Справа № 806/3073/14
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року
Житомир справа № 806/3073/14

категорія 8.3

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

за участю секретаря Барібан А.І.,
Шкорботун Ю.О.,

за участю представників

позивача Яроша С.Л., Корнєва Є.Ю.,
Решодька І.М.,

відповідача БистрицькоїД.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Коростишівземінвест" до
Коростишівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю
"Коростишівземінвест" звернулось до
суду з позовом до Коростишівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області в
якому просить (з урахуванням уточнень
до позовної заяви) визнати нечинними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення:

-№ від 11.02.2014 року про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на суму 3 699 201,00 грн.,
в тому числі: 2 959 361,00 - за основним
платежем, 739 840 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями;

-№ від 11.02.2014 року, про зменшення
розміру від'ємного значення з податку
на додану вартість на суму 847 грн.;

-№ від 11.02.2014 року про збільшення
суми грошового зобов'язання з
фіксованого сільськогосподарського
податку на 5,31 грн., в тому числі:
4,25грн.за основним платежем, 1,06грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями;

-№ від 11.02.2014 року, про збільшення
суми грошового зобов'язання з
фіксованого сільськогосподарського
податку на 21,96 грн., в тому числі: 17,57 грн.
за основним платежем, 4,39грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями;

-№ від 11.02.2014 року про збільшення
суми грошового зобов'язання з
фіксованого сільськогосподарського
податку на 15,91 грн. , в тому числі:
12,73грн.за основним платежем, 3,18 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями;

-№ від 11.02.2014 року, про збільшення
суми грошового зобов'язання з
фіксованого сільськогосподарського
податку на 82,88 грн., в тому числі:
66,30грн.за основним платежем, 16,58грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями;

-№ від 11.02.2014 року, про збільшення
суми грошового зобов'язання з
фіксованого сільськогосподарського
податку на 11,13грн. , в тому числі - 8,90
грн.за основним платежем, 2,23 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями;

-№ від 11.02.2014 року, про збільшення
суми грошового зобов'язання з
фіксованого сільськогосподарського
податку на 66,61 грн., в тому числі:53,29грн.
-за основним платежем, 13,32 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями;

-№ від 11.02.2014 року, про збільшення
суми грошового зобов'язання з
фіксованого сільськогосподарського
податку на 17,38грн., в тому числі:
13,90грн.за основним платежем, 3,48грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями;

-№ від 11.02.2014 року про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
доходи фізичних осіб в сумі 42341,31 грн., в
тому числі: за основним платежем, 33465,05
грн., 8366,26 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями;

-№ від 22.04.2014 року про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на суму 3 103 580 грн., в
тому числі 2 482 864,00 грн. - за основним
платежем, 620 716,00 грн. - за штрафними
санкціями.

В обґрунтування своїх позовних вимог
вказує на те, що протягом перевіряємого
періоду не допускало порушення п. 198.3,
п.198.4 ст.198., п. 199.1,п.199.2, п. 199.3 ст.199, п.302.1.
ст.302, п. 304.1. ст. 304, п. 306.5. ст. 306п.п. 14.1.180,
п.14.1. ст.14, ст.18, п. 164.5., ст.164, п.п. 168.1.1., п.
168.1, ст. 168 Податкового кодексу України
від 02.12.10р. № 2755-УІ (із змінами та
доповненнями), зазначені в акті
перевірки факти порушень закону є
недостовірними та такими, що
суперечать фактичним обставинам. Також
вважає, що висновок Коростишівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області є
неправомірними, надуманим,
безпідставним та таким, що протирічать
засадам податкового законодавства, а
тому, оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є такими, що
підлягають скасуванню.

Представники позивача в судовому
засідання позовні вимоги підтримали в
повному обсязі. Просили позов
задовольнити.

Представник відповідача проти позову
заперечив, з мотивів викладених у
письмовому заперечені. Просив в позові
відмовити.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Встановлено, що 25.01.2014 року
Коростишівською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у Житомирській області було
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Коростишівземінвест", з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість, фіксованого
сільськогосподарського податку та
податку на доходи фізичних осіб за
період з 01.01.2012 року по 30.09.2013 року, про
що було складено акт № 8/22/35904775 від
25.01.2014 року.

За наслідками проведеної перевірки
встановлено, зокрема, наступні
порушення:

- п.198.3, п.198.4 ст.198., п. 199.1,п.199.2, п. 199.3 ст.199
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податку на
додану вартість, що підлягає сплаті до
бюджету у сумі 2102790,00 грн.;

- завищення від'ємного значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду (рядок 19
декларації з ПДВ) на загальну суму
1190464,00 грн.;

- завищення залишку від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (рядок 24
Податкової декларації по ПДВ) на суму 847
грн.;

- завищення суми податку на додану
вартість, яка підлягає нарахуванню,
залишається у розпорядженні
сільськогосподарського
товаровиробника та спрямовується на
спеціальний рахунок
сільськогосподарського підприємства,
на загальну суму 856571 грн.;

-п.302.1. ст.302, п. 304.1. ст. 304, п. 306.5. ст. 306
Податкового кодексу України, платником
податку не подано розрахунок
фіксованого сільськогосподарського
податку з уточненими даними за 2012-2013
роки та занижено податкові
зобов'язання з фіксованого
сільськогосподарського податку на
загальну суму 176,94 грн.;

- пп.3.2 Наказу ДПА України від 24.12.2010 року
№ 1020 за 1 квартал 2012 року було подано
податковий розрахунок форми 1-ДФ в
неповному обсязі;

- п.п. 14.1.180, п.14.1. ст.11, ст.18, п. 164.5., ст.164 п.
168.1.1. Податкового кодексу України,
податковим агентом не застосовано
коефіцієнт доходів, що виплачуються у
будь-який не грошовій формі у
результаті чого не сплачено (не
нараховано) податковим агентом податок
на доходи фізичних осіб під час виплати
доходу на користь фізичної особи за
період, що перевірявся у сумі 33465,04 грн.

На підставі акту перевірки
Коростишівською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області були прийняті податкові
повідомлення-рішення:

-№ від 11.02.2014 року про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на суму 3699201,00 грн., в
тому числі: 2959361,00 - за основним
платежем, 739840 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями;

-№ від 11.02.2014 року, про зменшення
розміру від'ємного значення з податку
на додану вартість на суму 847 грн.;

-№ від 11.02.2014 року про збільшення
суми грошового зобов'язання з
фіксованого сільськогосподарського
податку на 5,31 грн., в тому числі: 4,25 грн.
за основним платежем, 1,06 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями;

-№ від 11.02.2014 року, про збільшення
суми грошового зобов'язання з
фіксованого сільськогосподарського
податку на 21,96 грн., в тому числі: 17,57 грн.
за основним платежем, 4,39 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями;

-№ від 11.02.2014 року про збільшення
суми грошового зобов'язання з
фіксованого сільськогосподарського
податку на 15,91 грн. , в тому числі: 12,73
грн. за основним платежем, 3,18 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями;

-№ від 11.02.2014 року, про збільшення
суми грошового зобов'язання з
фіксованого сільськогосподарського
податку на 82,88 грн., в тому числі:
66,30грн.за основним платежем, 16,58грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями;

-№ від 11.02.2014 року, про збільшення
суми грошового зобов'язання з
фіксованого сільськогосподарського
податку на 11,13 грн. , в тому числі - 8,90
грн. за основним платежем, 2,23 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями;

-№ від 11.02.2014 року, про збільшення
суми грошового зобов'язання з
фіксованого сільськогосподарського
податку на 66,61 грн., в тому числі:53,29грн. -
за основним платежем, 13,32 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями;

-№ від 11.02.2014 року, про збільшення
суми грошового зобов'язання з
фіксованого сільськогосподарського
податку на 17,38 грн., в тому числі:
13,90грн.за основним платежем, 3,48грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями;

-№ від 11.02.2014 року про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
доходи фізичних осіб у сумі 42341,31 грн., в
тому числі: за основним платежем, 33465,05
грн., 8876,26 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись з прийнятими
податковими повідомленнями-рішенням
позивач звернувся до Головного
управління Міндоходів в Житомирській
області із скаргою в порядку
адміністративного оскарження.

Рішенням Головного управління
Міндоходіву Житомирській області від
18.04.2014 р. № 588/М-С/10-205 про результати
розгляду первинної скарги, частково
скасовано оскаржуване податкове
повідомлення-рішення № про
заниження грошового зобов'язання з
податку на додану вартість в частині
595621,00 грн. В іншій частині, в
задоволенні скарги відмовлено. У
зв'язку з частковим скасуванням
вказаного податкового
повідомлення-рішення, відповідачем
було винесено нове податкове
повідомлення-рішення від 22.04.2014 року
№ про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 3103580 грн., в тому числі 2
482 864,00 грн. - за основним платежем, 620716,00
грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Не погоджуючись з даним рішенням, в
частині, якою відмовлено в задоволенні
вимог, позивачем подано повторну
скаргу до Міністерства доходів і
зборів України, рішенням якого від
12.06.2014 року № 1037616/99-99-10-02-15, оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
залишено без змін, з урахуванням
рішення Головного управління
Міндоходів у Житомирській області від
18.04.2014 року, а скаргу ТОВ
"Коростишівземінвест" - без
задоволення.

Однак, суд вважає, що вказані рішення
податковим органом прийняті з
порушенням закону, виходячи з
наступного.

Щодо порушення п.п. 198.3, п.198.4 ст.198., п. 199.1,
п.199.2, п. 199.3 ст.199 Податкового кодексу
України від 02.12.2010р. № 2755-УІ (зі змінами
та доповненням) що, на думку
відповідача, призвело до заниження
позивачем податку на додану вартість,
що підлягає сплаті до бюджету у сумі
2102790,00 грн., завищення від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту поточного звітного
(податкового) періоду на загальну суму
1190464,00 грн., завищення залишку
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду,
завищення суми податку на додану
вартість, яка підлягає нарахуванню,
залишається у розпорядженні
сільськогосподарського
товаровиробника та спрямовується на
спеціальний рахунок
сільськогосподарського підприємства,
на загальну суму 856571 грн.

Судом встановлено, що між ТОВ
"Коростишівземінвест" та ТОВ "Апелла
Консалт" було укладено договір на
абонентську юридичну допомогу № 1/ПРО
від 01.03.2010 року зі змінами згідно
додаткових угод (том І а.с. 137-148).

На підставі договору про абонентську
юридичну допомогу №1/ПРО від 01.03.2010 року
ТОВ "Апелла Консалт" надавала ТОВ
"Коростишівземінвест" юридичні
послуги, що полягали в:

- перевірці ряду контрагентів позивача
на предмет їх можливого перебування в
стані банкрутства, припинення
діяльності, ознак фіктивності, а також
підготовці ряду господарських
договорів з зазначеними контрагентами;

- надані консультацій щодо поведінки
посадових осіб ТОВ
"Коростишівземінвест" та порядку при
проведенні перевірок товариства
контролюючими органами;

- правовому аналізі актів перевірок
клієнта контролюючими органами та
підготовці по ним правової позиції
клієнта, зокрема, оформлення на акт
перевірки № 103/01-13/ від 07.09.2012 р.
Коростишівської ОДПІ та участь у
подальшому вирішенні даного спору;

З метою виконання умов договору,
зокрема надання консультацій з
дотримання вимог чинного
законодавства у сфері сільського
господарства, працівники ТОВ "Апелла
Консалт" направлялись у відрядження до
місця знаходження позивача.

На підтвердження виконання договору
№1/ПРО від 01.03.2010 року ТОВ "Апелла
Консалт" виписувались податкові
накладні на загальну суму 56488,04 грн. (том
І а.с.190-210). Також сторонами було
складено та підписано акти
здачі-приймання робіт (надання послуг)
(том І а.с. 149-169).

Щодо посилання позивача на юридичну
дефектність актів виконаних робіт у
зв'язку з неможливістю встановити
детальний перелік робіт, суд зазначає
наступне.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16 липня 1999 року
№ 996-ХІV визначено, що господарська
операція - дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Згідно ч.1, 2 ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16 липня 1999 року
№ 996-ХІV передбачено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п.2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995
року за №168/704 (далі - Положення №88),
первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

На підтвердження правомірності
формування позивачем податкового
кредиту по операціях з отримання
юридичних послуг від ТОВ "Апелла
Консалт" за договором на абонентську
юридичну допомогу від 01.03.2010 року №
1/ПРО позивачем надано необхідні
документи, оформлені відповідно до
вимог, встановлених ст.9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" та п.2.4 Положення
№88, а саме: документи, що підтверджують
факт отримання послуг від ТОВ "Апелла
Консалт" та документи, що підтверджують
зв'язок понесених витрат з
господарською діяльністю платника
податку.

Досліджені судом письмові докази
свідчать про те, що фактичне надання
абонентської юридичної допомоги TOB
"Апелла Консалт" спричинили зміни в
структурі активів позивача та його
зобов'язань. Послуги оплачені та
використані у власній господарській
діяльності. (том І а.с. 170-189).

Крім того, судом враховується та
обставина, що у перевірений період на
підприємстві була відсутня посада
юриста, що підтверджується наявними в
матеріалах справи копіями штатного
розпису та наказами про внесення змін
до нього (том IV а.с. 2-9).

На підставі оформлених ТОВ "Апелла
Консалт" податкових накладних по
зазначених вище господарських
операціях позивач відніс до
податкового кредиту відповідних
звітних періодів податок на додану
вартість, сплачений в ціні товару.

В силу п.198.2 ст.198 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі по
тексту - ПК України), датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст.198 ПК України
передбачено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг (у разі
здійснення контрольованих операцій -
не вище рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу)
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Пунктом .201.10 ст.201 ПК України
встановлено, що підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту, є
податкова накладна, що видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну
після реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

З урахуванням викладених вище положень
ПК України право на нарахування сум
податку, що відносяться до податкового
кредиту звітного періоду у випадку
придбання товарів та послуг виникає у
їх покупця за умови отримання від їх
постачальника належним чином
оформленої податкової накладної, яка
підтверджує факт отримання послуг.

Згідно п.198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку
контролюючим органом суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи
податкові накладні оформлені ТОВ
"Апелла Консалт", відповідають вимогам
ПК України.

Суд враховує, що факт отримання послуг
по абонентській юридичній допомозі від
ТОВ "Апелла Консалт", їх оплати, факт
сплати позивачем податку на додану
вартість в ціні послуг та факт
використання позивачем зазначених
послуг у господарській діяльності
підтверджені дослідженими в судовому
засіданні первинними документами та не
спростовані відповідачем.

Щодо порушень п. 199.1,п.199.2, п. 199.3 ст.199
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. № 2755-УІ (зі змінами та
доповненням).

Судом встановлено, що позивач здійснює
як оподатковувані так і
неоподатковувані операції з
постачання готової продукції.

Відповідно до п. 15 підрозділу 2 розділу
ХХ ПК України, тимчасово до 1 січня 2014
року від оподаткування податком на
додану вартість звільняються операції
з постачання на митній території
України зернових культур товарних
позицій 1001 - 1008 згідно з УКТ ЗЕД та
технічних культур товарних позицій 1205
і 1206 згідно з УКТ ЗЕД, крім першого
постачання таких зернових та технічних
культур сільськогосподарськими
підприємствами - виробниками та
підприємствами, які безпосередньо
придбали такі зернові та технічні
культури у сільськогосподарських
підприємств - виробників, а також крім
постачання таких зернових та технічних
культур Аграрним фондом у разі їх
придбання з податком на додану
вартість.

Операції з вивезення в митному режимі
експорту зернових та технічних
культур, зазначених в абзаці першому
цього пункту, звільняються від
оподаткування податком на додану
вартість.

Згідно п. 198.5 ст. 198 ПК України, платник
податку зобов'язаний нарахувати
податкові зобов'язання виходячи з бази
оподаткування, визначеної відповідно
до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за
товарами/послугами, необоротними
активами, під час придбання або
виготовлення яких суми податку були
включені до складу податкового
кредиту, у разі якщо такі
товари/послуги, необоротні активи
починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об'єктом
оподаткування (крім випадків
проведення операцій, передбачених
підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196
цього Кодексу);

б) в операціях, звільнених від
оподаткування відповідно до цього
Кодексу, міжнародних договорів (угод)
(крім випадків проведення операцій,
передбачених підпунктом 197.1.28 пункту
197.1 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються
платником податку в межах балансу
платника податку, у тому числі передача
для невиробничого використання,
переведення виробничих необоротних
активів до складу невиробничих
необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською
діяльністю платника податку.

Встановлено, що на виконання даної
норми, по операціях, які в силу вимог п.
15 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України
були звільненими від оподаткування
ПДВ, позивачем були нараховані
податкові зобов'язання та виписані
відповідні податкові накладні на
умовне постачання на загальну суму
25540223,24 грн., в тому числі ПДВ - 4256703,89 грн.,
а саме: №28 від 17.04.2012 року на загальну
суму 1740423,72 грн., в т.ч. ПДВ - 290070,62 грн.
(том ІІ а.с.243), №81 від 31.08.2012 року на
загальну суму 5628194,09 грн., в т.ч. ПДВ -
938032,35 грн. (том ІІ а.с.244), розрахунок
коригування до податкової накладної на
умовне постачання відповідно до п.198.5
ст.198 ПКУ №107 від 27.09.2012 року на загальну
суму -3191830,90 грн., в т.ч. ПДВ - 638366,18 грн.
(том ІІ а.с.245), №121 від 30.09.2012 року на
загальну суму 330861,60 грн., в т.ч. ПДВ - 55143,60
грн. (том ІІ а.с.246), №180 від 23.10.2012 року на
загальну суму 3461472,56 грн., в т.ч. ПДВ -
576912,09 грн. (том ІІ а.с.239), №182 від 23.10.2012
року на загальну суму 1136727,48 грн., в т.ч.
ПДВ - 189454,58 грн. (том ІІ а.с. 240), №150 від
26.10.2012 року на загальну суму 768334,15 грн., в
т.ч. ПДВ - 128055,69 грн. (том ІІ а.с.241),
розрахунок коригування до податкової
накладної на умовне постачання
відповідно до п.198.5 ст.198 ПКУ №178 від
31.10.2013 року на загальну суму 1323446,46 грн.,
в т.ч. ПДВ - 220574,41 грн. (том ІІ а.с. 247), №194
від 18.12.2012 року на загальну суму 3085057,56
грн., в т.ч. ПДВ - 514176,26 грн. (том ІІ а.с. 242),
№2 від 05.09.2013 року на загальну суму
6806943,85 грн., в т.ч. ПДВ - 1134490,64 грн. (том ІІ
а.с.238), копії яких містяться в
матеріалах справи.

Крім того, суд не погоджується з
висновками відповідача щодо
неправильного розподілу податкового
кредиту та порушення норм ст.199
Податкового кодексу України, з огляду
на наступне.

Згідно з п. 199.1 ПК України, у разі якщо
придбані та/або виготовлені
товари/послуги, необоротні активи
частково використовуються в
оподатковуваних операціях, а частково -
ні, до сум податку, які платник має
право віднести до податкового кредиту,
включається та частка сплаченого
(нарахованого) податку під час їх
придбання або виготовлення, яка
відповідає частці використання таких
товарів/послуг, необоротних активів в
оподатковуваних операціях.

Якщо товари/послуги, основні виробничі
засоби почали використовуватися в
неоподатковуваних операціях частково,
а частково продовжують
використовуватися в оподатковуваних
операціях, то в такому випадку у
звітному періоді, в якому почалося їх
використання в оподатковуваних та
неоподатковуваних операціях,
відповідно до пункту 199.1 статті 199
розділу V Кодексу здійснюється
часткове виключення суми податку на
додану вартість зі складу податкового
кредиту пропорційно частці їх
використання в таких
неоподатковуваних операціях з
подальшим проведенням перерахунку за
правилами, встановленими пунктом 199.4
статті 199 розділу V ПК України.

У разі якщо платник придбає
товари/послуги чи необоротні активи,
які призначені для використання як в
оподатковуваних, так і в
неоподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності такого
суб'єкта господарювання, у періоді їх
придбання відразу ж здійснюється
пропорційний розподіл сум податку
відповідно до частки використання,
визначеної в порядку, встановленому
пунктами 199.2 - 199.3 статті 199 розділу V ПК
України, і з подальшим проведенням
перерахунку за правилами,
встановленими пунктом 199.4 статті 199
розділу V ПК України.

Пунктом 199.5 статті 199 розділу V ПК
України встановлено, що частка
використання сплаченого (нарахованого)
податку за придбаними, (ввезеними)
товарами/послугами між
оподатковуваними та
неоподатковуваними операціями,
визначена з урахуванням норм пунктів
199.2 - 199.4 статті 199 цього Кодексу,
застосовується для проведення
коригування сум податку, які
відносяться до податкового кредиту за
операціями, зазначеними в пункті 199.1
статті 199 цього Кодексу.

Порядок визначення такої частки
регулюється пунктами 199.2 - 199.3 статті 199
розділу V Кодексу.

Так, пунктом 199.2 статті 199 розділу V ПК
України визначено, що частка
використання сплаченого (нарахованого)
податку за придбаними (ввезеними)
товарами (послугами) між
оподатковуваними та
неоподатковуваними операціями
визначається у відсотках як відношення
обсягів з постачання оподатковуваних
операцій (без урахування сум податку)
за попередній календарний рік до
сукупних обсягів постачання
оподатковуваних та неоподатковуваних
операцій (без урахування сум податку)
за цей самий попередній календарний
рік. Визначена у процентах величина
застосовується протягом поточного
календарного року.

За правилами, встановленими пунктом 199.3
статті 199 розділу V ПК України, платники
податку, у яких протягом попереднього
календарного року були відсутні
неоподатковувані операції, а такі
неоподатковувані операції почали
здійснюватися у звітному періоді, а
також новостворені платники податку
проводять у поточному календарному
році розрахунок частки використання
придбаних товарів/ послуг між
оподатковуваними та
неоподатковуваними операціями на
підставі розрахунку, визначеного за
фактичними даними обсягів з постачання
оподатковуваних та неоподатковуваних
операцій першого звітного податкового
періоду, в якому задекларовано такі
операції.

У цьому випадку розрахунок частки
використання сплаченого (нарахованого)
податку за придбаними (ввезеними)
товарами (послугами) між
оподатковуваними та
неоподатковуваними операціями
подається до органу державної
податкової служби одночасно з
податковою декларацією звітного
податкового періоду, в якому
задекларовані такі оподатковувані та
неоподатковувані операції.

Згідно з пунктом 199.4 статті 199 розділу V
ПК України платник податку за
підсумками календарного року здійснює
перерахунок частки використання
товарів/послуг в оподатковуваних
операціях виходячи з фактичних обсягів
проведених протягом року
оподатковуваних та неоподатковуваних
операцій. У разі зняття з обліку
платника податку, у тому числі за
рішенням суду, перерахунок частки
здійснюється виходячи з фактичних
обсягів оподатковуваних та
неоподатковуваних операцій,
проведених з початку поточного року до
дата зняття з обліку.

Судом встановлено, що позивач у період
з 01.04.2012 по 31.12.2012 року на виконання ст. 199
ПК України здійснював розподіл сум
податку на додану вартість по
товарам/послугам, необоротним активам,
які частково використовуються в
оподатковуваних операціях, а частково -
ні, відповідно до частки, визначеної в
квітні 2012 року.

Як вбачається з податкової декларації
позивача за грудень 2012 року, сума
придбання товарів/послуг, необоротних
активів, які частково використовуються
в оподаткованих операціях, а частково
ні, склала 222192,00 грн. (рядок 15 податкових
декларацій колонка А).

Правомірність віднесення до рядка 15
Податкових декларацій конкретних
операцій з придбання товарів (послуг) в
акті перевірки відповідачем не
спростовується.

Перші неоподатковувані операції у 2012
році, позивач здійснив у квітні.
Розрахована частка використання
товарів/послуг в оподатковуваних
операціях склала 45,86% (розрахунок
відображено в таблиці 1 додатка 7
декларації за квітень 2012 року) (том ІІ
а.с.19).

За підсумками 2012 року перерахована
частка використання товарів/послуг в
оподатковуваних операціях склала 72,08%
(розрахунок відображено у таблиці 2
додатка 7 декларації за грудень 2012
року), а результати коригування
податкового кредиту у зв'язку з
перерахунком частки використання
(значення колонки 10) було відображено у
рядку 16.4 декларації за грудень 2012 року
(том ІІ а.с.193-207). Сума податкового
кредиту, яка підлягає пропорційному
розподілу склала 44 438,00 грн.

Відповідно до п.6 Порядку ведення
реєстру виданих та отриманих
податкових накладних, затвердженого
наказом Державної податкової служби
України № 1002 від 24.12.2010р.,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 29.12.2010 р. за № 1402/18697, у
реєстрі окремо обліковуються операції:

з постачання товарів/послуг, які
оподатковуються податком на додану
вартість за ставкою 20 відсотків чи 0
відсотків, звільнених від
оподаткування, та тих, що не є об'єктом
оподаткування;

з придбання товарів/послуг з метою
використання у господарській
діяльності платника для здійснення
операцій, які оподатковуються податком
на додану вартість за ставкою 20
відсотків чи 0 відсотків, звільнених
від оподаткування, та тих, що не є
об'єктом оподаткування, а також тих, які
не призначаються для використання у
господарській діяльності цього
платника податку.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема з реєстрів виданих та
отриманих податкових накладних за
податковий період квітень-грудень 2012
року (том ІІІ а.с. 43-208), позивачем
ведеться окремий облік з постачання
товарів/послуг, які оподатковуються
податком на додану вартість за ставкою
20 відсотків чи 0 відсотків, звільнених
від оподаткування, та тих, що не є
об'єктом оподаткування, а також таких,
які частково використовуються в
оподатковуваних і неоподатковуваних
операціях. Зведені результати такого
обліку відображено в податкових
деклараціях позивача відповідно по
рядках 10.1, 11.2 і 15.1.

Крім того, згідно внутрішнього Наказу
ТОВ "Коростишівземінвест" від 01 січня
2011 року "Щодо бухгалтерського обліку
ПДВ" (том ІІІ а.с.40-42), який введено на
виконання вимог п.201.14 ст.201 Податкового
кодексу України, позивачем ведеться
окремий облік товарів/послуг за
призначенням їх використання по трьох
групах: 1 група - виключно в
оподатковуваних операціях з
постачання та/або вивезення за межі
митної території України; 2-га група -
виключно в неоподатковуваних
операціях з постачання та/або
вивезення за межі митної території
України; 3-група - частково в
оподатковуваних та неоподатковуваних
операціях з постачання та/або
вивезення за межі митної території
України.

Таким чином, матеріалами справи
спростовуються висновки відповідача
про те, що позивачем не вівся окремий
облік придбаних товарів/послуг, які
підлягають оподаткуванню, а також тих,
що не є об'єктами оподаткування та
звільнені від оподаткування.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку, що позивачем правомірно
відображено податковий кредит в
податкових деклараціях з податку на
додану вартість.

Щодо заниження податкових зобов'язань
на загальну суму 67381,00 грн., в тому числі
за липень 2012 року в сумі 67381,00 грн.,
відповідач вказує, що згідно наданих до
перевірки регістрів бухгалтерського
обліку: журналу "Головна книга" за 2012
рік, оборотно-сальдових відомостей за 9
місяців 2013 року, оборотних відомостей
по рахунках 361 "Розрахунки з покупцями",
70 "Дохід від реалізації власної
продукції", 71 "Дохід від іншої
реалізації", 301 "Каса", 311 "Розрахунковий
рахунок", 643 "Податкові зобов'язання",
податкові зобов'язання ТОВ
"Коростишівземінвест" по податку на
додану вартість за липень 2012 року
складають 2544883 грн. Таким чином дані
бухгалтерського обліку, на яких
базується складання податкової
звітності не відповідає показникам,
задекларованим ТОВ
"Коростишівземінвест" у податковій
декларації по податку на додану
вартість за липень 2012 року, що призвело
до заниження податкових зобов'язань за
період з 01.01.2012 року по 30.09.2013 року
загальну суму 67381 грн., в тому числі по
періодах: липень 2012 року в сумі 67381 грн.

Разом з тим, позивачем було надано до
суду оборотно-сальдову відомість по
рахунку 643 за липень 2012 року, згідно
якої податкові зобов'язання складають
2544 883 грн., в тому числі по субконто 6432 - 2
477 502 грн.; по субконто 6435 - 67 380 грн. (том
ІІІ а.с.209-210).

Сума податкових зобов'язань згідно
податкової декларації з податку на
додану вартість за липень 2012 року
складає 2477502 грн., що відповідає
оборотам по субконто 6432.

Сума податкових зобов'язань згідно
уточнюючих розрахунків податкових
зобов'язань, поданих позивачем в липні
2012 року за червень і серпень 2011 року
складає 67380 грн., що відповідає оборотам
по субконто 6435.

Таким чином, встановлено відповідність
даних бухгалтерського обліку
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість по рахунку 643 (субконто
6432 і субконто 6435) - даним фактично
задекларованих позивачем податковим
зобов'язанням (декларація за липень 2012
року; уточнюючий розрахунок за червень
2011 року; уточнюючий розрахунок за
серпень 2011 року).

Стосовно податкового
повідомлення-рішення № від 11.02.2014
року, про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб у сумі 33465,05 грн.,
(незастосування коефіцієнту до доходів
фізичних осіб, що виплачуються у
будь-який не грошовій формі), в акті
перевірки відповідач зазначає, що
позивачем застосовано коефіцієнт 1,176471
до суми виплаченого доходу вже за
мінусом 15% податку на доходи фізичних
осіб.

За результатами перевірки ТОВ
"Коростишівземінвест" донараховано
33465,04 грн. податку на доходи фізичних
осіб, в тому числі за 2012 рік - 16 002,25 грн.;
та з 01.01.2013 по 30.09.2013 року - 17 462,79 грн.
Розрахунок податку проведено згідно
Реєстру актів передачі с/г продукції,
що наведено у Додатку №2 до Довідки (як
складової до акта перевірки) від 24.01.2014
року № 1/01-14/17/35904775.

Разом з тим, згідно п.164.5 ст.164
Податкового кодексу України, під час
нарахування (надання) доходів у
будь-якій не грошовій формі базою
оподаткування є вартість такого
доходу, розрахована за звичайними
цінами, правила визначення яких
встановлені згідно з цим Кодексом,
помножена на коефіцієнт, який
обчислюється за такою формулою: К = 100 :
(100 - Сп), де К - коефіцієнт; Сп - ставка
податку, встановлена для таких доходів
на момент їх нарахування.

Згідно Реєстру актів передачі с/г
продукції, база оподаткування за
даними позивача становить 1074596,93 грн.,
база оподаткування за даними
відповідача становить 1264232,12 грн.

Однак, як вбачається з наданої
позивачем оборотно-сальдової
відомості по рахунку 361 "Розрахунки з
вітчизняними споживачами" по
контрагенту "Кінцевий споживач" та
згідно наданих регістрів,
підтверджується фактична видача
запасів с/г продукції фізичним особам
на загальну суму 1074596,93 грн. з
урахуванням ПДВ (том IV а.с.38-52).

Таким чином, враховуючи що
відповідачем не надано обґрунтування
бази оподаткування в сумі 1264232,12 грн.,
суд приходить до висновку, що висновки
щодо неправильності визначення
податкової бази є безпідставними.

Щодо порушення п.п. 14.1.180, п.14.1. ст.11, ст.18,
п. 164.5., ст.164 п. 168.1.1 ПК України, в акті
перевірки, відповідач зазначає, що
перевіркою встановлено укладення
договорів оренди з фізичними особами,
які не були включені до розрахунків
фіксованого сільськогосподарського
податку. У зв'язку з цим, на думку
відповідача, було занижено податкові
зобов'язання з ФСП на загальну суму 176,94
грн.

До таких висновків відповідач прийшов
у зв'язку з тим, що при проведенні
розрахунку фіксованого
сільськогосподарського податку були
взяті періоди починаючи з дати
підписання відповідних договорів.

Разом з тим, згідно п. 302.1. ст. 302 ПК
України, об'єктом оподаткування
податком для сільськогосподарських
товаровиробників є площа
сільськогосподарських угідь (ріллі,
сіножатей, пасовищ і багаторічних
насаджень) та/або земель водного фонду
(внутрішніх водойм, озер, ставків,
водосховищ), що перебуває у власності
сільськогосподарського
товаровиробника або надана йому у
користування, у тому числі на умовах
оренди.

Судом встановлено, що позивач
користується земельними ділянками
сільськогосподарського призначення на
підставі зареєстрованих договорів
оренди землі.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
оренду землі", право оренди земельної
ділянки підлягає державній реєстрації
відповідно до закону.

Згідно ст. 7 Закону України "Про оренду
землі", орендар має право приступати до
використання земельної ділянки в
строки, встановлені договором оренди
землі, зареєстрованим в установленому
законом порядку.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу
України, право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Виходячи зі змісту вказаних норм,
орендар, може приступити до
користування орендованою земельною
ділянкою тільки після державної
реєстрації відповідного права.

Таким чином, сільськогосподарський
товаровиробник повинен здійснювати
нарахування та сплату фіксованого
сільськогосподарського податку тільки
після реєстрації відповідного права
оренди, або при фактичному
використанню земельної ділянки.

Тобто, при розрахунку суми фіксованого
сільськогосподарського податку
відповідачем було донараховано
розбіжність за період від підписання
до реєстрації відповідних договорів,
як такий, під час якого орендодавець
користувався земельною ділянкою. У
зв'язку з цим виникла розбіжність у
сумі 176,94 грн.

В той же час, між датою підписання та
датою державної реєстрації договору
проходить певний проміжок часу під час
якого, в силу ст. 125 ЗК України та ст. 7
Закону України "Про оренду землі",
орендодавець не має права
користуватися земельною ділянкою,
відповідно не здійснює нарахування
фіксованого сільськогосподарського
податку.

Таким чином, розрахунок суми
фіксованого сільськогосподарського
податку наведений в акті перевірки
проведено з порушенням вимог чинного
законодавства. До розміру площ
сільськогосподарських земель були
включені землі, якими позивач не мав
права користуватися до моменту
державної реєстрації договорів оренди.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідачем не надано суду достатніх
доказів на підтвердження
правомірності прийняття податкових
повідомлень - рішень № від 11.02.2014
року, № від 11.02.2014 року, №
від 11.02.2014 року, № від 11.02.2014 року,
№ від 11.02.2014 року, № від
11.02.2014 року, № від 11.02.2014 року, №
від 11.02.2014 року, № від 11.02.2014
року, № від 22.04.2014 року та
податкового повідомлення-рішення №
від 11.02.2014 року в частині
нарахування 33465,05 грн. основного
платежу та 8366,26 грн. штрафних
(фінансових) санкцій, а тому суд
приходить до висновку, що оскаржувані
рішення є протиправними та підлягають
скасуванню.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 158-162, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
повністю податкові
повідомлення-рішення № від 11.02.2014
року, № від 11.02.2014 року, №
від 11.02.2014 року, № від 11.02.2014 року,
№ від 11.02.2014 року, № від
11.02.2014 року, № від 11.02.2014 року, №
від 11.02.2014 року, № від 11.02.2014
року, № від 22.04.2014 року та
податкове повідомлення-рішення №
від 11.02.2014 року в частині
нарахування 33465,05 грн. основного
платежу та 8366,26 грн. штрафних
(фінансових) санкцій.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через Житомирський окружний
адміністративний суд у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
О.В. Капинос

Повний текст постанови виготовлено: 03
вересня 2014 р.