Справа № 826/7985/14
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2014-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 серпня 2014 року 08:20 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Кобилянського К.М., розглянувши в
порядку письмового провадження
адміністративну справу
за позовом Публічного акціонерного
«Укртрансгаз»доМіжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центральний офіс з обслуговування
великих платників податківпро
визнання протиправним та скасування
повідомлень-рішень,ВСТАНОВИВ:
Публічне акціонерне товариство
«Укртрансгаз» (далі - позивач, ПАТ
«Укртрансгаз») звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва із
позовною заявою до Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центральний офіс з обслуговування
великих платників податків, в якій
просить суд визнати протиправним та
В обґрунтування позовних вимог
представник позивача зазначив, що
висновки відповідача про порушення
позивачем податкового законодавства в
ході здійснення господарських
операцій ТОВ «Статус-Софт консалтинг»
з 01.03.2012 по 01.03.2014, не відповідають
фактичним обставинам справи. Посилався
на наявність належним чином складених
первинних документів, що підтверджують
належне виконання господарських
зобов'язань з даним контрагентом у
періоді, що перевірявся. За наведених
обставин позивач вважає оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
протиправними та просить їх скасувати.
Відповідач проти задоволення позовних
вимог заперечив. В обґрунтування
правомірності висновків податкового
органу та оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень посилався на те, що
податкові накладні складені з
порушенням вимог законодавства. Вважає
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення правомірними.
Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
та вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва
Посадовими особами відповідача на
підставі наказу Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центральний офіс з обслуговування
великих платників податків №314 від
27.03.2014, направлень на перевірку № 243, №
244 від 27.03.2014, згідно з підпунктом 75.1.2
пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.11
пункту 78.1 статті 78, Податкового кодексу
України на підставі Постанови від
07.02.2014 старшого слідчого з ОВС
Головного слідчого управління СБ
України капітана юстиції Талалая Д.В.
здійснено заходи для проведення
позапланової виїзної документальної
перевірки ПАТ «Укртрансгаз» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при взаємовідносинах
Філії ПАТ «Укртрансгаз» УМГ
«Київстрансгаз» в ході здійснення
господарських операцій ТОВ
«Статус-Софт Консалтинг» по договору
01.03.14, за результатами якої складено акт
від 12.05.2014 №18/28-10-41-2/30019801 (далі -
№18/28-10-41-2/30019801).
За результатами перевірки відповідач
дійшов висновку про порушення
позивачем вимог податкового
законодавства, а саме: підпункту 139.1.9,
пункту 139.1, статті 139 Податкового
кодексу України, що призвело до
завищення витрат, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування в
результаті чого завищено від'ємне
значення об'єкта оподаткування по
податку на прибуток за 2013 рік всього у
сумі 2 302 433,00 грн. та порушення пункту 198.6
статті 198, підпункту «і» пункту 201.1,
пункту 201.10 статті 201 Податкового
кодексу України, що призвело до
завищення податкового кредиту, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість всього у сумі 2 236 137,00
На підставі акту перевірки
№18/28-10-41-2/30019801 відповідач виніс
податкові повідомлення-рішення форми
зменшено суму від'ємного значення з
податку на прибуток у розмірі 2 302 433,00
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у розмірі 3
557 928,50 грн., в т.ч. за основним платежем - 2
236 137,00 грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) - 1 321 791,50 грн.
Не погоджуючись із винесеними
податковими повідомленнями-рішеннями
«Укртрансгаз» оскаржило їх до суду.
Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані сторонами докази та пояснення,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, Окружний
адміністративний суд міста Києва
вважає, що позов підлягає задоволенню з
Суд встановив, що між Дочірньою
компанією «Укртрансгаз» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України», в особі директора Філії
«Управління магістральних
газопроводів «Київтрансгаз» (покупець)
та ТОВ «Статус-Софт Консалтинг»
від 31.07.2012, предметом якого є поставка і
передача у власність вентилів, кранів,
клапанів та подібних виробів.
Згідно пункту 1.1 Договору найменування,
кількість і ціна товару вказується у
Специфікації, яка є невід'ємною
частиною Договору (Додаток № 1). Якість
товару, що постачається Продавцем,
повинна відповідати державному
стандарту, технічним умовам на даний
вид товару (пункт 2.1 Договору).
Крім того, згідно пункту 2.2. договору,
підтвердженням якості з боку продавця
є заводський паспорт на кожну одиницю
(партію) поставленого товару. На
поставлений товар розповсюджується
Пунктом 6.2 Договору закріплено, що
товар поставляється транспортом
Продавця та за його рахунок на склад
Покупця за адресою Боярське ЛВУМГ, вул.
Маяковського, 49, м. Боярка, Київська обл.
На підтвердження виконання Договору
специфікацію, сертифікати
відповідності, паспорти, сертифікати
відповідності з замовленням,
інспекційні сертифікати, специфікації
матеріалу складені виробником товару
(а.с. 40-44, 88-111 Т.І).
З наявних в матеріалах справи копій
сертифікатів відповідності, виданих ДП
Український центр підтвердження
відповідності «Промбезпека»
Національного науково-дослідного
інституту промислової безпеки та
охорони праці вбачається, що вони
видані стосовно продукції, визначеної
згідно коду 8481 УКТ ЗЕД, а саме кранів,
клапанів, вентилів та аналогічної
арматури для трубопроводів, котлів,
резервуарів, цистерн, баків або
аналогічних ємкостей, включаючи
редукційні клапани та
термо-регулювальних вентилів.
Перевезення товару визначеного
Договором та Додатком №1 до нього
здійснювалось транспортом продавця на
адресу покупця (пункт розвантаження)
визначену пунктом 6.2 Договору, що
підтверджується копіями
товарно-транспортних накладних (а.с. 54-66
Суд встановив, що видаткові накладні №9
від 26.12.2012, №2 від 24.01.2013, №3 від 25.01.2013, № 1
від 05.02.2013, № 1 від 02.04.2013, № 2 від 09.04.2013,
№2 від 21.05.2013 (а.с. 54-66 Т.І) містять підпис
повіреної особи Покупця, а також
узгоджуються із товарно-транспортними
накладними у часі, щодо кількості,
найменування та ціни товару який
Позивач зазначив, що придбаний
відповідно до умов Договору товар було
використано у власній господарській
діяльності - виконанні ремонтних робіт,
на підтвердження чого надано до
матеріалів справи копії витратних
накладних, товарно-транспортних
накладних, актів виконання ремонтних
робіт, дефектних актів (а.с. 77-87 Т.І).
Відповідач посилався на відсутність у
позивача права на відображення у
бухгалтерській та податковій
звітності результатів вищезазначеної
господарської операції з огляду на
Зі змісту акту перевірки та пояснень
представника відповідача вбачається,
що в ході перевірки відповідач
встановив, що податкові накладні, на
підставі яких позивачем сформовано
податковий кредит, складені з
порушенням порядку заповнення
податкової накладної.
Відповідач посилався на те, що при
постачанні імпортованих товарів
платник податку повинен в графі 4 «Код
товару згідно з УКТ ЗЕД» податкової
накладної зазначати виключно код УКТ
ЗЕД, вказаний у вантажній митній
декларації, якою були оформлені такі
товари при їх ввезенні на митну
територію України (пункт 14 Порядку
заповнення податкової накладної,
затвердженого наказом Мінфіну від
01.11.2011 № 1379 (чинного на момент
здійснення спірних правовідносин)
(далі - Порядок №1379).
Дослідивши наявні в матеріалах справи
копії податкових накладних, виданих
позивачу його контрагентом - ТОВ
«Статус-Софт Консалтинг», суд
встановив, що вони містять код товару
згідно з УКТ ЗЕД 8481 80 73 00.
Згідно з положеннями статті 67 Митного
кодексу України, Українська
класифікація товарів
зовнішньоекономічної діяльності (далі
- УКТ ЗЕД) складається на основі
Гармонізованої системи опису та
кодування товарів та затверджується
законом про Митний тариф України.
Законом України «Про Митний тариф
України» від 05.04.2001 №2371-III (чинний на
момент виникнення спірних
правовідносин) затверджено Митний
тариф України, товарною номенклатурою,
В УКТ ЗЕД товари систематизовано за
розділами, групами, товарними
позиціями, товарними підпозиціями,
найменування і цифрові коди яких
уніфіковано з Гармонізованою системою
опису та кодування товарів.
У додатку до Закону України «Про Митний
тариф України» визначено Основні
правила інтерпретації УКТЗЕД.
Відповідно до пунктів 1, 2 Основних
правил інтерпретації УКТЗЕД Митного
тарифу України класифікація товарів в
УКТЗЕД здійснюється за такими
правилами: 1. Назви розділів, груп і
підгруп наводяться лише для зручності
користування УКТЗЕД; для юридичних
цілей класифікація товарів в УКТЗЕД
здійснюється виходячи з назв товарних
позицій і відповідних приміток до
розділів чи груп і, якщо цими назвами не
передбачено іншого, відповідно до
таких правил: 2. (a) будь-яке посилання в
назві товарної позиції на будь-який
виріб стосується також некомплектного
чи незавершеного виробу за умови, що
він має основну властивість
комплектного чи завершеного виробу. Це
правило стосується також комплектного
чи завершеного виробу (або такого, що
класифікується як комплектний чи
завершений згідно з цим правилом),
незібраного чи розібраного; (b) будь-яке
посилання в назві товарної позиції на
будь-який матеріал чи речовину
стосується також сумішей або сполук
цього матеріалу чи речовини з іншими
матеріалами чи речовинами. Будь-яке
посилання на товар з певного матеріалу
чи речовини розглядається як посилання
на товар, що повністю або частково
складається з цього матеріалу чи
речовини. Класифікація товару, що
складається більше ніж з одного
матеріалу чи речовини, здійснюється
відповідно до вимог правила 3.
З метою забезпечення однакового
тлумачення та застосування УКТ ЗЕД
наказом Держмитслужби України від
30.12.2010 №1561 затверджено Пояснення до
Української класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до вказаних пояснень, до
групи 84 УКТ ЗЕД відносяться реактори
ядерні, котли, машини, обладнання і
механічні пристрої; їх частини.
Позицією 8481 УКТ ЗЕД визначено, що до
вказаної класифікації входять крани,
клапани, вентилі і т.п. До позиції 8481 80 73
00 відносяться сталеві крани, клапани,
вентилi та аналогiчна арматура для
трубопроводiв, котлiв, резервуарiв,
цистерн, бакiв або аналогiчних ємкостей,
включаючи редукцiйнi клапани та
терморегулювальнi вентилі.
З наданих позивачем копій первинних
документів вбачається, що товаром, який
постачався його контрагентом ТОВ
«Статус-Софт Консалтинг» є крани
кульові, які, згідно Пояснення до
Української класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності,
належать до товарної позиції 8481 80 73 00.
Відповідно до частини 1 статті 69
Кодексу адміністративного судочинства
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Відповідач не надав суду доказів того,
що товари, які ТОВ «Статус-Софт
Консалтинг» продав позивачу згідно
ввезені на територію України під іншим
товарним кодом згідно УКТ ЗЕД, ніж
зазначено у податкових накладних,
складених ТОВ «Статус-Софт
Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій, зокрема, з
придбання або виготовлення товарів та
послуг (пункт 198.1 статті 198 Кодексу).
Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(пункт 198.2 статті 198 Кодексу).
Відповідно до пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України, податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.
Суд дійшов висновку, що податковій
накладні, які досліджені відповідачем
в ході перевірки та копії яких наявні в
матеріалах справи, видані позивачу
його контрагентами у відповідності до
пункту 201.4 статті 201 Податкового
кодексу України, реквізити даних
податкових накладних відповідають
вимогам первинних документів, які
закріплено статтею 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».
Пунктом 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1
статті 131 Податкового кодексу України,
об'єктом оподаткування податку на
прибуток підприємств є прибуток із
джерелом походження з України та за її
межами, який визначається шляхом
зменшення суми доходів звітного
періоду, визначених згідно зі статтями
135-137 цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138-143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.
Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу (пункт 138.2 статті 138
Податкового кодексу України).
Згідно з положеннями пункту 138.2 статті
138 Податкового кодексу України,
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України,
не включаються до складу витрат:
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.
Таким чином, суд дійшов висновку, що
позивачем підтверджено належними та
допустимими доказами в силу приписів
статті 70 Кодексу адміністративного
судочинства України право на включення
до податкового кредиту сум податку на
додану вартість у розмірі 2 236 137,00 грн.
та включення до складу валових витрат,
суми у розмірі 2 302 433,00 грн. по операціям
з ТОВ «Статус-Софт Консалтинг».
З огляду на викладене, на підставі
зібраних у справі доказів, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
скасування прийнятих відповідачем
Беручи до уваги вищенаведене в
сукупності, проаналізувавши матеріали
справи та надані сторонами докази, суд
дійшов до висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та відповідно такими,
що підлягають задоволенню.
Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 94,
160-163, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -
1. Позов публічного акціонерного
товариства «Укртрансгаз» задовольнити
2. Визнати протиправними та
повідомлення-рішення Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центральний офіс з обслуговування
3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь публічного
акціонерного товариства «Укртрансгаз»
487,20 грн. (чотириста вісімдесят гривень
Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленим статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
К.М.
Кобилянський