількості
виявлених під час перевірки суб'єкта
підприємницької діяльності, який
здійснює розрахункові операції за
товари (послуги), випадків невиконання
щоденного друку фіскального звітного
чеку та/або його незберігання в книзі
обліку розрахункових операцій.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 09.07.2014 у справі № К/800/57699/13
та постанові Верховного Суду України
від 16.04.2013 у справі № 21-89а13.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
при винесенні податкового
повідомлення-рішення № , яким
позивачу за вищезазначені порушення
було нараховано штрафну фінансову
санкцію в розмірі 7 820 грн. (складається
з: 340 грн. 23 правопорушення), проте у
пункті 4 статті 17 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», відповідний орган державної
податкової служби України може
застосувати лише одну фінансову
санкцію в розмірі двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян незалежно від кількості
випадків невиконання щоденного друку
фіскального звітного чека та/або його
не зберігання в книзі обліку
розрахункових операцій, виявлених під
час перевірки суб'єкта підприємницької
діяльності, який здійснює розрахункові
операції за товари (послуги).

З аналізу матеріалів справи та норм
законів, колегія суддів дійшла
висновку, що позовні вимоги позивача в
частині щодо скасування податкового
повідомлення-рішення № підлягає
задоволенню, а саме: в сумі 7 480 грн., в
іншій частині - без змін.

Що стосується правомірності прийняття
відповідачем податкового
повідомлення-рішення № про
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 26 521,35
грн. за порушення пп. 2.6 п. 2 Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого Постановою Правління
НБУ від 15.12.2004 № 637, колегія суддів
зважає на наступне.

Так, суть встановленого порушення
полягає в тому, що позивачем не було
забезпечено своєчасного
оприбуткування готівкових коштів в
книзі обліку розрахункових операцій №
/4 від 05.05.2011 на загальну суму 4 838,42
грн. Виручка від реалізації товарів за
14.05.2011 (567,97 грн.), 04.08.2011 (413,05 грн.), 08.08.2011
(471,05 грн.), 24.12.2011 (569,40 грн.), 29.12.2011 (442,24
грн.), 12.04.2012 (541,50 грн.), 15.05.2012 (463,75 грн.),
03.07.2012 (484,15 грн.), 07.08.2012 (437,15 грн.), 28.08.2012
(448,15 грн.). Запис в книзі обліку
розрахункових операцій зроблено
наступного дня, а не в день надходження
готівкових коштів.

Крім цього, позивачем не забезпечено
оприбуткування готівкових коштів на
підставі фіскального звітного чеку від
08.08.2012 № 2400 в книзі обліку
розрахункових операцій № /4 від
05.05.2011, запис про надходження готівки в
сумі 465,85 грн. за 08.08.2012 відсутній.

Порядок ведення касових операцій у
національній валюті України
підприємствами (підприємцями)
визначено Положенням про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженим постановою
Правління Національного банку України
від 15.12.2004 № 637 та зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за
№ 40/10320 (далі Положення № 637).

Відповідно до п. 1.2 глави 1 Положення №
637, оприбуткування готівки визначено як
проведення підприємствами і
підприємцями обліку готівки в касі на
суму її фактичних надходжень у касовій
книзі, книзі обліку доходів і витрат,
книзі обліку розрахункових операцій.

Згідно п. 2.6 глави 2 Положення № 637, уся
готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися.

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Відповідно до п. 7.5 розділу 7 Порядку
реєстрації та ведення книг обліку
розрахункових операцій і
розрахункових книжок, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 01.12.2000 № 614 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 05.02.2001 за № 106/5297,
визначено, що використання книги ОРО,
зареєстрованої на РРО, передбачає,
зокрема, щоденне виконання записів про
рух готівки та суми розрахунків.

Виходячи з того, що законодавством під
«оприбуткуванням готівки» в касі
підприємства у разі проведення
готівкових розрахунків із
застосуванням РРО розуміється
своєчасне (у день одержання готівкових
коштів) здійснення обліку таких коштів
у повній сумі їх фактичних надходжень у
книзі обліку розрахункових операцій на
підставі фіскальних звітних чеків РРО,
то не здійснення відповідних записів у
книзі обліку розрахункових операцій
згідно із Z-звітом у день одержання
готівкових коштів у порядку,
встановленому законодавством, не може
вважатися «оприбуткуванням готівки в
касі».

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО
оприбуткуванням готівки в касі є
сукупність дій з фіксації повної суми
фактичних надходжень готівки у
фіскальних звітних чеках РРО (даних
розрахункової книги) та відображення
на їх підставі готівки у книзі обліку
розрахункових операцій. При цьому,
невідображення готівки в книзі обліку
розрахункових операцій після їх
проведення із застосуванням РРО є
порушенням порядку оприбуткування
готівки.

Така позиція узгоджується з позицією
Верховного Суду України, який
неодноразово висловився з цього
питання, зокрема в постановах від 02.04.2013
у справі № 21-76а13 позовом ДП «Клінічний
санаторій «Місхор» ЗАТ
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» до ДПІ у м. Ялті
Автономної Республіки Крим про
визнання протиправним та скасування
рішення, від 02.04.2013 у справі № 21-439а13
позовом ПП «Регіон-Юг» до ДПІ у м.
Євпаторії Автономної Республіки Крим
про визнання протиправним та
скасування рішення, від 12.11.2013 у справі
№ 21-370а13 за позовом ТОВ «Ресурс-Сервіс»
до ДПА в Київській області,
Васильківської ОДПІ Київської області
про визнання дій неправомірними та
скасування рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Вищого адміністративного
суду України від 24.02.2014 у справі №
К/9991/2543/11.

Зважаючи на те, що позивачем не було
оприбутковано готівкових коштів в сумі
26 521,35 грн. в порядку, передбаченому п. 2.6.
глави 2 Положення № 637, а саме: не
здійснено обліку зазначених
готівкових коштів (у день їх одержання)
у повній сумі їх фактичних надходжень у
книзі обліку розрахункових операцій на
підставі фіскальних звітних чеків РРО
шляхом своєчасного внесення
відповідних записів, застосування до
позивача передбачених ст. 1 Указу
Президента України «Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 №
436/95 штрафних (фінансових) санкцій у
п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми є обґрунтованим.

За таким обставин податкове
повідомлення-рішення №
скасуванню не підлягає.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку про
необхідність скасування постанови
суду першої інстанції в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
про визнання незаконним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
в частині суми 7 480 грн., а в іншій
частині постанову суду слід залишити
без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_7 на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 24 вересня 2013 року -
задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 24 вересня 2013 року -
скасувати в частині відмови в
задоволенні позову Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_7 про визнання
незаконним та скасування податкового
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі м. Києва Державної податкової
служби від 07 лютого 2013 року № в
частині суми 7 480 грн.

Прийняти нову постанову, якою позов цій
частині задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі м. Києва
Державної податкової служби від 07
лютого 2013 року № в частині суми 7
480 грн.

В решті постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
24 вересня 2013 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання в повному обсязі, шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
суддя суддя Л.П. Борисюк
І.Й. Петрик Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та
підписано - 19.09.2014

Головуючий суддя

Борисюк Л.П.

Судді:

Петрик І.Й.

Собків Я.М.