Справа № 823/2256/14
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року
справа № 823/2256/14

м. Черкаси

15 год. 05 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.

за участю секретаря судового засідання
Цаплі І.Ю.,

представника позивача - Гнізділова І.О.
- за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси адміністративну
справу за позовом управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Черкаській області до
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Черкаської області про скасування
постанови,

встановив:

25 липня 2014 року до суду з позовною
заявою звернулося управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Черкаській області, в
якій просить скасувати постанову
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Черкаській області Вакуленко С.М. про
повернення виконавчого документа
стягувачеві від 26.06.2014.

Позов мотивовано тим, що державний
виконавець не в повному обсязі вжив
передбачених законом заходів для
примусового стягнення заборгованості,
що призвело до порушення майнових прав
позивача. Тому, просив скасувати
оскаржуване рішення.

Представник відповідача надав суду
письмові заперечення проти позову, в
яких зазначив, що оскаржувана
постанова прийнята у зв'язку з відмовою
позивача залишити за собою майно
боржника, яке не реалізоване під час
примусового виконання рішення. У
зв'язку з цим просив відмовити у
задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши письмові докази,
оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок у
сукупності, суд дійшов висновку, що
позов не підлягає задоволенню, у
зв'язку з таким.

З письмових доказів у справі суд
встановив, що з 31.08.2012 на виконанні у
відділі примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Черкаській області знаходиться
зведене виконавче провадження
стосовно боржника ЗАТ «Канівбуд» про
стягнення на користь юридичних осіб
боргу на загальну суму 1783674,63грн., у т.ч.
з примусового виконання виконавчого
листа Черкаського окружного
адміністративного суду від 18.10.2011
№2а/2370/3665/2011 про стягнення із ЗАТ
«Канівбуд» на користь позивача
недоїмки зі сплати страхових внесків
за в сумі 275,36 грн.

26.06.2014 головний державний виконавець
відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Черкаській області Вакуленко С.М.
прийняла постанову про повернення
виконавчого документа стягувачу у
зв'язку з тим, що він відмовився
залишити за собою майно боржника, яке
не реалізоване під час примусового
виконання рішення суду.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному
рішенню, суд виходив з такого.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов`язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначені Законом України "Про
виконавче провадження" від 21.04.1999
№606-ХІV (далі - Закон №606-ХІV) та іншими
чинними нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону №606-XIV виконавче
провадження, як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

П.1 ч.2 ст.17 Закону №606-ХІV визначено, що
виконавчі листи, які видаються судами,
є виконавчими документами та
підлягають виконанню державною
виконавчою службою відповідно до цього
Закону.

Державний виконавець відповідно до ч.1
ст.6 Закону №606-ХІV зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Вимогами ч.ч.1-2 ст.11 Закону №606-ХІV
встановлено обов'язок державного
виконавця вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Зокрема, він здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Заходами примусового виконання рішень
згідно з ч.1 ст.32 Закону № 606-ХІV є:
звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб; звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника; вилучення в
боржника і передача стягувачу певних
предметів, зазначених у рішенні; інші
заходи, передбачені рішенням.

З письмових доказів у справі суд
встановив, що заходи, направлені на
стягнення боргу за рахунок коштів
боржника, не спричинили виконання
рішень у зведеному виконавчому
провадженні. 01.10.2012 головний державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Черкаській
області Вакуленко С.М. прийняла
постанову про арешт коштів ЗАТ
«Канівбуд» (а.с.52), які містяться на
рахунках у банківських установах. З
метою примусового стягнення
арештованих коштів на адресу
банківських установ надсилались
платіжні вимоги, які були повернуті у
зв'язку з відсутністю коштів на
рахунках, що обслуговують боржника. В
подальшому державний виконавець
розпочав стягнення за рахунок
арештованого майна.

Частинами 1-5 статті 52 Закону № 606-ХІ
передбачено, що звернення стягнення на
майно боржника полягає в його арешті,
вилученні та примусовій реалізації.
Стягнення за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника у гривнях та іноземній валюті,
інші цінності, у тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках та
інших фінансових установах, на рахунки
в цінних паперах у депозитарних
установах. На кошти та інші цінності
боржника, що знаходяться на рахунках,
вкладах та на зберіганні у банках чи
інших фінансових установах,
накладається арешт. Арешт поширюється
також на кошти на рахунках, які будуть
відкриті після винесення постанови про
накладення арешту. У разі відсутності у
боржника коштів та інших цінностей,
достатніх для задоволення вимог
стягувача, стягнення звертається також
на належне боржнику інше майно, за
винятком майна, на яке згідно із
законом не може бути накладено
стягнення. Звернення стягнення на
майно боржника не зупиняє звернення
стягнення на кошти боржника. Боржник
має право запропонувати ті види майна
чи предмети, на які необхідно в першу
чергу звернути стягнення. Черговість
стягнення на кошти та інше майно
боржника остаточно визначається
державним виконавцем.

Суд встановив, що 19.08.2013 з аукціону
частково реалізовані транспортні
засоби боржника на загальну суму
29069,00грн. Ці кошти розподілені та
перераховані в порядку черговості,
визначеної ст.ст.43-44 Закону № 606-ХІV,
однак їх не вистачило для задоволення
вимог позивача.

23.08.2013 проведена процедура реалізації
нерухомого майна боржника, що
знаходилося за адресою: АДРЕСА_1.
Переможцем прилюдних торгів визнано
ОСОБА_3, однак кошти нею за вказане
майно не сплачені.

Торги з реалізації рухомого майна
боржника, а саме: лотки бетонні, ємкості
для води, інше обладнання на загальну
суму 162912,00грн., - призначені на 08.08.2013 та
02.09.2013 не відбулися. У зв'язку з цим,
державний виконавець провів уцінку
вказаного майна, вартість якого склала
67880,25грн. Вказане майно реалізоване на
торгах 30.10.2013. Однак, станом на 22.11.2013
кошти від його реалізації переможцем
торгів не сплачені, у зв'язку з чим, на
адресу стягувачів направлені листи з
пропозицією залишити за собою
нереалізоване майно в рахунок
погашення боргів.

З матеріалів справи вбачається, що
із-за відсутності попиту державний
виконавець направляв стягувачам
пропозиції залишити за ними
нереалізоване майно. Це відповідає
вимогам ст.62 № 606-ХІV.

Так, ч.5-7 вказаної статті Закону № 606-ХІV
визначено, що не реалізоване на
прилюдних торгах, аукціонах або на
комісійних умовах протягом двох
місяців майно підлягає уцінці
державним виконавцем, що проводиться в
десятиденний строк з дня визнання
прилюдних торгів чи аукціону такими, що
не відбулися, або закінчення
двомісячного строку реалізації майна
на комісійних умовах. Майно може бути
уцінене не більш як на 30 відсотків. У
разі нереалізації майна в місячний
строк з дня проведення уцінки воно
повторно уцінюється в такому самому
порядку, але не більш як на 50 відсотків
початкової вартості майна. У разі якщо
в місячний строк з дня проведення
повторної уцінки майно не реалізовано
на прилюдних торгах, аукціонах або на
комісійних умовах, державний
виконавець повідомляє про це стягувачу
і пропонує йому вирішити питання про
залишення за собою нереалізованого
майна, крім майна, конфіскованого за
рішенням суду. У разі якщо стягувач у
п'ятнадцятиденний строк з дня
отримання повідомлення державного
виконавця письмово не заявив про своє
бажання залишити за собою
нереалізоване майно, арешт з майна
знімається і воно повертається
боржникові. У разі відсутності в
боржника іншого майна, на яке може бути
звернено стягнення, виконавчий
документ повертається стягувачу без
виконання.

04.12.2013 позивач направив на адресу
відповідача лист №2972/07-26 про відмову
залишити за собою непродане майно ЗАТ
«Канівбуд» в рахунок погашення
заборгованості. Вказані обставини
згідно з п.3 ч.1 ст.47 Закону №606-ХІV є
підставою для повернення виконавчого
документа стягувачу. Зокрема, вказаною
нормою закону передбачено, що
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо стягувач
відмовився залишити за собою майно
боржника, не реалізоване під час
виконання рішення. При цьому, ч.5 ст.47
Закону №606-ХІV визначено, що повернення
виконавчого документа стягувачу з
підстав, передбачених цією статтею, не
позбавляє його права повторно
пред'явити виконавчий документ до
виконання.

Таким чином, державний виконавець вжив
усіх, передбачених законом заходів для
примусового стягнення боргу із ЗАТ
«Канівбуд».

Доводи позивача проте, що він не має
повноважень на реалізацію майна суд не
взяв до уваги, оскільки вищевказані
норми закону не ставлять такі
обставини умовою для можливості
залишити нереалізоване майно боржника
за стягувачем.

Ч.1 ст.11 КАС України визначено, що
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і доведенні перед судом їх
переконливості.

За таких обставин, виходячи з
системного аналізу положень
законодавства України, доказів,
наявних в матеріалах справи, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
безпідставними та необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 160-165, 254-256 КАС України,
суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили
відповідно до вимог статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Черкаський окружний
адміністративний суд у строки та
порядку, передбачені статтями 185-187
цього Кодексу.

Суддя
В.П. Тимошенко

Повний текст складений та підписаний 24
вересня 2014 року