Справа № 362/823/14-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
362/823/14-а Головуючий у 1-й
інстанції: Ковбель М.М.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 вересня 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Межевича М.В., Старової Н.Е.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 07 березня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Васильківської
районної державної адміністрації
Київської області, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про визнання
протиправною бездіяльності,-

В С Т А Н О В И Л А

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Васильківської районної державної
адміністрації Київської області,
Київського міського центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат, в якому просить суд виплатити
одноразову компенсацію в розмірі 45
мінімальних заробітних плат і в
подальшому нараховувати та
виплачувати щорічну допомогу на
оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 07 березня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з судовим рішенням
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову про задоволення
позову в повному обсязі. В своїй
апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
рішення суду, неповне з'ясування всіх
обставин, що мають значення для
вирішення справи, порушення судом норм
процесуального права, що є підставою
для скасування судового рішення.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197
КАС України, якою передбачено, що суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої ст. 183-2 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду першої інстанції - скасуванню з
ухваленням нового рішення з таких
підстав.

Згідно зі п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202
Кодексу адміністративного судочинства
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_2 є ліквідатором аварії на ЧАЕС,
потерпілий від наслідків аварії ЧАЕС 1
категорії, інвалід 2-ої групи, що
підтверджується посвідченням Серії
НОМЕР_1 від 17 серпня 2011 року .

Позивач звернувся до управління праці
та соціального захисту населення з
заявою про перерахунок та виплату йому
одноразової компенсації на
оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з 1996 року по 2013 рік. та
одноразову компенсацію по
інвалідності в розмірі 45 мінімальних
заробітних плат.

Однак, відповідач відмовив позивачу в
задоволенні вказаної заяви
посилаючись на відсутність правових
підстав для такого перерахунку.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позову, прийшов до
висновку, що відповідач діяв на
виконання вимог чинного законодавства,
а твердження позивача є
необґрунтованими та такими, що невірно
тлумачать норми права, що, в свою чергу,
є підставою для відмови в задоволенні
позову.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції з
підстав порушення норм процесуального
та матеріального права при винесенні
рішення.

Щодо порушення судом першої інстанції
норм процесуального права, колегія
суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся з позовом до суду 14
лютого 2014 року, про що свідчить відтиск
поштового штемпелю на конверті (а.с.17),
однак, просить провести перерахунок
щорічної допомоги на оздоровлення за
період з 1996 року по 2013 рік.

У відповідності до ч. 2 ст. 99 КАС України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Колегія суддів вважає, що позивач,
отримуючи допомогу, знав про те, що
вказану допомогу йому виплачено у
меншому розмірі в момент отримання ним
такої пенсії.

Посилання апелянта на ті обставини, що
строк звернення до суду, передбачений
ст. 99 КАС України, не може бути
застосований до цих правовідносин, а
має бути застосований інші строки,
встановлені спеціальним законом,
колегія суддів не приймає до уваги,
оскільки спеціальними Законами,
зокрема, ст.76 Закону України «Про
використання ядерної енергії та
радіаційну безпеку», оскільки вказані
норми застосовуються в тому разі, коли
суми пенсії були нараховані, але не
отримані з вини органу, що призначає та
виплачує пенсію. Але, оскільки, позивач
просить провести перерахунок та
виплату пенсії, то в даному випадку
застосовуються загальні строки
позовної давності, тобто шість місяців,
які встановлені Кодексом
адміністративного судочинства.

У відповідності до ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Таким чином, пропуск строку звернення
до суду є підставою для залишення його
без розгляду, а не для відмови в
задоволенні позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку про залишення
без розгляду позовних вимог за період з
1996 року по 2012 рік включно.

Що стосується порушення судом першої
інстанції норм матеріального права при
винесенні оскаржуваної постанови
колегія суддів зазначає наступне.

Суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ч.1 ст. 86 КАС України).

З матеріалів справи вбачається, що
позивач перебуває на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення з 17.08.2011 року як
учасник ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС 1 категорії, інвалід 2 групи.

З листа УПСЗН Васильківської районної
державної адміністрації Київської
області від 28.08.2013 року № 17-22/1840
вбачається, що згідно матеріалів
діючої пенсійної справи позивача, не
вбачається документів, згідно яких
було здійснено виплату компенсації за
шкоду здоров'ю особам, які стали
інвалідами.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено виплату
одноразової компенсації учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою.

Порядок виплати такої допомоги було
врегульовано постановою Кабінету
Міністрів України від 20.06.2000 N 987 «Про
затвердження Порядку використання
коштів Фонду для здійснення заходів
щодо ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи та
соціального захисту населення» (далі -
Порядок №987).

Пунктом 20 цього Порядку №987 до 2002 року
було передбачено, що виплата
компенсацій і допомоги, передбачених
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», провадиться:

працюючим громадянам (у тому числі
працюючим пенсіонерам за умови подання
ними довідки про неодержання допомоги
і компенсацій в органах, які виплачують
пенсію) - підприємствами, установами,
організаціями, військовими частинами,
в яких громадяни працюють, навчаються
або несуть службу;

непрацюючим пенсіонерам - органами, які
виплачують пенсію.

З 2002 року непрацюючим пенсіонерам
виплати компенсацій і допомоги почали
здійснювати органи праці та
соціального захисту населення.

Відповідно до постанови КМ України від
20.09.2005 року № 936 «Про затвердження
Порядку використання коштів
державного бюджету для виконання
програм, пов'язаних із соціальним
захистом громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
виплата одноразової компенсації
особам, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи
здійснюється центрами по нарахуванню
та виплаті соціальних допомог,
управліннями праці та соціального
захисту населення за місцем реєстрації
громадян.

Одноразова компенсація відповідно до
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу у період з 1996 року
по 2002 рік в органах, які здійснювали
виплату пенсії, не виплачувалася.
Позивач не звертався з заявою за
призначенням вище зазначеного виду
допомоги.

В матеріалах справи також відсутні
докази звернення позивача і до
Управління праці та соціального
захисту населення із заявою про
призначення та виплату йому
одноразової компенсації.

Крім того, будь-яке рішення про відмову
у призначенні (або призначення)
компенсації позивачу відповідачами не
приймалось.

За таких підстав, відсутній факт
порушення діями Управління прав та
законних інтересів позивача, а тому
вимоги про зобов'язання відповідача
здійснити перерахунок та виплату
одноразової компенсації є
безпідставними.

Таким чином, колегія суддів приходить
висновку про відмову в задоволенні
позову в цій частині.

Крім того, судом апеляційної інстанції
з матеріалів справи встановлено, що
позивач є ліквідатором аварії на ЧАЕС,
потерпілий від наслідків аварії ЧАЕС 1
категорії, інвалід 2-ої групи.

Проте, щорічна допомогу на
оздоровлення позивачу виплачувалась
за 2013 рік відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України N 562 від
12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі 120 грн..

Згідно з частиною першою статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 4 статті 48 Закону
№796-ХІІ, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в таких
розмірах: учасникам ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС ІІІ категорії
- три мінімальних заробітних плат, а
згідно із ч.7 ст. 48 згаданого Закону
розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Пунктом 4 «Прикінцевих положень»
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» встановлено, що у 2013
році норми і положення ст. 48 Закону
№796-ХІІ застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік, отже, вказаним
пунктом цього Закону КМУ надано право
встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Кабінетом Міністрів України станом на
дату виплати позивачу щорічної
допомоги на оздоровлення за 2013 рік таке
право використано не було, оскільки
відповідного нормативно-правового
акта КМУ на виконання вимог пункту 4
«Прикінцевих положень» Закону України
«Про Державний бюджет України на 2013
рік» щодо встановлення розмірів
щорічної допомоги на оздоровлення
прийнято не було, тому до прийняття
вищезгаданого нормативно-правового
акта КМУ при визначенні розміру виплат
щорічної допомоги на оздоровлення за
2013 рік застосуванню підлягають
безпосередньо положення статті 48
Закону №796-ХІІ.

Постановою КМУ №562 від 12 липня 2005 року
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
встановлено розміри компенсацій за
шкоду, заподіяну здоров'ю, в абсолютних
сумах, а саме: розмір щорічної допомоги
на оздоровлення особам, які стали
інвалідами 2-ї групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи, визначений
у розмірі 120,00 грн., що не відповідає
розміру, встановленому ст. 48 Закону
№796-ХІІ.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25.01.2012 року №3-рп2012 дано тлумачення,
що нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України під час
вирішення-справ про соціальний захист
підлягають застосуванню тоді, коли
вони видані у межах його компетенції на
основі і на виконання Бюджетного
кодексу України, закону про Державний
бюджет України на відповідний рік та
інших законів України.

Ураховуючи особливість дії в часі
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік, нормативно-правовий
акт Кабінету Міністрів України,
виданий на його виконання, також діє у
межах бюджетного року.

Отже, постанова КМУ №562 від 12 липня 2005
року «Про щорічну допомогу на
здоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» була видана на виконання
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2005 рік» і була розрахована
на бюджетний період 2005 року, а тому
вказані норми даної постанови не
одягають застосуванню при визначенні
розміру виплат щорічної допомоги на
здоровлення у бюджетному періоді 2013
року.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України, тобто, відповідачем
неправомірно, зокрема, у порушення ст. 19
Конституції України, занижений розмір
соціального забезпечення, обов'язок
виплати якого покладено на
відповідача, у зв'язку з чим дії
відповідача є такими, що порушують
права позивача на отримання щорічної
допомоги на оздоровлення за 2013 рік
відповідно до ст. 48 Закону №796-ХІІ.

Отже, дії відповідача щодо не виплати у
повному розмірі щорічної допомоги на
оздоровлення, відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України N 562 від
12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» є неправомірними.

Таким чином позовні вимоги позивача
підлягають задоволення та слід визнати
неправомірними дії та зобов'язати
відповідача провести перерахунок та
виплатити позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення за 2013 рік в розмірі 5
мінімальних заробітних плат
відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 159 КАС України
законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Таким чином апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позову.

З урахуванням зазначеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції порушені норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, що є
підставою для скасування судового
рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Таким чином вимоги апеляційної скарги
підлягають частковому задоволенню, а
рішення суду першої інстанції
скасуванню.

Керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Постанову Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 07 березня 2014 року - скасувати.

Винести нове рішення, яким позовні
вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та
соціального захисту населення
Васильківської районної державної
адміністрації Київської області при
нарахуванні та виплаті позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення за
2013 рік неправомірними.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Васильківської районної державної
адміністрації Київської області
нарахувати та виплатити на користь
позивача щорічну допомогу на
оздоровлення за 2013 рік, виходячи з
розміру 5 мінімальних заробітних плат,
відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Позовні вимоги щодо перерахунку та
виплати щорічної допомоги на
оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з 1996 року по 2012 року залишити
без розгляду.

В решті позову відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
М.В. Межевич

Н.Е. Старова

Головуючий суддя

Земляна Г.В.

Судді:

Межевич М.В.

Старова Н.Е.