Справа № 2-а-1073/11/1506
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2014-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2014 р. Справа № 2-а-1073/11/1506

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Бобуйок Анатолій Дмитрович

Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія
О.О.

- Романішина В.Л.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційні скарги
управління Пенсійного фонду України в
Біляївському районі Одеської області
та ОСОБА_2 на постанову Біляївського
районного суду Одеської області від 03
серпня 2011 року в адміністративній
справі за позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в
Біляївському районі Одеської області
про зобов'язання здійснити перерахунок
та виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2011 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до відповідача, в якому
просила визнати відмову відповідача у
здійсненні перерахунку пенсії
протиправною та зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок та
виплату щомісячної додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі
75% мінімальної пенсії за віком,
виходячи зі встановленого розміру
мінімальної пенсії за віком, за період
часу з 01 жовтня 2010 року.

В обґрунтування позову позивач
зазначила, що вона є особою,
постраждалою внаслідок
Чорнобильської катастрофи першої
категорії та інвалідом другої групи.
Відповідно до ст.ст. 49, 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" має право
на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної
пенсії за віком. Позивач звернувся до
відповідача, із заявою про перерахунок
пенсії, однак в проведенні перерахунку
пенсії йому було відмовлено.

Постановою Біляївського районного
суду Одеської області від 03 серпня 2011
року позов задоволено частково;
визнано протиправними дії відповідача
щодо виплати позивачу додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як
особі, що відносить до 1 категорії та є
інвалідом 2-ої групи у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком -
протиправною та зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Біляївському районі Одеської області
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_2 додаткової пенсії як інваліду 2
групи за період з 14 січня 2011 року по 14
липня 2011 року, виходячи з розміру 75%
мінімальної пенсії за віком та
забезпечити відповідні виплати з
врахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
управління Пенсійного фонду України в
Біляївському районі Одеської області
звернулось з апеляційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, просить скасувати
оскаржуване судове рішення та прийняти
нову постанову про відмову у
задоволенні позову.

Позивач, ОСОБА_2, також звернулась до
суду з апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати оскаржуване судове рішення
та прийняти нову постанову про
задоволення адміністративного позову
у повному обсязі.

Заслухавши суддю доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
апеляційних скарг, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм процесуального
права, апеляційний суд вважає, що
апеляційні скарги не можуть бути
задоволені, проте рішення суду першої
інстанції слід змінити.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
особою, постраждалою внаслідок
Чорнобильської катастрофи першої
категорії, інвалідом ІІ групи, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1 від 30 червня 1998 року.

Позивач звернулась до управління
Пенсійного фонду України в
Біляївському районі Одеської області
із заявою про перерахунок пенсії
відповідно до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", однак
листом від 19 квітня 2011 року відповідач
відмовив в проведенні перерахунку
пенсії позивачу.

Задовольняючи частково позовні
вимоги, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що позивач
має право на нарахування та виплату
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах, визначених
Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені та
закріплені в Законі України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (далі - Закон).

Відповідно до ст.49 Закону пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді державної
пенсії та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Згідно ч.1 ст.50 Закону, особам,
віднесеним до категорії 1, які є
інвалідами II групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком.

Законом України від 28.12.2007р. №107-VI
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" ст.50 Закону
викладено в новій редакції, відповідно
до якої особам, віднесеним до категорії
1 - інвалідам II групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 20
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність. Цим
же Законом викладено в новій редакції і
статтю 54 Закону, відповідно до якої у
всіх випадках розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими для інвалідів,
щодо яких встановлено причинний
зв'язок інвалідності з Чорнобильською
катастрофою по II групі інвалідності - 120
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Рішенням КСУ №10 рп/2008 від 22.05.2008р.
положення Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", що
стосуються виплат, встановлених
Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними) та втрачають
чинність з дня ухвалення КСУ цього
Рішення.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення КСУ рішення про їх
неконституційність.

Із врахуванням викладеного позивач,
як постраждала внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС першої категорії та
інвалід ІІ групи, з 22.05.2008р. має право на
отримання додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком,
передбаченому ч.1 ст.50 Закону у названій
редакції.

Наявність такого права у позивача є
визначальним для вирішення даного
спору. Крім того, це право гарантується
ч.2 ст.46 Конституції України.

Правові засади формування та
застосування державних соціальних
стандартів і нормативів, спрямованих
на реалізацію закріплених
Конституцією України та законами
України основних соціальних гарантій,
до яких відносяться і пенсії,
визначаються Законом України "Про
державні соціальні стандарти та
державні соціальні гарантії".

Відповідно до ст.17 зазначеного
Закону мінімальний розмір пенсії за
віком, як основна державна соціальна
гарантія, встановлюється законами.
Встановлення розміру мінімальної
пенсії за віком Кабінетом Міністрів
України суперечить наведеним нормам
закону.

На підставі ч.3 ст.46 Конституції
України пенсії, інші види соціальних
виплат та допомоги, що є основним
джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя, не нижчий
від прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Із врахуванням наведеної
конституційної норми, розмір
мінімальної пенсії за віком, з якого
мають обраховуватися державна та
додаткова пенсія позивачу, не може бути
нижчим від прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Аналогічне положення щодо
визначення розміру мінімальної пенсії
за віком міститься в ч.1 ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", де
вказано, що мінімальний розмір пенсії
за віком за наявності у чоловіків 25, а у
жінок - 20 років страхового стажу
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

Будь-якими іншими чинними
законодавчими актами розмір
мінімальної пенсії за віком не
визначається.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Таким чином, виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
додаткової пенсії позивачу підлягають
застосуванню ч.3 ст.46 Конституції
України, ст.ст. 49, 50 та 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", ст.17 Закону
України "Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні
гарантії" і ч.1 ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", а не постанови Кабінету
Міністрів України №530 від 28.05.2008р. та
№654 від 16.07.2008р., які істотно звужують
обсяг встановлених законом прав.

На підставі викладеного позивач має
право на перерахунок додаткової
пенсії, виходячи з розмірів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, встановлених
законами України "Про Державний бюджет
України" на відповідний рік.

Згідно з ч.3 ст.67 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у разі
збільшення визначеного законом
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
підвищується розмір додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір
щомісячної компенсації сім'ям за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму і
цей перерахунок проводиться з дня
встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" мінімальний
розмір пенсій за віком встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом. Таким чином, новий
мінімальний розмір пенсії за віком
залежить від нового розміру
прожиткового мінімуму.

Оскільки пенсія позивачу має
визначитись виходячи з мінімальної
пенсії за віком, яка встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, то у
разі збільшення розміру цього
прожиткового мінімуму перерахунок
пенсії позивачу повинен проводитись,
виходячи з нового розміру мінімальної
пенсії за віком.

Разом з тим позивач звернувся з позовом
до суду з тільки 14 липня 2011 року.

Апеляційний суд вважає, що позивач
пропустив строк звернення до суду та не
надав суду клопотання про поновлення
строку звернення до суду із
зазначенням поважним причин
пропущення встановленого
законодавством шестимісячного строку,
що правомірно встановлено судом першої
інстанції та вирішено відповідно до
вимог ст. 100 КАС України.

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", пенсія
- це щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом. Пенсійні виплати
здійснюються на постійній основі один
раз на місяць протягом невизначеного
періоду часу.

Таким чином, цей вид виплат не є
строковим і, тому, в цьому випадку
визначається лише дата, з якої особа
має право на отримання пенсії чи її
перерахунок, що помилково не було
прийнято до уваги судом першої
інстанції.

Проте, пунктом 7 частини першої Закону
України від 14 червня 2011 року № 3491-VI "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік"
Прикінцеві положення Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено пунктом 4, яким установлено,
що у 2011 році норми і положення статті
39,50,51,52,54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
указаним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

На виконання вимог цього Закону
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову від 6 липня 2011 року № 745 "Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету", яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

Рішенням Конституційного Суду
України від 26 грудня 2011року визнано
таким, що відповідає Конституції
України (є конституційним), пункт 4
розділу VII "Прикінцеві положення"
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" від 23 грудня 2010 року N
2857-VI з наступними змінами.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
задоволенню підлягають вимоги
позивача щодо зобов'язання відповідача
здійснити перерахунок додаткової
пенсії як інваліду 2 групи з відповідно
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" у
розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком
та забезпечити відповідні виплати з
врахуванням виплачених сум за період з
14 січня 2011 року по 22 липня 2011 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції при
прийнятті постанови правильно по суті
вирішено справу, але із помилковим
застосуванням норм процесуального
права, у зв'язку з чим, відповідно до п.1
ч.1 ст.201 КАС України, рішення суду
першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст. 183-2, ст.ст.195, 197, 198 ч.1 п.2, 201
ч.1 п.1, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги управління
Пенсійного фонду України в
Біляївському районі Одеської області
та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду
Одеської області від 03 серпня 2011 року
змінити.

Викласти абзац третій резолютивної
частини вищевказаної постанови у
наступній редакції:

«Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Біляївському районі
Одеської області здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_2
додаткової пенсії як інваліду 2 групи
за період з 14 січня 2011 року по 22 липня
2011 року, виходячи з розміру 75%
мінімальної пенсії за віком та
забезпечити відповідні виплати з
врахуванням виплачених сум».

В іншій частині постанову Біляївського
районного суду Одеської області від 03
серпня 2011 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя /підпис/
Єщенко О.В.

суддя /підпис/
Димерлій О.О.

суддя /підпис/ Романішин В.Л.

.