Справа № 2а-686/11
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 р.
Справа № 24285/12/9104
Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сколівського
районного суду Львівської області від
14 жовтня 2011 року про залишення без руху
позовної заяви ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України у
Сколівському районі Львівської
області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання
нарахувати та виплатити підвищення до
пенсії дитині війни,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 19.10.2011 року звернулася в суд з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України у
Сколівському районі Львівської
області, в якому просила зобов'язати
нарахувати та виплатити підвищення до
пенсії дитині війни за період з 15.04.2011
року по 14.10.2011 року.

Ухвалою Сколівського районного суду
Львівської області від 14 жовтня 2011 року
позовну заяву залишено без руху, з тих
підстав, що у поданій позовній заяві
відсутній достатній виклад обставин на
підтвердження позовних вимог і окрім
копії пенсійного посвідчення до
позовної заяви нічого не додано. Таким
чином, відсутні докази на
підтвердження неправомірності дій
відповідача.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції ОСОБА_1 оскаржила його
в апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі просить рішення суду першої
інстанції скасувати і направити справу
для продовження розгляду до суду
першої інстанції. Вимоги за
апеляційною скаргою обґрунтовує тим,
що судом першої інстанції були
недостатньо досліджені докази та
обставини справи, рішення постановлено
з порушенням норм процесуального
права.

Зазначає, що відповідно до ч.1 ст.108 КАС
України позовна заява залишається без
руху у випадку недодержання
передбачених ст.106 КАС України вимог
щодо позовної заяви, які є вичерпними
та розширеному тлумаченню не
підлягають.

Вказує, що наведені в ухвалі
Сколівського районного суду
Львівської області від 14.10.2011 року
недоліки позовної заяви не є
встановленими законом підставами для
залишення позовної заяви без руху,
оскільки виходять за межі передбачених
ст.106 КАС України вимог до позовної
заяви, стосуються з'ясування обставин у
справі по суті та можуть бути вирішенні
судом, як під час підготовчого
провадження, так і безпосередньо у ході
судового розгляду справи.

Більше того у відповідності до ч.2 ст.71
КАС України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, тому колегія суддів, у
відповідності до ст.197 КАС України,
вважає за можливе розглядати справу в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, колегія суддів приходить
до переконання, що подану апеляційну
скаргу слід задовольнити частково,
ухвалу суду першої інстанції скасувати
і справу направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду з
таких підстав.

Залишаючи без руху позовну заяву суд
першої інстанції виходив з того, що у
поданій позовній заяві відсутній
достатній виклад обставин на
підтвердження позовних вимог і окрім
копії пенсійного посвідчення до
позовної заяви нічого не додано.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком, вважаючи, що він не
відповідає нормам процесуального
права та фактичним обставинам справи з
огляду на наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст.55 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина захищаються судом. Кожному
гарантується право на оскарження в
суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

Згідно ч.2 ст.6 КАС України ніхто не може
бути позбавлений права на розгляд його
справи в адміністративному суді, до
підсудності якого вона віднесена цим
Кодексом.

Процесуальним засобом реалізації
вказаного вище права у
адміністративному судочинстві є
звернення до адміністративного суду із
письмовою позовною заявою.

Вимоги, яким повинна відповідати
позовна заява, встановлені ст.106 КАС
України. Пунктом 4 частини 1 вказаної
статті встановлено, що позивачем у
позовній заяві зазначається зміст
позовних вимог і виклад обставин, якими
позивач обґрунтовує свої вимоги.

Згідно ч.1 ст.108 КАС України суддя,
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, встановлених
статтею 106 цього Кодексу, постановляє
ухвалу про залишення позовної заяви
без руху, у якій зазначається недоліки
позовної заяви, спосіб їх усунення і
встановлюється строк, достатній для
усунення недоліків.

На думку колегії суддів, приймаючи
оскаржувану ухвалу судом першої
інстанції не враховано, що звертаючись
у суд із адміністративним позовом,
позивач вправі самостійно визначати
зміст позовних вимог та обґрунтовувати
їх будь-якими фактами
матеріально-правового чи іншого
характеру, які, на його думку, свідчать
про порушення його прав, свобод чи
законних інтересів.

Суд першої інстанції залишив поза
увагою, що Кодекс адміністративного
судочинства України не встановлює
жодних вимог до викладеного у позовній
заяві змісту позовних вимог та
обставин, якими вони обґрунтовуються.

Відповідно до ст.106 КАС України у
позовній заяві зазначаються виклад
обставин, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги.

За змістом зазначеної норми саме
позивач обґрунтовує свої вимоги з
викладом відповідних обставин та
зазначенням доказів, що підтверджують
такі обставини. Сама по собі
відсутність у позовній заяві чи
додатках до неї доказів на
підтвердження позовних вимог не
перешкоджає розгляду справи, оскільки
подання доказів можливе на наступних
стадіях процесу.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що з'ясування та уточнення тих
обставин про які суддя вказує в
оскаржуваній ухвалі слід проводити в
процесі підготовки справи до судового
розгляду та в процесі попереднього
судового засідання з метою
забезпечення всебічного та
об'єктивного вирішення справи протягом
розумного строку.

У відповідності до ст.69 ч.1, 2 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі.

Частиною 1 статті 71 КАС України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст.204 ч.1 КАС України підставами
для скасування ухвали суду, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі, і направлення справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи.

Підсумовуючи викладене колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, невірно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив незаконне та необґрунтоване
рішення з порушенням норм
процесуального права, доводи
апеляційної скарга спростовують
висновки суду і така підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 199 п.3, 204 п.1, 205
ч.1 п.6, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Сколівського районного суду
Львівської області від 14 жовтня 2011 року
у справі №2а-686/11 скасувати і направити
справу для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

А.І. Рибачук