Справа № 806/2110/14
Суддя: Бондарчук І.Ф.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Бондарчук І.Ф.
УХВАЛА

іменем України

"26" серпня 2014 р.
Справа № 806/2110/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Бондарчука І.Ф.

суддів:
Моніча Б.С.

Хаюка С.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Корольовського
відділу державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"21" травня 2014 р. у справі за позовом
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області до Корольовського відділу
державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови, зобов'язання вчинити дії до
ухвалення судового рішення у справі. ,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року позивач звернувся з
позовом, в якому просив визнати дії
державного виконавця Корольовського
відділу державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції щодо винесення постанови № ВП
39985534 від 06.12.2013 року про повернення
виконавчого документа стягувачеві
неправомірними та скасувати її;
зобов'язати прийняти до виконання
виконавчий лист № 5475/12 Житомирського
окружного адміністративного суду від
11.12.2012 р. про стягнення з ПП "торговий
дім "Дельта" 3778,20 грн. податкового боргу.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що винесена державним
виконавцем постанова про повернення
виконавчого документа стягувачеві від
06.12.2013 року, яка обґрунтована тільки
інформаційним листом Вищого
адміністративного суду України № 148/12/13
від 24.10.2011 року, є незаконною та
суперечить вимогам п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону
України "Про виконавче провадження",
оскільки даний лист лише роз'яснює
адміністративним судам подальший
порядок розгляду справ про стягнення
податкового боргу.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 21 травня 2014
року позовні вимоги задоволено
частково.

Визнано протиправною та скасовано
постанову Корольовського відділу
державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції про повернення виконавчого
документа стягувачеві № ВП 39985534 від
06.12.2013 року. У решті позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та ухвалити нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції покликався на те, що у
державного виконавця були відсутні
правові підстави для повернення
виконавчого документа стягувачу на
підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України
"Про виконавче провадження".

Колегія суддів погоджується з
наведеним висновком, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про виконавче провадження" від 21.04.1999
року № 606-XIV (у редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, далі - Закон № 606-XIV),
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

У частині 1 статті 11 Закону № 606-XIV
передбачено, що державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Встановлено, що 11 грудня 2012 року, на
виконання постанови Житомирського
окружного адміністративного суду від
09.09.2010 р. в справі № 2а-5971/10/0670, судом
видано виконавчий лист № 5475/12 про
стягнення з Приватного підприємства
"Торговий дім "Дельта" на користь
держави в особі Державної податкової
інспекції у місті Житомирі
заборгованості з штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 3778,20 грн., який в
подальшому подано до Корольовського
відділу державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції для виконання.

Постановою державного виконавця
Корольовського відділу державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції від 06
грудня 2013 року про повернення
виконавчого документа стягувачеві (ВП
№ 39985534) виконавчий лист № 5475/12, виданий
11.12.2012 р. Житомирським окружним
адміністративним судом, повернуто
стягувачу.

Встановлено, що підставою для її
прийняття слугував інформаційний лист
Вищого адміністративного суду України
№ 1484/12/13-13 від 24.10.2013 року, в якому
роз'яснено, що Податковим кодексом
України, який набрав чинності 01.01.2011
року, встановлено особливий порядок
виконання судових рішень про стягнення
коштів з платників податків у рахунок
погашення податкового боргу, а саме
вказано, що органами стягнення за
такими рішеннями є контролюючі органи
в розумінні Податкового кодексу
України. Органи державної виконавчої
служби до цієї процедури не
залучаються. У зв'язку з цим
Корольовський відділ державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції дійшов
висновку, що виникли обставини, які
виключають можливість подальшого
виконання рішення суду органами
державної виконавчої служби та як
наслідок подальшого здійснення
виконавчого провадження. Посилаючись
на п. 9 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавчий
документ повернуто стягувачу.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду про протиправність дій
відповідача, виходячи з наступного.

Так, вичерпні підстави повернення
виконавчого документа стягувачеві
визначено статтею 47 Закону № 606-XIV.
Зокрема, пунктом 9 частини 1 цієї статті
Закону № 606-XIV передбачено, що
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо наявна
встановлена законом заборона щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, якщо у нього відсутнє інше
майно чи кошти, на які можливо звернути
стягнення, а також щодо проведення
інших виконавчих дій стосовно
боржника, що виключає можливість
виконання відповідного рішення.

Про наявність обставин, зазначених у
частині першій цієї статті, державний
виконавець складає акт (ч. 2 ст. 47 Закону
№ 606-XIV).

Відповідно до ч. 4 ст. 47 Закону № 606-XIV,
про повернення стягувачу виконавчого
документа та авансового внеску
державний виконавець виносить
постанову з обов'язковим мотивуванням
підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом.

В абзаці другому пункту 3.15 розділу 3
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
року № 512/5 (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
вказано, що при поверненні виконавчого
документа стягувачу необхідно
враховувати, що підставою для
повернення виконавчого документа
згідно з пунктом 9 частини першої
статті 47 Закону є встановлення
безпосередньо у Законі заборони
звертати стягнення на окреме майно чи
кошти боржника. Якщо заборона випливає
із норми закону, наприклад така
заборона встановлена судом, який
відповідно до закону має право
заборонити звернення стягнення на
майно боржника, необхідно керуватися
пунктом 2 частини першої статті 47
Закону.

Судом вірно зазначено, що
Корольовським відділом державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції жодних
доказів у обґрунтування підстави для
повернення вищевказаного виконавчого
листа, а саме доказів на підтвердження
наявності встановленої законом
заборони щодо звернення стягнення на
майно чи кошти боржника, не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що у державного виконавця
були відсутні правові підстави для
повернення виконавчого документа
стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47
Закону України "Про виконавче
провадження", а тому посадова особа
Корольовського відділу державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції,
повертаючи виконавчий документ
стягувачеві та приймаючи постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачеві діяла у спосіб, що не
передбачений положеннями Закону
України "Про виконавче провадження", що
є підставою для скасування постанови
від 06 грудня 2013 року про повернення
виконавчого документа стягувачеві,
тому позовні вимоги Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області в
цій частині є обґрунтованими.

Колегія суддів вважає
необґрунтованими покликання
відповідача про пропуск позивачем
строку звернення до суду, оскільки, як
вбачається з матеріалів справи, а саме
відтиск штемпеля Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області на
супровідному листі від 06.12.2013 року
свідчить про те, що постанова про
повернення виконавчого документа
стягувачеві від 06.12.2013 року була
одержана позивачем 22.04.2014 року.

Суд першої інстанції дав належну
оцінку обставинам справи, вірно
застосував Законодавство, яке регулює
ці правовідносини та ухвалив правильне
рішення, яке відповідає вимогам
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому апеляційну
скаргу потрібно залишити без
задоволення, а постанову Житомирського
окружного адміністративного суду без
змін.

За таких обставин, доводи, наведені в
апеляційній скарзі, спростовуються
матеріалами справи, а висновок суду
першої інстанції є таким, що
ґрунтується на належних та допустимих
доказах.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Корольовського
відділу державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції залишити без задоволення, а
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "21" травня
2014 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
І.Ф.Бондарчук

судді: (підпис)
Б.С. Моніч

(підпис)
С.М.Хаюк

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ І.Ф.Бондарчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Житомирська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області м-н
Перемоги,2,м.Житомир,10014

3- відповідачу/відповідачам:
Корольовський відділ державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції
вул.Довженка,64,м.Житомир,10002

- ,