Справа № 2а-15336/11/2670
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2014 року
м. Київ К/9991/38222/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Степашка О.І.

суддів:
Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі м. Києва

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
07.12.2011

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.05.2012

у справі № 2а-15336/11/2670

за позовомФізичної особи - підприємця
ОСОБА_2доДержавної податкової
інспекції у Дніпровському районі м.
Києвапроскасування податкових
повідомлень-рішеньВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець
ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ФОП
ОСОБА_2) звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Дніпровському районі м.
Києва (далі по тексту - відповідач, ДПІ
у Дніпровському районі м. Києва) про
скасування податкових
повідомлень-рішень від 12.20.2011 № та
№.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
07.12.2011, яка залишена без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.05.2012,
позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій і прийняти
нове рішення, яким в позові відмовити,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, ДПІ у Дніпровському районі м.
Києва була проведена позапланова
виїзна документальна перевірка ФОП
ОСОБА_2 за період з 01.04.2008 по 30.06.2011 з
питань дотримання вимог податкового
законодавства, за результатами якої
був складений акт №5994/17-НОМЕР_1 від
28.09.2011.

В акті перевірки зазначено
порушення позивачем вимог п. 5.1, пп. 5.2.1
п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», п. 4.1 ст. 4 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»,
пп. 7.2.6 п. 7.2, пп. 7.4.1 та 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.5.1 п. 7.5
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість».

На підставі акту перевірки
відповідачем були прийняті податкові
повідомлення-рішення від 12.10.2011:
№, яким позивачу визначено суму
грошового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб у розмірі 15664,00
грн.; №, яким позивачу визначено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість в розмірі 26102,50 грн.
(в тому числі за основним платежем -
20886,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 5216,50 грн.).

Зокрема, в акті перевірки
відповідач вказує на те, що позивачем
було занижено оподатковуваний дохід
протягом періоду з 01.01.2010 по 31.12.2010 у
зв'язку з безпідставним віднесенням до
складу валових витрат вартості товару
на суму 104427,00 грн., придбаного у ПП
«Колос Кіровоградщини 2009» .

Також перевіряючим виявлено заниження
підприємцем ПДВ у червні 2010 року за
наслідками включення останнім до
складу податкового кредиту суми
податку на додану вартість в розмірі
20886,00 грн. на підставі податкової
накладної, виписаної ПП «Колос
Кіровоградщини 2009».

Крім того, відповідач вважає, що
правочин укладений між позивачем та
його контрагентом є нікчемним і не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з їх недійсністю.

Задовольняючи позовні вимоги суди
попередніх інстанцій виходили з
наступного, з чим погоджується суд
касаційної інстанції.

Згідно Закону України «Про податок на
додану вартість» податковий кредит -
сума, на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом. Бюджетне відшкодування -
сума, що підлягає поверненню платнику
податку з бюджету у зв'язку з надмірною
сплатою податку у випадках, визначених
цим Законом.

Відповідно до пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податкова накладна
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надається покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг).

Відповідно до пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податкова накладна
видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту, що і
було зроблено позивачем.

У відповідності до абз. 1 пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою п. 6.1 ст. 6 та ст. 81 цього
Закону, протягом такого звітного
періоду у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість», не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно до пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачем під час
перевірки було надано відповідачу
податкову накладну, яка підписана
обома сторонами, що підтверджувало
дійсне виконання умов договору.

Судами попередніх інстанцій також
вірно було зазначено, що позивач, як
покупець, не може нести
відповідальність ні за несплату
податків продавцями, ні за можливу
недостовірність відомостей про них,
наведених у зазначеному реєстрі, за
умови необізнаності щодо неї.

Разом з тим, як встановлено
судами, відповідачем не надано
належних та допустимих доказів, які
підтверджували б відсутність
фактичного виконання господарських
операцій за спірним договором,
узгодженість дій позивача з
контрагентами з метою незаконного
отримання податкових вигод або його
обізнаність з такими діями
постачальника, у зв'язку з чим
твердження податкового органу про
нікчемність укладеного позивачем з ПП
«Колос Кіровоградщини 2009» правочину є
необґрунтованими належними засобами
доказування припущеннями.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами попередніх
інстанцій належним чином з'ясовані
обставини справи та надано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі м. Києва відхилити.

Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
07.12.2011 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17.05.2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту постановлення та може бути
переглянута Верховним Судом України у
випадках, встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І.
СтепашкоСудді(підпис)С.Е. Острович
(підпис)М.О. Федоров