Справа № 363/2963/14-а
Суддя: Рудюк О. Д.
Дата ухвалення: 2014-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 363/2963/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2014 року суддя Вишгородського
районний суд Київської області Рудюк
О.Д., розглянувши адміністративну
справу за позовом

ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України у Вишгородському районі про
зобов'язання щодо проведення
перерахунку та виплати пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним
позовом, посилаючись на порушення
відповідачем його прав, передбачених
ст.ст.39,49,50,54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі Закон), який
нараховував і виплачував йому пенсію,
як інваліду 2 групи, захворювання якого
пов'язане з аварією на ЧАЕС та доплати
до пенсії без дотримання вимог цього
Закону, а тому просив суд визнати такі
дії неправомірними, зобов'язати
відповідача з 01.01.2014р. провести
перерахунок та виплату на його користь
державної (основної) і додаткової
пенсії у відповідності до вимог ч.4 ст.54
Закону у розмірі не менше 8 мінімальних
пенсій за віком, додаткової - 75%
мінімальної пенсії за віком та доплати
до пенсії у розмірі мінімальної
заробітної плати на місяць.

Позов розглянуто у порядку,
передбаченому ст.183-2 КАС України, -
одноособово, без проведення судового
засідання та виклику осіб, які беруть
участь у справі.

Відповідач про відкриття скороченого
провадження повідомлений належним
чином, про що у матеріалах справи
мається відповідна розписка..

Заперечення на позовну заяву у
встановлений строк, тобто до 15 серпня
2014 року, відповідачем суду не надано,
тому справа розглядається судом
відповідно до ч.5 ст.183-2 КАС України.

Дослідивши письмові матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд прийшов до
наступного.

З матеріалів справи, вбачаються
спірні правовідносини, що виникли між
Управлінням Пенсійного фонду України у
Вишгородському районі та позивачем з
приводу обчислення розміру основної та
додаткової пенсії і доплати до пенсії.

При вирішенні цієї справи суд
застосовує Закон України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та Конституцію України.

Судом встановлено, що позивач є
інвалідом 2 групи, внаслідок
захворювання пов'язаного з
Чорнобильською катастрофою та є
особою, яка проживає на території зони
посиленого радіологічного контролю, а
отже - суб'єктом визначеним у ст.ст.39,50,54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», що має право отримувати
пенсію, розмір якої в усіх випадках не
може бути нижчим 8 мінімальних пенсій
за віком, додаткову пенсію за шкоду
заподіяну здоров'ю у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком та доплату
до пенсії згідно ст.39 Закону.

Позивач знаходиться на обліку в
Вишгородському управлінні Пенсійного
фонду, як інвалід 2 групи, якому
відповідач виплачує пенсію по
інвалідності у спосіб та розмірах
установлених Постановами Кабінету
Міністрів України від 26.07.2006р. №/№831,833
«Про підвищення розміру цільової
грошової допомоги непрацездатним
громадянам з мінімальними доходами»,
«Про підвищення розмірів пенсій,
призначених до 01 серпня 1996 року, та
порядок обчислення пенсій, що
призначаються після 01 серпня 1996 року»,
та від 03.01.2002р. №1 «Про збільшення
розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету», а
також відповідні положення Законів
України Про державний бюджет України
на відповідні роки.

Одержанні позивачем виплати
пенсії на момент їх здійснення розміру
восьми мінімальних пенсій за віком, що
встановлювалася Законами України «Про
державний бюджет України» на певні
роки, не відповідають, а також не
включають додаткову пенсію у вказаних
вище розрахункових величинах.

Право громадян України на
отримання пенсійних виплат та
соціальних послуг визначене ст. 8
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Право вибору пенсійних
виплат передбачене ст.10 наведеного
Закону, і означає, що, особі, яка має
одночасне право на різні види пенсії:
за віком, по інвалідності, у зв'язку з
втратою годувальника, призначається
один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ст.ст.21,22
Конституції України конституційні
права і свободи людини є
невідчужуваними та непорушними,
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів
звуження змісту й обсягу існуючих прав
і свобод не допускається.

Загальновизнаним є правило,
згідно з яким сутність змісту
основного права в жодному разі не може
бути порушена. Конституційний принцип
правової держави вимагає від неї
утримуватися від обмеження
загальновизнаних прав і свобод людини
і громадянина, в тому числі прав осіб
постраждалих від Чорнобильської
катастрофи на отримання соціальних
виплат у вказаних вище розрахункових
величинах.

Конституційний Суд України
неодноразово розглядав проблему (про
що зазначено у рішеннях №8-рп/2005 від
11.10.2005р. та № 6-рп/2007 від 09.07.2007р.),
пов'язану з реалізацією права на
соціальний захист, неприпустимістю
обмеження конституційного права
громадян на достатній життєвий рівень,
і сформулював правову позицію, згідно з
якою Конституція та закони України
виокремлюють певні категорії громадян
України, що потребують додаткових
гарантій соціального захисту з боку
держави. До них, зокрема, належать й
інваліди 2 групи, внаслідок
Чорнобильської катастрофи, яким
призначається пенсія за спеціальним
законом.

У рішеннях Конституційного Суду
України зазначалося, що пільги,
компенсації, гарантії є видом
соціальної допомоги і необхідною
складовою конституційного права на
достатній життєвий рівень, тому
звуження змісту та обсягу цього права
шляхом прийняття нових законів або
внесення змін до чинних законів ст.22
Конституції України не допускається.

Згідно ст.92 Конституції України
права і свободи людини і громадянина,
гарантії цих прав і свобод
визначаються виключно законами
України, а тому питання визначення
розрахункової величини, що
використовується для підвищення
пенсії або щомісячного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, є також предметом виключно
законів України.

За висновком Конституційного
Суду України зупинення законом України
про Державний бюджет України дії інших
законів України щодо надання пільг,
компенсацій і гарантій, внесення змін
до інших законів України, встановлення
іншого (додаткового) правового
регулювання відносин, ніж передбачено
законами України не відповідає ст.ст.1,3,
ч.2 ст.6, ч.2 ст.8, ч.2 ст.19, стст.21,22, п.1 ч.2
ст.92, ч.ч.1,2,3 ст.95 Конституції України.

При цьому зазначено й те, що
Верховна Рада України не повноважна
при прийнятті закону про Державний
бюджет України включати до нього
положення про внесення змін до чинних
законів України, зупиняти дію окремих
законів України та будь-яким чином
змінювати визначене іншими законами
України правове регулювання
суспільних відносин.

Натомість, всупереч Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
позивачу пенсія виплачувалася в
розмірах установлених урядовими
нормативними актами й без дотримання
інших вимог даного Закону, який за
загальними засадами є пріоритетним при
визначені питань розрахункової
величини певних соціальних виплат, і
тому підлягає застосуванню в цій
справі.

Згідно зі ст.ст.8,19 Конституції
України та ст.9 КАС України, суд при
розгляді цієї справи, виходить з
принципів верховенства права й
законності, відповідно до яких органи
державної влади, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Таким чином, суд вважає, що дії
відповідача щодо виплати пенсії
позивачу у розмірах менших від 8
мінімальних пенсій за віком є
неправомірними, оскільки не
відповідають вимогам ст.54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

До того ж, як встановлено судом,
позивач має право на отримання
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяної здоров'ю у розмірі 75% однієї
мінімальної заробітної плати, але йому
ці кошти всупереч ст.50 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» також не
виплачуються.

Крім того, відповідачем не дотримано
вимог ст.39 Закону щодо виплати позивачу
доплати до пенсії.

При цьому, згідно ст.ст.1,2 Закону
України «Про прожитковий мінімум»
прожитковий мінімум використовується
для визначення, у тому числі
мінімального розміру пенсій за віком,
та який щорічно затверджується
Верховною Радою України в законі про
Державний бюджет на відповідний рік.

При цьому прожитковий мінімум є
базовим соціальним стандартом (ч.3 ст.46
Конституції України, ст.6 Закону
України «Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні
гарантії»), який визначається виключно
законами України. Саме цей розмір
коштів повинен бути взятий за основу
при вирахуванні мінімальних пенсій за
віком.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються їх вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до п.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Разом з тим,
у матеріалах справи відсутні дані щодо
позиції відповідача з приводу
пред'явленого позову.

Тим самим, суд вважає наявними
порушення прав позивача, які
підлягають захистові, а пред'явлений
позов задоволенню, зважаючи на рішення
Конституційного Суду України № 6-рп/2007
від 09.07.2007р. та рішення Конституційного
Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008р.

Згідно п.1 ч.1 ст.256 КАС України негайно
виконуються постанови суду про
присудження виплати пенсій, інших
періодичних платежів з Державного
бюджету України або позабюджетних
державних фондів - у межах суми
стягнення за один місяць.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.160-163,256 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
задовольнити повністю.

Визнати дії Управління
Пенсійного фонду України у
Вишгородському районі щодо
призначення пенсії позивачу у розмірі,
що не відповідає вимогам ст.ст.49,50,54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1991р. №796
неправомірними.

Зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України у
Вишгородському районі з 01 січня 2014 року
провести перерахунок та виплату ОСОБА_2
основної пенсії відповідно до вимог ч.4
ст.54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», додаткової пенсії
відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
виходячи із розміру, встановленого ч.1
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
забезпечення», а також доплати до
пенсії відповідно до ст.49 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Допустити негайне виконання постанови
в межах стягнення суми за один місяць
відповідно до п.1.ч.1 ст. 256 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом 10 днів з дня її отримання
шляхом подання апеляційної скарги
через Вишгородський районний суд
Київської області.

Постанова є остаточної крім
випадків її оскарження в апеляційному
порядку.

Суддя

О.Д.Рудюк