Справа № 2а-13427/09/1570
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2014 року м.
Київ К/9991/72563/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 27.01.2011 та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 11.10.2011

у справі № 2а-13427/09/1570

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Державної податкової
інспекції у Київському районі м. Одеси

про скасування податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернулась до Одеського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Одеси про
скасування податкових
повідомлень-рішень.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 27.01.2011
відмовлено у задоволенні позовних
вимог.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 11.10.2011
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 27.01.2011
залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями
суду першої та апеляційної інстанції,
позивач оскаржив їх в касаційному
порядку. В скарзі просить скасувати
оскаржувані рішення, ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
на відповідачем проведено планову
перевірку позивача, за результатами
якої складено акт від 15.06.2009 року
№1798/17-01/НОМЕР_1 .

Перевіркою встановлено порушення
позивачем п.п. 8.1.1. та п.п.8.1.2., ст.8 Закону
України «Про податок на доходи
фізичних осіб», та порушення п.1 ст.3;
частини «г»п.4 ст.5, абз.1 ст.7 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
систему валютного регулювання і
валютного контролю».

На підставі вищезазначеного акта
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 25.06.2009 року №
/0, яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання за платежем:
податок з доходів фізичних осіб у сумі
1912,50 грн., та рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 25.06.2009
№ яким до позивача застосовано
штрафні (фінансові) санкції за
порушення п.1 ст.3; частини «г»п.4 ст.5,
абз.1 ст.7 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про систему валютного
регулювання і валютного контролю»у
сумі 728715,30 грн.

Відповідно до ст.7 Декрету Кабінету
Міністрів «Про систему валютного
регулювання і валютного контролю»у
розрахунках між резидентами і
нерезидентами в межах торговельного
обороту використовується, як засіб
платежу іноземна валюта. Такі
розрахунки здійснюються через
уповноважені банки.

Статтею 16 Декрету Кабінету Міністрів
«Про систему валютного регулювання і
валютного контролю»встановлено, що за
порушення резидентами порядку
розрахунків, установленого статтею 7
цього Декрету стягується штраф у
розмірі, еквівалентному сумі валютних
цінностей, що використовувалися при
розрахунках, перерахованій у валюту
України за обмінним курсом
Національного банку України на день
здійснення таких розрахунків.

Відповідно до ст. 13 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про систему
валютного регулювання та валютного
контролю»податкові органи здійснюють
фінансовий контроль за валютними
операціями, що проводяться резидентами
і нерезидентами на території України.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач імпортувала товари-металевий
профіль та матеріали, що
використовуються при виробництві
метало-пластикових вікон за кодом виду
діяльності 51.47.9 «Оптова торгівля»,
іншими товарами споживчого
призначення, що входять до інших
угрупувань, з метою подальшої
реалізації товарів на митній території
України.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач здійснювала
розрахунки за поставлений товар з
представником фірми «Omega-G» згідно
готівкою в доларах США, а тому, як
резидент порушила правила валютного
регулювання і валютного контролю, а
саме, використала іноземну валюту на
території України, як засіб платежу у
розрахунках з нерезидентом не через
уповноважений банк.

Враховуючи зазначене колегія суддів
погоджує висновки судів попередніх
інстанцій про правомірність винесення
фіскальним органом рішення про
застосування штрафних (фінансових) у
сумі 728715,30 грн.

Стосовно порушення позивачем п.п. 8.1.1.
та п.п.8.1.2., ст.8 Закону України «Про
податок на доходи фізичних осіб»
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1.15 статті 1 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» податковий агент - це
юридична особа (її філія, відділення,
інший відокремлений підрозділ) або
фізична особа чи нерезидент або його
представництво, які незалежно від їх
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками зобов'язані нараховувати,
утримувати та сплачувати цей податок
до бюджету від імені та за рахунок
платника податку, вести податковий
облік та подавати податкову звітність
податковим органам відповідно до
закону, а також нести відповідальність
за порушення норм цього Закону.

Податковим агентом, зокрема, є фізична
особа, що є суб'єктом підприємницької
діяльності чи здійснює незалежну
професійну діяльність, яка
використовує найману працю інших
фізичних осіб, щодо виплати заробітної
плати (інших виплат та винагород) таким
іншим фізичним особам.

В силу вимог підпункту 8.1.1 пункту 8.1
статті 8 названого Закону податковий
агент, який нараховує (виплачує)
оподатковуваний дохід на користь
платника податку, утримує податок від
суми такого доходу за його рахунок,
використовуючи ставку податку,
визначену у відповідних пунктах статті
7 цього Закону.

Пунктом 19.2 статті 19 цього ж Закону
встановлено, що особи, які відповідно
до цього Закону мають статус
податкових агентів, зобов'язані
своєчасно та повністю нараховувати,
утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, який виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати та за її
рахунок (підпункт «а»).

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач виплачуючи
авто перевізникам винагороду
(оподатковуваний дохід), не утримувала
від суми винагороди податок за ставкою
15% та не сплачувала цей податок в
бюджет, податкові розрахунки сум
доходу, нарахованих та виплачених
фізичним особам за формою 1 ДФ до
податкового органу не подавались.

Відповідно до вимог п.п. 17.1.9 п.17.1 ст. 17
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами»у разі, коли платник податків
здійснює продажі відчуження
товарів(продукції) або здійснює
грошові виплати без попереднього
нарахування та сплати податку збору
(обов'язкового платежу) . якщо
відповідно до законодавства таке
нарахування та сплата є обов'язковою
передумовою такого продажу або
виплати, такий платник податків
сплачує штраф у подвійному розмірі від
суми зобов'язання з такого податку,
збору(обов'язкового платежу). Сплата
зазначеного штрафу не звільняє
платника податків від
адміністративної або кримінальної
відповідальності та/або конфіскації
таких товарів (продукції) або коштів
відповідно до закону.

Враховуючи зазначене колегія суддів
погоджує висновок судів попередніх про
правомірність дії податкового органу
при винесенні повідомлення-рішення від
25.06.2009 року № /0, яким позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання за платежем: податок з
доходів фізичних осіб у сумі 1912,50 грн.

Доводи, наведені скаржником в
касаційній скарзі, колегією суддів
відхиляються, оскільки вони не
спростовують обставин, що на підставі
належних та допустимих доказів
встановлені судами попередніх
інстанцій.

Рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновок суду
не спростовують, підстави для
призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 27.01.2011 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 11.10.2011 у
справі № 2а-13427/09/1570 слід відхилити, а
судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 відхилити.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 27.01.2011 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 11.10.2011 у
справі № 2а-13427/09/1570 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко