Справа № 804/12106/14
Суддя: Парненко Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дніпропетровського окружного
адміністративного суду Парненко В.С.,
розглянувши у місті Дніпропетровську у
письмовому провадженні
адміністративну справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кварцит
ДМ» до Східно-Дніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення, -
11.08.2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кварцит ДМ» (надалі -
позивач) звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Східно-Дніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (надалі -
відповідач) про скасування податкового
повідомлення-рішення від 23.07.2014 р.
Позовні вимоги позивач обґрунтував
тим, що на надіслану на адресу
підприємства вимогу податкового
органу позивач надав пояснення про те,
що він не повинен був надавати
документи, витребувані у вказаній
вимозі, а отже винесене податкове
повідомлення-рішення є неправомірним
та таким, що підлягає скасуванню.
Позивач надав заяву про розгляд справи
за його відсутності у порядку
письмового провадження.
Відповідач надав заяву про розгляд
справи за його відсутності у порядку
письмового провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.
Частиною 4 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.
Згідно з ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
Згідно положень п.1 ст.6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод кожен має право на справедливий
і публічний розгляд його справи
упродовж розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом, який вирішить спір щодо його
прав та обов'язків цивільного
характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення. Відповідно до рішень
Європейського суду з прав людини, що
набули статусу остаточного, зокрема
«Іззетов проти України», «Пискал проти
України», «Майстер проти України»,
«Крюков проти України», «Крат проти
України», «Сокор проти України»,
«Кобченко проти України», «Шульга
проти України», «Лагун проти України»,
«Буряк проти України», «ТОВ «ФПК
«ГРОСС» проти України», «Гержик проти
України» суду потрібно дотримуватись
розумного строку для судового
З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про можливість розгляду
справи за відсутності сторін, в порядку
письмового провадження.
Розглянувши подані документи і
матеріали справи, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає
встановленими наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.
Повноваження, компетенція
контролюючих органів, обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулюється
Податковим кодексом України. Податкове
законодавство України ґрунтується на
таких принципах: загальність
оподаткування; рівність усіх платників
перед законом; невідворотність
настання визначеної законом
відповідальності у разі порушення
податкового законодавства; презумпція
правомірності рішень платника податку;
фіскальна достатність; соціальна
справедливість; економічність
оподаткування; нейтральність
оподаткування; стабільність;
рівномірність та зручність сплати;
єдиний підхід до встановлення податків
та зборів. Зазначені принципи
спрямовані на недопущення будь-яких
проявів податкової дискримінації.
Контролюючі органи мають право
звернутися до платників податків та
інших суб'єктів інформаційних відносин
із письмовим запитом про подання
інформації (вичерпний перелік та
підстави надання якої встановлено
законом), необхідної для виконання
покладених на контролюючі органи
функцій, завдань, та її документального
Такий запит підписується керівником
(заступником керівника) контролюючого
органу і повинен містити перелік
інформації, яка запитується, та
документів, що її підтверджують, а
також підстави для надіслання запиту.
Відповідно до ст. 71, 72, 73 Податкового
інформаційно-аналітичне забезпечення
діяльності контролюючих органів -
комплекс заходів щодо збору,
опрацювання та використання
інформації, необхідної для виконання
покладених на контролюючі органи
Для інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності контролюючого
органу використовується інформація, що
надійшла, зокрема, від платників
податків та податкових агентів,
зокрема інформація, що міститься в
податкових деклараціях, розрахунках,
інших звітних документах; що міститься
у наданих великими платниками податків
в електронній формі копіях документів
з обліку доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних із визначенням
об'єктів оподаткування (податкових
зобов'язань), первинних документах, які
ведуться в електронній формі,
регістрах бухгалтерського обліку,
фінансовій звітності, інших
документах, пов'язаних з обчисленням та
сплатою податків і зборів; що міститься
у звітних документах (крім
персоніфікованої статистичної
інформації), які подаються платником
податків органам виконавчої влади
та/або органам місцевого
самоврядування; за результатами
податкового контролю;
Для інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності також
використовується інша інформація,
оприлюднена як така, що підлягає
оприлюдненню відповідно до
законодавства та/або добровільно чи за
запитом надана контролюючому органу в
установленому законом порядку.
Інформація, визначена у ст. 72 цього
Податкового кодексу України,
безоплатно надається контролюючим
органам періодично або на окремий
письмовий запит контролюючого органу у
терміни, визначені пунктом 73.2 цього
У пп. 14.1.171. п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України вказано, що податкова
інформація - у значенні, визначеному
Законом України «Про інформацію».
Згідно ст. 16 Закону України «Про
інформацію» податкова інформація -
сукупність відомостей і даних, що
створені або отримані суб'єктами
інформаційних відносин у процесі
поточної діяльності і необхідні для
реалізації покладених на контролюючі
органи завдань і функцій у порядку,
встановленому Податковим кодексом
України. Правовий режим податкової
інформації визначається Податковим
кодексом України та іншими законами.
Судом встановлено, що відповідачем у
період з 16.07.2014 р. по 25.07.2014 р.
проводилась документальна позапланова
виїзна перевірка ТОВ «Кварцит ДМ» (код
30155197) з питань дотримання вимог
податкового законодавства в частині
декларування податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість по взаємовідносинах з
ТОВ «Ейс Бізнес» за липень 2011 р., ТОВ
«ССД Трейд» за січень 2013 р., ТОВ «Едміт»
у січні 2014 р., ТОВ « Агрос Днепр» у
березні та квітні 2014 р., ТОВ
«Торгівельний Дім «Мегатекс» у березні
2014 р. (Акт від 31.07.2014 р. №463/22/30155197).
Під час проведення перевірки (18.07.2014 р.)
податковим органом сформовано вимогу
про надання копій документів згідно
Листом ТОВ «Кварцит ДМ» від 21.07.2014 р.
№10/07/14 останній відмовив податковому
органу у наданні запитуваних
документів у зв'язку із наступним.
Відповідно до пп.85.4 ст. 85 Податкового
кодексу України при проведенні
перевірок посадові особи
контролюючого органу мають право
отримувати у платників податків
належним чином завірені копії
первинних фінансово-господарських,
бухгалтерських та інших документів, що
свідчать про приховування (заниження)
об'єктів оподаткування, несплату
податків, зборів, платежів, порушення
вимог іншого законодавства, контроль
за дотриманням якого покладено на
контролюючі органи. Такі копії повинні
бути засвідчені підписом платника
податків або його посадової особи та
скріплені печаткою (за наявності).
Таким чином, на думку позивача,
обов'язок платника податків надавати
належним чином завірені копії
документів до проведення податкової
перевірки виникає лише у одному
випадку, а саме якщо витребувані
документи свідчать про приховування
(заниження) об'єктів оподаткування,
несплату податків, зборів, платежів,
порушення вимог іншого законодавства.
Як зазначив позивач, у вимозі від 18.07.2014
р. відповідачем зазначено перелік
документів, належним чином завірені
копії яких необхідно надати до
перевірки, але не вказано, про які
порушення вимог законодавства ці
документи свідчать, або як саме ці
документи свідчать про приховування
(заниження) ТОВ «Кварцит ДМ» об'єктів
оподаткування, несплату податків,
зборів, платежів, порушення вимог
іншого законодавства підприємством.
21.07.2014 р. відповідачем складено Акт про
відмову посадових осіб ТОВ «Кварцит
ДМ» від надання копій документів
посадовим особам Східно-Дніпровської
ОДПІ до проведення позапланової
документальної виїзної перевірки ТОВ
«Кварцит ДМ» №15/22/30155197.
На підставі вказаного Акту податковим
органом винесено податкове
повідомлення-рішення від 23.07.2014 р.
Таким чином, предметом розгляду даної
справи є встановлення правомірності
запиту податкового органу на надання
копій первинних документів, з яким
позивач не погоджується та вважає, що
такий обов'язок у нього відсутній.
З даного приводу суд вважає за
необхідне зазначити наступне.
Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу
України для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.
Водночас статтею 1 Закону України від
16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» визначено, що первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.
Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена пп. 1.2 п. 1, пп. 2.1 п.
2 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95 р. № 88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 05.06.95
р. за № 168/704, первинні документи - це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.
статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.99 р. № 996-ХІV,
із змінами та доповненнями,
встановлені вимоги до первинних
документів, які є підставою для
бухгалтерського та податкового обліку.
Згідно з даною нормою, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
Згідно п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95 р. № 88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.95 р. за
№ 168/704 первинні документи (на паперових
і машинозчитуваних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити; назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа. Відповідно до
пунктів 2.15, п.2.16 вищевказаного
Положення забороняється приймати до
виконання первинні документи на
операції, що суперечать законодавчим
та нормативним актам.
Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
Згідно зі ст. 1 Закону України від 16.07.1999
№ 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.
Згідно пп. 14.1.231 и.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України розумна економічна
причина (ділова мета) - причина, яка може
бути наявна лише за умови, що платник
податків має намір одержати
економічний ефект у результаті
господарської діяльності.
Отже, Податковим кодексом України
встановлено, що тільки у межах
господарської діяльності платника
податку, у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів та послуг,
платник податку, має право на
віднесення таких сум: до податкового
кредиту звітного періоду,
Господарським Кодексом України
Під господарською діяльністю
розуміється діяльність суб'єктів
господарюванні у сфері суспільного
виробництва, спрямована на
виготовленим та реалізацію продукції,
виконання робіт та надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
Податковим кодексом України визначено,
що господарська діяльність -
діяльність особи, що пов'язана з
виробництвом (виготовленням) та/або
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, спрямована на
отримання доходу....
Виходячи з вищевикладених норм
Господарського Кодексу та Податкового
кодексу України, що надають визначення
господарської (підприємницької)
діяльності, межами господарської
діяльності встановлюються: доходи в
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах отримані таким
платником податків у зв'язку з продажем
(поставкою) товарів (робіт, послуг);
діяльність, що здійснюється для
досягнення економічних і соціальних
результатів та з метою одержання
Відповідно до пп.20.1.6 п.20.1 ст.20
Податкового кодексу України
контролюючі органи мають право
запитувати та вивчати під час
проведення перевірок первинні
документи, що використовуються в
бухгалтерському обліку, регістри,
фінансову, статистичну та іншу
звітність, пов'язану з обчисленням і
сплатою податків, зборів, платежів,
виконанням вимог законодавства,
контроль за додержанням якого
покладено на контролюючі органи.
При цьому, відповідно до пп.16.1.9 п.16.1 ст.16
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний не перешкоджати
законній діяльності посадової особи
контролюючого органу під час виконання
нею службових обов'язків та виконувати
законні вимоги такої посадової особи.
Згідно п.85.2 ст.85 Податкового кодексу
України платник податків зобов'язаний
надати посадовим (службовим) особам
контролюючих органів у повному обсязі
всі документи, що належать або
пов'язані з предметом перевірки. Такий
обов'язок виникає у платника податків
після початку перевірки.
Відповідно п. 85.8 ст.85 Податкового
кодексу України, посадова (службова)
особа органу державної податкової
служби, яка проводить перевірку, у
випадках, передбачених цим Кодексом,
має право отримувати від платника
податків або його законних
представників копії документів, що
належать до предмета перевірки. Такі
копії повинні бути засвідчені підписом
платника податків або його посадової
особи та скріплені печаткою (за
У разі відмови платника податків або
його законних представників надати
копії документів посадовій (службовій)
особі контролюючого органу така особа
складає акт у довільній формі, що
засвідчує факт відмови, із зазначенням
посади, прізвища, імені, по батькові
платника податків (його законного
представника) та переліку документів,
які йому запропоновано подати.
Зазначений акт підписується посадовою
(службовою) особою контролюючого
органу та платником податків або його
законним представником. У разі відмови
платника податків або його законного
представника від підписання
зазначеного акта в ньому вчиняється
відповідний запис (п. 85.6 ст. 85
Податкового кодексу України).
Аналогічні норми містяться у п. 5.2
Порядку оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України № 984 від 22.12.2010 р.,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 12.01.2011 р. за № 34/1877.
Пунктом 44.6 ст. 44 Податкового кодексу
України передбачено, що у разі якщо до
закінчення перевірки або у терміни,
визначені в абзаці другому пункту 44.7
цієї статті платник податків не надає
посадовим особам контролюючого органу,
які проводять перевірку, документи
(незалежно від причин такого ненадання,
крім випадків виїмки документів або
іншого вилучення правоохоронними
органами), що підтверджують показники,
відображені таким платником податків у
податковій звітності, вважається, що
такі документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
Відповідно до п. 121.1 ст.121 Податкового
кодексу України незабезпечення
платником податків зберігання
первинних документів, облікових та
інших регістрів, бухгалтерської та
статистичної звітності, інших
документів з питань обчислення і
сплати податків та зборів протягом
установлених статтею 44 цього Кодексу
строків їх зберігання та/або ненадання
платником податків контролюючим
органам оригіналів документів чи їх
копій при здійсненні податкового
контролю у випадках, передбачених цим
Кодексом, - тягнуть за собою накладення
штрафу в розмірі 510 гривень.
Таким чином, правовим наслідком
ненадання платником для перевірки
документів, їх копій є застосування
штрафу в розмірі 510 грн.
В результаті дослідження письмової
вимоги відповідача від 18.07.2014 р., суд
дійшов висновку, що остання повністю
відповідає вимогам Податкового
кодексу України, оскільки містить
посилання на правові норми, перелік
документів, назву контрагента, по
взаємовідносинам з яким і за який
період вони витребовуються, наслідки,
які настануть у разі невиконання цих
вимог, а тому позивач зобов'язаний був
надати податковому органу копії
запитуваних ним документів.
Твердження позивача про обов'язкове
зазначення у вимозі про можливі
порушення законодавства підприємством
не знайшли свого правового підґрунтя,
не підкріплюються жодними доказами.
Суд зазначає, що у відповідності до ст.
21 Податкового кодексу України посадові
особи контролюючих органів зобов'язані
дотримуватися Конституції України та
діяти виключно у відповідності з
Податковим кодексом України та іншими
законами і нормативними актами.
Відповідно до ч.3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
Відповідно до положень ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
У адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Такий підхід узгоджується з практикою
Європейського суду з прав людини. Так, у
пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у
справі «Компанія «Вестберґа таксі
Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд
визначив, що «…адміністративні суди,
які розглядають скарги заявників
стосовно рішень податкового
управління, мають повну юрисдикцію у
цих справах та повноваження скасувати
оскаржені рішення. Справи мають бути
розглянуті на підставі поданих
доказів, а довести наявність підстав,
передбачених відповідними законами,
для призначення податкових штрафів має
саме податкове управління.».
Відповідачем належним чином доведено
правомірність винесеного податкового
повідомлення-рішення.
Враховуючи, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними конкретними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, а також те, що позивачем не
надано до суду належні та достатні
докази в обґрунтування заявлених
позовних вимог, суд прийшов до висновку
про відмову у задоволенні позову.
Згідно ч.3 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
Враховуючи те, що під час звернення до
адміністративного суду позивач
сплатив судовий збір за майнові вимоги
у розмірі 182,70 грн., із необхідних 1827,00
грн. то з нього підлягає стягнення до
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 1644,30 грн.
Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -
У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кварцит ДМ» до
Східно-Дніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення, - відмовити.
В порядку розподілу судових витрат
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кварцит ДМ» на
користь Державного бюджету України
судовий збір в розмірі 1644,30 грн. (одна
тисяча шістсот сорок чотири грн. 30 коп.).
Постанова набирає законної сили після
закінчення строку апеляційного
оскарження, а у разі її апеляційного
оскарження - з моменту проголошення
судового рішення суду апеляційної
інстанції.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у десятиденний
строк з дня отримання копії постанови,
виготовленої у повному обсязі.

Суддя (підпис) Постанова
не набрала законної сили 03.09.14 Суддя З
оригіналом згідно Помічник судді
В.С. Парненко В.С. Парненко
Ю.Ю. Ковтун