Справа № 813/4402/14
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 вересня 2014 року
№ 813/4402/14
зал судових засідань
№8
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючої судді Братичак У.В.,
секретар судового засідання Петрик
представника позивача Хоми С.К.,
представник відповідача Шпака В.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Партнер
Дістрібьюшн» до Державної податкової
інспекції у Залізничному районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення, -
На розгляд Львівського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява Товариства з обмеженою
відповідальністю «Партнер
Дістрібьюшн» (далі - позивач) до
Державної податкової інспекції у
Залізничному районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області (далі - відповідач)
про скасування податкового
повідомлення-рішення від 20.05.2014 року
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем передчасно зроблено
висновок про порушення позивачем вимог
податкового законодавства при
включенні до податкового кредиту суми
податку на додану вартість за
податковими накладними, виписаними
контрагентом позивача ФОП ОСОБА_3, які
не зареєстровані в Єдиному реєстрі
податкових накладних, оскільки в
порушення вимог п. 201.6 ст. 201 Податкового
кодексу України та п. 2.4.2.2, 2.4.2.3
Методичних рекомендацій щодо
організації та проведення камеральних
перевірок податкової звітності
платників податків, крім перевірок
податкової декларації про майновий
стан і доходи та податкової декларації
платника єдиного податку - фізичної
особи - підприємця, затверджених
наказом Міністерством доходів і зборів
України від 14.06.2014 р. № 165, податковий
орган не направив на адресу позивача
електронне повідомлення для
врахування розбіжностей при
формуванні та уточненні показників
податкової звітності з податку на
Відповідач проти позову заперечив
повністю з підстав викладених у
письмовому запереченні від 07.07.2014 р.,
суть яких зводиться до того, що при
проведенні перевірки виявлено
включення позивачем у податкову
звітність податкових накладних, які не
зареєстровані в Єдиному реєстрі
податкових накладних, просить у
задоволенні позову відмовити повністю.
У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав з
підстав викладених у позовній заяві,
надав додаткові пояснення, просить
Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечив з
підстав, викладених у запереченні на
позов, просив у задоволенні позову
Заслухавши пояснення представників
сторін, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для вирішення
спору по суті, суд дійшов висновку, що
позов не підлягає задоволенню, з
Відповідачем проведено камеральну
перевірку даних, задекларованих
позивачем у податковій звітності з
податку на додану вартість за лютий 2014
р., про що 30.04.2014 року складено акт
№69/13-03-2210-17/37171990.
На підставі складеного за результатами
камеральної перевірки акта
відповідачем 20.05.2014 р. прийнято
податкове повідомлення-рішення №
позивачеві грошового зобов'язання за
платежем податок на додану вартість в
сумі 280135,10 грн. (основний платіж - 224108
Спірне податкове повідомлення-рішення
прийнято згідно викладених у акті
перевірки висновків відповідача про
порушення ТОВ «Партнер Дістрібьюшн»
п.198.6 ст.198 та п.201.10 ст.201 розділу V
Податкового Кодексу України, що
полягає у неправомірному віднесенні до
податкового кредиту лютого 2014 року
суми ПДВ 224108,22 грн., оскільки сума
податкового кредиту позивача за лютий
2014 року сформована за рахунок
податкових накладних №23 від 31.01.2014 р.,
№25 від 31.01.2014 р., №28 від 31.01.2014 р., №30 від
31.01.2014 р., №27 від 31.01.2014 р., №29 від 31.01.2014
р., №31 від 31.01.2014 р., виписаних ФОП
ОСОБА_3, які не зареєстровані в Єдиному
реєстрі податкових накладних.
Вирішуючи спір по суті, суд зазначає
Згідно п.75.1 ст.75 ПК України, органи
державної податкової служби мають
право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки. Камеральні та
документальні перевірки проводяться
органами державної податкової служби в
межах їх повноважень виключно у
випадках та у порядку, встановлених цим
Кодексом, а фактичні перевірки - цим
Кодексом та іншими законами України,
контроль за дотриманням яких покладено
на органи державної податкової служби.
Камеральною вважається згідно п.75.1.1.
ст. 75 ПК України перевірка, яка
проводиться у приміщенні органу
державної податкової служби виключно
на підставі даних, зазначених у
податкових деклараціях (розрахунках)
Камеральна перевірка проводиться
згідно п.76.1 ст.76 ПК України посадовими
особами органу державної податкової
служби без будь-якого спеціального
рішення керівника такого органу або
направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся
податкова звітність суцільним
порядком.

Згода платника податків на перевірку
та його присутність під час проведення
камеральної перевірки не обов'язкова.

Порядок оформлення результатів
камеральної перевірки здійснюється
згідно п.76.2 ст.76 ПК України відповідно
до вимог статті 86 цього Кодексу.

Статтею 200 ПК України встановлено
порядок визначення суми податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
відшкодуванню з Державного бюджету
України (бюджетному відшкодуванню), та
строки проведення розрахунків.

З огляду на приписи п. 75.1 ПК України під
час камеральної перевірки не можуть
використовуватися документи
первинного обліку платника податків,
вивчення та оцінка укладених таким
платником податків угод, оскільки дані
про укладання таких угод не
відображаються у податковій звітності,
а отже, під час камеральної перевірки
неможливо зробити висновок про
реальність або фіктивність укладених
платником податків правочинів.

Податковим законодавством не
передбачено витребування будь-яких
документів від платників податків до
початку проведення камеральної
перевірки, тобто ця перевірка
проводиться за наявними в органу
податкової служби документами
(деклараціями) (п. 85.1 ПКУ).

Оскільки предметом камеральної
перевірки є правильність складання
податкових декларацій, суд дійшов
висновку, що документами, які мають
відношення до такої перевірки, є саме
податкові декларації (розрахунки) і
ніякі інші. А у разі якщо під час
проведення камеральної перевірки буде
виявлено порушення податкового
законодавства, відповідач має право
призначити та провести документальну
(виїзну, невиїзну або планову чи
позапланову) перевірку позивача, як це
визначено гл. ХІІ Порядку заповнення і
подання податкової звітності з ПДВ,
затвердженого наказом ДПА України від
25.01.2011 р. №41, на порушення якого
відповідач актом камеральної
перевірки визначив податкові
зобов'язання позивача.

Згідно з п. 198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Податкова накладна згідно з п. 201.10
ст. 201 ПК України видається платником
податку, який здійснює операції з
постачання товарів/послуг, на вимогу
покупця та є підставою для нарахування
сум податку, що відносяться до
податкового кредиту.

При здійсненні операцій з
постачання товарів/послуг платник
податку - продавець товарів/послуг
зобов'язаний надати покупцю податкову
накладну після реєстрації в Єдиному
реєстрі податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

Відповідно до пункту 11 підрозділу
2 розділу XX "Перехідні положення" ПК
України реєстрація податкових
накладних платниками податку на додану
вартість-продавцями в Єдиному реєстрі
податкових накладних запроваджується
для платників цього податку, у яких
сума податку на додану вартість в одній
податковій накладній становить: понад 1
мільйон гривень - з 1 січня 2011 року;
понад 500 тисяч гривень - з 1 квітня 2011
року; понад 100 тисяч гривень-з 1 липня 2011
року; понад 10 тисяч гривень - 1 січня 2012
року.

З матеріалів справи судом встановлено
подання позивачем податковому органу
Декларації з ПДВ за лютий 2014 р. від
20.03.2014 р. №, не подано заяви
(Додаток 8 до Декларації) із скаргою на
постачальника ФОП ОСОБА_3
(ідентифікаційний код НОМЕР_1) про
відмову продавця надати податкові
накладні №23 від 31.01.2014 р., №25 від 31.01.2014
р., №28 від 31.01.2014 р., №30 від 31.01.2014 р., №27
від 31.01.2014 р., №29 від 31.01.2014 р., №31 від
31.01.2014 р.

З приводу цієї обставини, суд зазначає.
що відповідно до абз. 11 п. 201.10 ст. 201 ПК
України, у разі відмови продавця
товарів/послуг надати податкову
накладну або в разі порушення ним
порядку її заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі покупець
таких товарів/послуг має право додати
до податкової декларації за звітний
податковий період заяву із скаргою на
такого постачальника, яка є підставою
для включення сум податку до складу
податкового кредиту. Таке право
зберігається за ним протягом 60
календарних днів, що настають за
граничним терміном подання податкової
декларації за звітний (податковий)
період, у якому не надано податкову
накладну або порушено порядок її
заповнення та/або порядок реєстрації в
Єдиному реєстрі. До заяви додаються
копії товарних чеків або інших
розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Пунктом 49.5 ст. 49 ПК України встановлено,
що у разі надсилання податкової
декларації поштою, платник податку
зобов'язаний здійснити таке
відправлення на адресу відповідного
контролюючого органу не пізніше ніж за
десять днів до закінчення граничного
строку подання податкової декларації,
визначеного цією статтею, а при поданні
податкової звітності в електронній
формі, - не пізніше закінчення
останньої години дня, в якому спливає
такий граничний строк.

Із наведених вище положень вбачається,
що право на віднесення податкового
кредиту суми ПДВ на підставі
податкових накладних, не
зареєстрованих у Єдиному реєстрі
податкових накладних, виникає у
покупця, в даному випадку у позивача, у
разі додання до податкової декларації
за звітний (податковий) період заяви зі
скаргою на такого постачальника, який
не здійснив таку реєстрацію, разом із
копіями товарних чеків або інших
розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 ПК України, у
разі якщо у майбутніх податкових
періодах (з урахуванням строків
давності, визначених статтею 102 цього
Кодексу) платник податків самостійно (у
тому числі за результатами електронної
перевірки) виявляє помилки, що
містяться у раніше поданій ним
податковій декларації (крім обмежень,
визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.

Однак, як встановлено судом, позивачем
до проведеної камеральної перевірки,
уточнюючих розрахунків до податкової
декларації від 20.03.2014 р. № не було
подано.

Суд також звертає у вагу позивача, що
згідно пп. 49.8 ст. 49 ПК України, прийняття
податкової декларації є обов'язком
контролюючого органу. Під час
прийняття податкової декларації
уповноважена посадова особа
контролюючого органу, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана перевірити наявність та
достовірність заповнення всіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього
Кодексу. Інші показники, зазначені в
податковій декларації платника
податків, до її прийняття перевірці не
підлягають.

Враховуючи наведене вище, суд робить
висновок, що відповідач дійшов
правильного висновку про відсутність у
позивача права на включення вказаної
суми податку на додану вартість до
податкового кредиту, оскільки
податкові накладні №23 від 31.01.2014 р., №25
від 31.01.2014 р., №28 від 31.01.2014 р., №30 від
31.01.2014 р., №27 від 31.01.2014 р., №29 від 31.01.2014
р., №31 від 31.01.2014 р. в Єдиному реєстрі
податкових накладних не зареєстровані.

Статтею 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування
зобов'язані діяти лише на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно з ч.3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Як свідчать матеріали справи вказані
положення відповідачем дотримані,
правомірність прийняття спірного
податкового повідомлення-рішення
відповідачем доведена, порушень прав
позивача судом не встановлено, відтак
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України
"Про судовий збір", під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Згідно з квитанцією № 87829677 від 18.06.2014
року, при поданні позовної заяви
позивач сплатив судовий збір у розмірі
487,20 грн., тобто 10 відсотків розміру
ставки судового збору.

Таким чином, за наслідками розгляду
справи з позивача належить стягнути
решту суми судового збору відповідно
до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий
збір", а саме: 4384 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 94, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.У задоволенні
адміністративного позову відмовити.

2.Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Партнер
Дістрібьюшн» () на
користь Державного бюджету України
судовий збір у розмірі 4384 грн. 80 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення. В разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в
строк та в порядку, передбаченому ст. 254
КАС України.

Повний текст постанови складений та
підписаний 22.09.2014 року.

Суддя
Братичак У.В.