Справа № 2а-17046/10/2670
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/16003/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Розваляєвої Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 11 серпня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 січня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Головного управління земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації), Київської
міської ради, треті особи ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про скасування актів,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 серпня 2011 року залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 січня 2012
року відмовлено в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 до Головного управління
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації),
Київської міської ради, треті особи
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про зобов'язання
внести зміни до Державного земельного
кадастру та скасування акту про право
власності на земельну ділянку.

Не погоджуючись з зазначеними судовими
рішеннями у справі, позивач звернулася
з касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, прийняти нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, 18 жовтня 2007 року Київською
міською радою було прийнято рішення
№1003/3836 "Про приватизацію земельної
ділянки у Дніпровському районі міста
Києва для ведення садівництва",
відповідно до пункту 1 якого було
вирішено передати громадянам, членам
садівницьких товариств "Арсеналець - 1"
та "Приозерне" у приватну власність
земельні ділянки у Дніпровському м.
Києва для ведення садівництва,
відведені відповідно до рішень
виконавчого комітету Дарницької
районної Ради депутатів трудящих від
01.07.1957 №1447 "Про відвід підприємствам та
установам м. Києва земельних ділянок
під влаштування колективних садів в
масиві вздовж Русанівської протоки в
Дарницькому районі", від 05.08.1957 №1760 "Про
відвід підприємствам та установам
земельних ділянок під колективні сади
в Дарницькому районі" та рішення
виконавчого комітету Київської
міської Ради депутатів трудящих від
16.12.1969 № 2190 "Про відвід земельних
ділянок підприємствам і установам під
колективні сади", згідно з додатком.

Додатком до зазначеного рішення є
список громадян, членів садівницьких
товариств "Арсеналець-1" та "Приозерне",
яким передаються у приватну власність
земельні ділянки у Дніпровському
районі м. Києва для ведення
садівництва, відповідно до пункту 1
якого ОСОБА_4 було передано земельну
ділянку АДРЕСА_1, площею 0.06 га.

Відповідно до підпункту 3.2 пункту 3
рішення Київської міської ради № 1003/3836
від 18 жовтня 2007 року площі земельних
ділянок будуть уточнені після
встановлення їхніх меж у натурі (на
місцевості).

23 березня 2008 року було складено акт
перевірки розміру загальної площі
садової ділянки АДРЕСА_2, відповідно до
якого площа ділянки АДРЕСА_2 дорівнює
600,4 кв.м.

Листом № 03-56/50424 від 17 грудня 2008 року
позивачу на її звернення яке надійшло
від прокуратури Шевченківського
району міста Києва стосовно передачі у
власність земельної ділянки для
ведення садівництва в межах фактичного
користування на АДРЕСА_2 було
повідомлено про те, що при виготовленні
державного акта на право власності на
земельну ділянку було встановлено що у
її користуванні знаходиться частина
земельної ділянки, яка згідно з
державним актом № 09-7-01570 від 23.03.2006
знаходиться у власності ОСОБА_5 та
відповідно до пункту 12 Перехідних
положень Земельного кодексу України
Головне управління земельних ресурсів
не наділене повноваженнями щодо
розпорядження землями, які знаходяться
у приватній власності громадян.

Так, пунктом "б" частини першої статті 9
Земельного Кодексу України
встановлено, що до повноважень
Київської і Севастопольської міських
рад у галузі земельних відносин на їх
території належить передача земельних
ділянок комунальної власності у
власність громадян та юридичних осіб
відповідно до цього Кодексу.

Тобто, Київська міська рада може
надавати у користування тільки
земельні ділянки, які перебувають у
комунальній власності.

Відповідно до частини першої статті 125
Земельного кодексу України право
власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.

Державний акт на право власності на
земельну ділянку ОСОБА_7 був отриманий
21.06.2005, ОСОБА_5 - 23.03.2006, тобто з 2005 року
земельна ділянка АДРЕСА_1 у межах
визначених Державним актом на право
власності на земельну ділянку перейшла
у приватну власність, а тому
розпорядження зазначеною земельною
ділянкою не входить до повноважень
Київської міської ради.

При цьому, як вірно зазначено судами
попередніх інстанцій, земельна ділянка
АДРЕСА_2 була отримана позивачем на
підставі рішення Київської міської
ради № 1003/3836 від 18 жовтня 2007 року, а не
була отримана нею у спадок від
чоловіка, як зазначено у позовній
заяві.

Таким чином, право власності на
зазначену земельну ділянку відповідно
до меж встановлених технічною
документацією виникло до винесення
Київською міською радою рішення, яким
позивачу була передана земельна
ділянка АДРЕСА_2, а отже міськрада не
мала повноважень на розпорядження
землями, які входять до складу
земельної ділянки №АДРЕСА_1 відповідно
до Державного акту на право власності
на земельну ділянку.

Що стосується висновків судів
попередніх інстанцій про відмову в
задоволенні позовних вимог щодо
скасування Державного акту про право
власності на земельну ділянку АДРЕСА_1
на ім'я ОСОБА_8 за № 09-7-02945 від 06.09.2010 з
огляду на те, що у даному випадку було
здійснено перереєстрацію права
власності відповідно до договору
дарування земельної ділянки, а не
здійснювалась видача нового акту на
право власності на земельну ділянку,
слід зазначити наступне.

Відповідно частини першої статті 194
Земельного кодексу України державний
земельний кадастр - це єдина державна
система земельно-кадастрових робіт,
яка встановлює процедуру визнання
факту виникнення або припинення права
власності і права користування
земельними ділянками та містить
сукупність відомостей і документів про
місце розташування та правовий режим
цих ділянок, їх оцінку, класифікацію
земель, кількісну та якісну
характеристику, розподіл серед
власників землі та землекористувачів.

Згідно зі статті 194 Земельного кодексу
України призначенням державного
земельного кадастру є забезпечення
необхідною інформацією органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, заінтересованих
підприємств, установ і організацій, а
також громадян з метою регулювання
земельних відносин, раціонального
використання та охорони земель,
визначення розміру плати за землю і
цінності земель у складі природних
ресурсів, контролю за використанням і
охороною земель, економічного та
екологічного обґрунтування
бізнес-планів та проектів землеустрою.

Статтею 202 Земельного кодексу України
встановлено, що державна реєстрація
земельних ділянок здійснюється у
складі державного реєстру земель.
Державний реєстр земель складається з
двох частин: книги записів реєстрації
державних актів на право власності на
землю та на право постійного
користування землею, договорів оренди
землі із зазначенням кадастрових
номерів земельних ділянок, поземельної
книги, яка містить відомості про
земельну ділянку.

Підпунктом 1.2 пункту 1 Тимчасового
порядку ведення державного реєстру
земель затвердженого наказом
державного комітету з земельних
ресурсів № 174 від 02.07.2003 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25.07.2003 за № 641/7962
державний реєстр земель - це складова
частина державного земельного
кадастру, який складається з книги
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі із зазначенням
кадастрових номерів земельних ділянок
та Поземельної книги, яка містить
відомості про земельну ділянку і
формується за допомогою АС ДЗК. Книга
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі (далі - книга
реєстрації) - це документ суворого
обліку, який є складовою частиною
державного реєстру земель та містить
відомості про зареєстровані державні
акти на право власності на земельну
ділянку, на право постійного
користування земельною ділянкою та
договори оренди (суборенди) землі із
зазначенням кадастрових номерів
земельних ділянок.

Тобто, відомості до Державного
земельного кадастру вносяться на
підставі реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі із зазначенням
кадастрових номерів земельних ділянок.

Як вбачається з листа Головного
управління земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) № 03-56/50434 від 17.12.2008 при
виготовленні державного акту на право
власності на землю було встановлено, що
у користуванні позивача знаходиться
частина земельної ділянки, яка згідно з
державним актом № 09-07-1570 знаходиться у
власності громадянина ОСОБА_5, тобто
позивачу зазначеним листом фактично
було відмовлено у виготовленні
державного акту на право власності на
землю.

Таким чином, оскільки позивачу було
відмовлено у виготовленні державного
акту на право власності на землю, а
відомості до Державного земельного
кадастру вносяться шляхом реєстрації
актів на право власності на землю, то у
відповідача відсутні правові підстави
для внесення змін до Державного
земельного кадастру.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З огляду на вказане, вірним є висновок
судів попередніх інстанцій про те, що
Головне управління земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) та Київська міська рада
в спірних правовідносинах діяли на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
чинним законодавством України, а тому
правові підстави для задоволення
позовних вимог ОСОБА_4 - відсутні.

З урахуванням вищезазначеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судами
першої та апеляційної інстанцій
оскаржувані судові рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстав для їх
скасування не вбачається. Доводи
касаційної скарги висновків судів
попередніх інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 серпня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23 січня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: