Справа № 2а/0570/1549/11
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/18206/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі: Лосєва А.М., Бившевої Л.І.,
Шипуліної Т.М., розглянувши порядку
письмового провадження

касаційну скаргу
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області

на ухвалу Донецького окружного
адміністративного суду від 30.01.2014

та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 11.03.2014

у справі № 2а/0570/1549/2011

за заявою Головного управління
Державної казначейської служби
України у Донецькій області про зміну
способу та порядку виконання
додаткової постанови суду від 07.02.2013 за
результатами розгляду справи

за позовом Державного
підприємства «Селидіввугілля»

до Красноармійської об'єднаної
державної податкової інспекції
Донецької області Державної
податкової служби

про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 30.01.2014,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 11.03.2014, задоволено заяву Головного
управління Державної казначейської
служби України у Донецькій області про
зміну способу та порядку виконання
додаткової постанови суду від 07.02.2013, за
результатами розгляду справи №
2а/0570/1549/2011 за позовом Державного
підприємства «Селидіввугілля» (надалі
- позивач, ДП «Селидіввугілля») до
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Донецької
області Державної податкової служби,
правонаступником якої є
Красноармійська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області (надалі - відповідач), про
визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення № /2 від
19.01.2011.

Суд змінив спосіб і порядок виконання
судового рішення у адміністративній
справі № 2а/0570/1549/2011, ухваливши стягнути
з Державного бюджету України на
користь ДП «Селидіввугілля» понесені
судові витрати у вигляді проведення
судової експертизи у розмірі 13 973,52 грн.
шляхом їх безспірного списання з
рахунку Красноармійської ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області.

Вважаючи, що рішення судів першої та
апеляційної інстанцій прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, у
якій просить скасувати ухвалу
Донецького окружного
адміністративного суду від 30.01.2014 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 11.03.2014 і
відмовити у задоволенні заяви в
повному обсязі.

Позивач не надав письмових заперечень
на касаційну скаргу, що не перешкоджає
її розгляду.

У зв'язку з неприбуттям у судове
засідання жодної з осіб, які беруть
участь у справі, що були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України,
на підставі частини першою статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України, вирішила розглядати справу у
порядку письмового провадження.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що додатковою постановою
Донецького окружного
адміністративного суду від 07.02.2013 у
справі № 2а/0570/1549/2011 стягнуто з
Державного бюджету України на користь
ДП «Селидіввугілля» понесені судові
витрати у вигляді проведення судової
експертизи у розмірі 13 973,52 грн.

Позивач звернувся до Головного
управління Державної казначейської
служби України у Донецькій області із
заявою № 4/530 від 06.03.2013 з проханням
виконати вимоги виконавчого листа №
2а/0570/1549/2011 про стягнення з Державного
бюджету України на користь ДП
«Селидіввугілля» понесених судових
витрат у вигляді проведення судової
експертизи у розмірі 13 973,52 грн.

До заяви було додано виконавчий лист,
платіжне доручення № 211 від 12.04.2012,
згідно якого оплачено судові витрати з
експертизи.

Головне управління Державної
казначейської служби України у
Донецькій області листом від 19.03.2013 №
06.1-08/259-2428 повернуло позивачеві без
виконання виконавчий лист, оскільки
витрати, пов'язані з проведенням
судово-бухгалтерської експертизи, не
обліковуються на рахунках бюджетів,
тому не є надходженням бюджетів.

Позивач звернувся із заявою № 4/802 від
12.04.2013 до Державної казначейської
служби України про зобов'язання
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Донецькій області виконати виконавчий
лист по справі № 2а/0570/1549/2011.

Державна казначейська служба України
листом від 08.05.2013 № 5-08/4887-12300 повідомила
позивача, що у разі визначення на
законодавчому рівні відповідних
видатків для здійснення відшкодування
судових витрат у вигляді проведення
судової експертизи Державна
казначейська служба України у межах
компетенції здійснить відповідні
заходи, спрямовані на виконання
виконавчого листа Донецького
окружного адміністративного суду від
04.03.2013 по справі № 2а/0570/1549/2011.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 20.08.2013
визнано неправомірними дії Головного
управління Державної казначейської
служби України у Донецькій області
щодо повернення без виконання
виконавчого листа по справі №
2а/0570/1549/2011, виданого Донецьким окружним
адміністративним судом 04.03.2013, про
стягнення з коштів Державного бюджету
України на користь ДП «Селидіввугілля»
витрат у вигляді судової експертизи у
сумі 13 973,52 грн. та зобов'язано Головне
управління Державної казначейської
служби України у Донецькій області
прийняти до виконання виконавчий лист
по справі № 2а/0570/1549/2011, виданий
Донецьким окружним адміністративним
судом 04.03.2013.

26 вересня 2013 року позивачем повторно
направлено до ГУ ДКСУ у Донецькій
області виконавчий лист для виконання.

Листом ГУ ДКСУ у Донецькій області від
04.12.2013 № 15-08/1484-14092 повідомлено позивача
про зупинення виконання зазначеного
виконавчого документа.

Переглянувши судові рішення у межах
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
Вищий адміністративний суд України
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення касаційної
скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 25 Бюджетного кодексу
України Державна казначейська служба
України здійснює безспірне списання
коштів державного бюджету та місцевих
бюджетів на підставі рішення суду.

Згідно ст. 3 Закону України від 21.04.1999 №
606-XIV «Про виконавче провадження»
рішення про стягнення коштів з
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ виконуються
органами Державного казначейства
України в установленому Кабінетом
Міністрів України порядку.

Відповідно до п. 19 Постанови Кабінету
Міністрів України від 03.08.2011 № 845 «Про
затвердження Порядку виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ» безспірне списання коштів
державного та місцевих бюджетів і їх
перерахування на рахунок, зазначений у
виконавчому документі про стягнення
надходжень бюджету та/або заяві про
виконання рішення про стягнення
надходжень бюджету, здійснюються
органами Казначейства з відповідного
рахунка, на який такі кошти зараховані,
шляхом оформлення розрахункових
документів.

Згідно пп. 3 п. 9 розділу VI Прикінцевих
та перехідних положень Бюджетного
кодексу України у разі безспірного
списання коштів державного бюджету
(місцевих бюджетів) Державна
казначейська служба України
відображає в обліку відповідні
бюджетні зобов'язання розпорядника
бюджетних коштів, з вини якого виникли
такі зобов'язання. Погашення таких
бюджетних зобов'язань здійснюється
виключно за рахунок бюджетних
асигнувань цього розпорядника
бюджетних коштів. Одночасно
розпорядник бюджетних коштів
зобов'язаний привести у відповідність
з бюджетними асигнуваннями інші взяті
бюджетні зобов'язання.

З 1 січня 2013 року набрав чинності Закон
України від 05.06.2012 № 4901-VI «Про гарантії
держави щодо виконання судових
рішень», який встановлює гарантії
держави щодо виконання судових рішень
та виконавчих документів, визначених
Законом України «Про виконавче
провадження» (далі - рішення суду), та
особливості їх виконання.

Відповідно до ч.1 ст.3 цього Закону,
виконання рішень суду про стягнення
коштів, боржником за якими є державний
орган, здійснюється Державною
казначейською службою України в межах
відповідних бюджетних призначень
шляхом списання коштів з рахунків
такого державного органу, а в разі
відсутності у зазначеного державного
органу відповідних призначень - за
рахунок коштів, передбачених за
бюджетною програмою для забезпечення
виконання рішень суду.

Згідно ч.1 ст. 263 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення. Питання про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення може бути
розглянуто також за ініціативою суду.

Таким чином, підставою для
застосування правил наведеної статті є
обставини, що перешкоджають належним
чином виконати судове рішення в
адміністративній справі - ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.

На підставі викладеного, враховуючи те,
що додатковою постановою Донецького
окружного адміністративного суду від
07.02.2013 у справі № 2а/0570/1549/2011 рішення
ухвалено на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, колегія
суддів погоджується із висновком судів
першої та апеляційної інстанцій щодо
задоволення заяви про зміну способу і
порядку виконання судового рішення у
вигляді стягнення з Державного бюджету
України на користь ДП «Селидіввугілля»
понесених судових витрат у вигляді
проведення судової експертизи у
розмірі 13 973,52 грн. шляхом їх
безспірного списання з рахунку
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що доводи касаційної
скарги не спростовують правильність
висновків судів попередніх інстанцій.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210, 214, 215, 220, 222, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
залишити без задоволення.

2. Ухвалу Донецького окружного
адміністративного суду від 30.01.2014 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 11.03.2014 у
справі № 2а/0570/1549/2011 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя(підпис)А.М. Лосєв
Судді:(підпис)Л.І. Бившева (підпис) Т.М.
Шипуліна