Справа № 2а-2395/11/0970
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2014 р.

Справа № 2386/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова
О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького
В.В.,

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Івано-Франківського обласного
державного об'єднання спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 10
листопада 2011 року у справі за позовом
Державної податкової інспекції в місті
Івано-Франківську до
Івано-Франківського обласного
державного об'єднання спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості про
стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

22.07.2011 року Державна податкова
інспекція в місті Івано-Франківську
звернулась до суду з адміністративним
позовом до Івано-Франківського
обласного державного об'єднання
спиртової та лікеро-горілчаної
промисловості, яким просила стягнути
на користь Державного бюджету України
з рахунків у банках, що обслуговують
Івано-Франківське обласне державне
об'єднання спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості та за
рахунок готівки, що йому належить,
податковий борг із сплати податку на
додану вартість та акцизного збору на
лікеро-горілчану продукцію в розмірі
13660840,00 грн.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 10
листопада 2011 року позов задоволено
повністю.

Постанова мотивована тим, що грошові
зобов'язання відповідача із сплати
акцизного збору на лікеро-горілчану
продукцію та податку на додану
вартість в розмірі 13660840,00 грн. (з
урахуванням штрафних санкцій) є
узгодженими з 15.06.2006 року та утворюють
податковий борг, який відповідачем не
погашено. На момент узгодження
грошових зобов'язань відповідача
останній допустив утворення
податкового боргу з сплати інших
платежів, який на вказаний момент
погашеним не був і щодо якого позивач
16.01.2002 року надіслав першу податкову
вимогу № 1/549, а 18.02.2002 року другу
податкову вимогу № 2/2014. Твердження
відповідача про відкликання цих
податкових вимог згідно з пп. «г» пп. 6.4.1
п. 6.4 ст. 6 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» у зв'язку із
розстроченням податкового боргу
рішенням позивача від 09.01.2007 року №
251/10/24-150 є помилковим, оскільки дане
рішення не містить положення про
відкликання податкових вимог, а тому
податкові вимоги, направлені
відповідачу, не можуть вважатися
відкликаними і зазначена норма не
підлягає застосуванню до спірних
правовідносин. Тому позивач має право
здійснювати передбачені
законодавством заходи, спрямовані на
погашення податкового боргу
відповідача у зазначеному розмірі, в
тому числі заявляти до нього позовні
вимоги про стягнення сум такого боргу.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив відповідач, вважає, що суд
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи, та порушив норми
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Просить постанову скасувати та
прийняти нову, якою у задоволенні
позову відмовити.

На обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що позивач вимоги про
стягнення податкового боргу заявив з
порушенням п. 95.2 ст. 95 Податкового
кодексу України, відповідно до якого
стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не раніш
ніж через 60 календарних днів з дня
надіслання такому платнику податкової
вимоги. Друга податкова вимога від
18.02.2002 року № 2/2014 є відкликаною в силу
пп. «г» пп. 6.4.1 п. 6.4 ст. 6 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»,
оскільки щодо даного податкового боргу
позивач 09.01.2007 року приймав рішення про
розстрочення, а інших податкових вимог
відповідачу не надсилав, тому у
позивача не виникло право вживати
заходів щодо стягнення даного
податкового боргу, в тому числі
звертатися до суду із заявленими
позовними вимогами. Також позивач не
виконав обов'язку виставлення
податкової вимоги щодо сум податкового
боргу, про стягнення якого він просить,
оскільки, на думку відповідача, на
кожну суму невиконаних грошових
зобов'язань платника податків, які
утворюють податковий борг, органи
державної податкової служби
зобов'язані направляти податкові
вимоги такому платнику податків.

Фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Івано-Франківське обласне державне
об'єднання спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
зареєстроване як юридична особа і
перебуває на обліку платників
податків.

Станом на день подання позову у
відповідача був наявний податковий
борг на загальну суму 13660840,00 грн., який
виник внаслідок несплати відповідачем
податкових зобов'язань, визначених
позивачем податковими
повідомленнями-рішеннями від 19.04.2005
року № /0 на суму 10727325,00 грн. із
сплати акцизного збору на
лікеро-горілчану продукцію та № /0
на суму 2933515,00 грн. із сплати податку на
додану вартість.

Зазначені податкові
повідомлення-рішення
Івано-Франківське обласне державне
об'єднання спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
оскаржувало в судовому порядку і
постановою Вищого адміністративного
суду України від 15.06.2006 року у
задоволенні позову було відмовлено.

До 01.01.2011 року спеціальним законом з
питань оподаткування, який
установлював порядок погашення
зобов'язань юридичних або фізичних
осіб перед бюджетами та державними
цільовими фондами з податків і зборів
(обов'язкових платежів), включаючи збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування та внески на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що
застосовуються до платників податків
контролюючими органами, у тому числі за
порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, та
визначає процедуру оскарження дій
органів стягнення був Закон України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами».

Відповідно до п. п. 1.2-1.5 ст. 1 цього
Закону податкове зобов'язання - це
зобов'язання платника податків
сплатити до бюджетів або державних
цільових фондів відповідну суму коштів
у порядку та у строки, визначені цим
Законом або іншими законами України.

Податковий борг (недоїмка) - це
податкове зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгоджене платником
податків або узгоджене в
адміністративному чи судовому порядку,
але не сплачене у встановлений строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
податкового зобов'язання.

Пеня - це плата у вигляді процентів,
нарахованих на суму податкового боргу
(без урахування пені), що справляється з
платника податків у зв'язку з
несвоєчасним погашенням податкового
зобов'язання.

Штрафна санкція (штраф) - це плата у
фіксованій сумі або у вигляді
відсотків від суми податкового
зобов'язання (без урахування пені та
штрафних санкцій), яка справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним правил оподаткування,
визначених відповідними законами.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 даного
Закону податкове зобов'язання платника
податків, нараховане контролюючим
органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3
статті 4 цього Закону - у день отримання
платником податків податкового
повідомлення, за винятком випадків,
визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту
(у випадку адміністративного чи
судового оскарження рішень
податкового органу).

Згідно з пп. 5.2.4 п. 5.2 ст. 5 даного Закону
при зверненні платника податків до
суду з позовом щодо визнання недійсним
рішення контролюючого органу
податкове зобов'язання вважається
узгодженим з дня розгляду судом справи
по суті та прийняття відповідного
рішення.

Отже, з дня прийняття зазначеної вище
постанови Вищого адміністративного
суду України, а саме з 15.06.2006 року,
вказані податкові зобов'язання є
узгодженими.

Відповідно до положень пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5
зазначеного Закону відповідач був
зобов'язаний сплатити податкові
зобов'язання протягом десяти
календарних днів наступних за днем
такого узгодження, однак не зробив
цього.

Згідно з пп. 5.4.1 п. 5.4 ст. 5 цього Закону
узгоджена сума податкового
зобов'язання, не сплачена платником
податків у строки, визначені цією
статтею, визнається сумою податкового
боргу платника податків.

Крім того, пп. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 даного Закону
було передбачено, що у разі коли
платник податків не сплачує узгоджену
суму податкового зобов'язання в
установлені строки, податковий орган
надсилає такому платнику податків
податкові вимоги.

Державна податкова інспекція в місті
Івано-Франківську на підставі чинних
на той час норм пп. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» 16.01.2002 року виставила
Івано-Франківському обласному
державному об'єднанню спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості першу
податкову вимогу № 1/549, а 18.02.2002 року
другу податкову вимогу № 2/2014, які
відповідач отримав 17.01.2002 року та 20.02.2002
року відповідно, що підтверджується
розписками уповноваженої особи
об'єднання на корінцях цих вимог.

Ухвалами Господарського суду
Івано-Франківської області від 10.11.2006
року та 22.11.2006 року у справі № Б-11/45-3/270
про банкрутство Івано-Франківського
обласного об'єднання спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
внесено доповнення до реєстру вимог
кредиторів боржника, визнано додаткові
майнові вимоги Державної податкової
інспекції в місті Івано-Франківську в
розмірі 13660840,00 грн.

Ухвалою Господарського суду
Івано-Франківської області від 22.12.2006
року в даній справі було затверджено
мирову угоду, а провадження у справі
припинено.

09.01.2007 року Державна податкова
інспекція в місті Івано-Франківську у
зв'язку з укладенням мирової угоди
прийняла рішення № 251/10/24-150 про
розстрочення податкового боргу
Івано-Франківського обласного
державного об'єднання спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду 05.02.2007 року ухвалу
Господарського суду
Івано-Франківської області від 22.12.2006
року було скасовано, а провадження у
справі про банкрутство
Івано-Франківського обласного
державного об'єднання спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
поновлено.

Також постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
26.05.2008 року у даній справі ухвали
Господарського суду
Івано-Франківської області від 10.11.2006
року та 22.11.2006 року було скасовано, а в
задоволенні заяви Державної
податкової інспекції в місті
Івано-Франківську про визнання
додаткових майнових вимог до боржника
на суму 13660840,00 грн. відмовлено.

На підставі зазначеної постанови
Львівського апеляційного
господарського суду позивач рішенням
від 24.07.2008 року № 42749/10/24-150 скасував
рішення про розстрочення податкового
боргу.

З 01.01.2011 року набрав чинності
Податковий кодекс України, який, як
зазначено в його преамбулі, регулює
відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Відповідно до ст. 38 Податкового кодексу
України виконанням податкового
обов'язку визнається сплата в повному
обсязі платником відповідних сум
податкових зобов'язань у встановлений
податковим законодавством строк.

Згідно з пп. 20.1.18 п. 20.1 ст. 18 цього
Кодексу органи державної податкової
служби мають право звертатися до суду
щодо стягнення коштів платника
податків, який має податковий борг, з
рахунків у банках, обслуговуючих
такого платника, на суму податкового
боргу або його частини.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 цього Кодексу
орган державної податкової служби
здійснює за платника податків і на
користь держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Згідно з п. 95.2 цієї статті стягнення
коштів з рахунків платника податків у
банках, обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Відповідно до п. 95.2 ст. 95 цього Кодексу
стягнення коштів платника податків
провадяться не раніше, ніж через 60
календарних днів з дня надіслання
такому платнику податкової вимоги.

При цьому, колегія суддів зазначає, що
згідно з п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу
України визначено, що у разі коли у
платника податків, якому надіслано
(вручено) податкову вимогу, сума
податкового боргу збільшується,
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що виник після надіслання
(вручення) податкової вимоги.

Також нормами Податкового кодексу
України не передбачено обов'язку
органів державної податкової служби
надсилати платнику податків нову
податкову вимогу у зв'язку з прийняттям
цього Кодексу за наявності
невідкликаних податкових вимог,
виставлених відповідно до норм чинного
раніше законодавства.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
помилковість доводів відповідача про
те, що зазначені вище податкові вимоги
були відкликані згідно з пп. «г» пп. 6.4.1
п. 6.4 ст. 6 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», у зв'язку із
розстроченням податкового боргу
рішенням позивача від 09.01.2007 року №
251/10/24-150, виходячи з наступного.

Відповідно до пп. «г» пп. 6.4.1 п. 6.4 ст. 6
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» податкові вимоги вважаються
відкликаними, якщо податкові
зобов'язання (крім податкового боргу)
розстрочуються або відстрочуються чи
стосовно них досягається податковий
компроміс та про це зазначається у
відповідному рішенні про розстрочення,
відстрочення або податковий компроміс.

Відповідно до змісту даної норми, її
положення не поширюються на податковий
борг, тому посилання відповідача не неї
є безпідставним.

Крім того, як правильно зазначив суд
першої інстанції, умовою відкликання
податкової вимоги є зазначення у
рішенні про розстрочення про
відкликання податкових вимог, чого у
рішенні Державної податкової
інспекції в місті Івано-Франківську
від 09.01.2007 року № 251/10/24-150 про
розстрочення податкового боргу
Івано-Франківського обласного
державного об'єднання спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості не
було.

Отже, виставлені Івано-Франківському
обласному державному об'єднанню
спиртової та лікеро-горілчаної
промисловості перша податкова вимога
від 16.01.2002 року № 1/549 та друга податкова
вимога від 18.02.2002 року № 2/2014 на день
подання даного позову не були
відкликаними у встановленому
законодавством порядку, отже, є
чинними.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Івано-Франківського
обласного державного об'єднання
спиртової та лікеро-горілчаної
промисловості залишити без
задоволення.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 10
листопада 2011 року у справі № 2а-2395/11/0970
за позовом Державної податкової
інспекції в місті Івано-Франківську до
Івано-Франківського обласного
державного об'єднання спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості про
стягнення податкового боргу - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
Л.Я. Гудим

В.В. Святецький