Справа № 601/84/14а,6а-601/4/14
Суддя: Шинкар Т.І.
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2014 року
Справа № 876/7962/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Шинкар Т.І.,

суддів
Ільчишин Н.В., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Кременецькому районі
Тернопільської області на ухвалу
Кременецького районного суду
Тернопільської області від 21 січня 2014
року про зміну способу виконання
судового рішення за поданням старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Тернопільській області у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Кременецькому районі
Тернопільської області про визнання
дій неправомірними та стягнення
невиплаченої допомоги дитині війни, -

В С Т А Н О В И В:

14.01.2014р. старший державний виконавець
відділу примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Тернопільській області
звернувся в суд з поданням про зміну
способу виконання рішення у справі,
просить змінити спосіб та порядок
виконання виконавчого листа
Кременецького районного суду
Тернопільської області №1909/2-а-4433/11 від
15.10.2013р. про зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в
Кременецькому районі Тернопільської
області (далі-Управління) нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії
у розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком, передбаченого ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 15.01.2011р. до 22.07.2011р. з
врахуванням ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та фактично проведених
виплат, шляхом зміни зобов'язання
здійснити виплати на стягнення цих
виплат.

Ухвалою Кременецького районного суду
Тернопільської області від 21 січня 2014
року подання про зміну способу
виконання рішення задоволено,
встановлено спосіб і порядок виконання
судового рішення у справі №1909/2-а-4433/11 у
справі за позовом ОСОБА_1 до Управління
про зобов'язання нарахувати та
виплатити підвищення до пенсії як
дитині війни та стягнуто з управління
Пенсійного фонду України в
Кременецькому районі Тернопільської
області на користь ОСОБА_1 підвищення
до пенсії як дитині війни, відповідно
до ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» за період з 15.01.2011р.
до 22.07.2011р. в сумі 1112,00 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої
інстанції від 21 січня 2014 року
Управління подало апеляційну скаргу
зазначивши, що оскаржувана ухвала
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
неповністю досліджені обставини
справи, просить зазначену ухвалу
скасувати та постановити нову, якою
відмовити в задоволенні подання про
зміну способу і порядку виконання
рішення.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомленні про місце та час розгляду
справи, а тому колегія суддів вважає
можливим розглянути дану справу згідно
з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи, перевіривши доводи апелянта в
їх сукупності, приходить до
переконання, що апеляційну скаргу слід
задовольнити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
15.10.2013р. Кременецьким районним судом
Тернопільської області на виконання
постанови суду видано виконавчий лист
у справі №1909/2-а-4433/11, відповідно до
якого зобов'язано Управління
нарахувати та виплатити ОСОБА_1
підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
передбаченого ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 15.01.2011р. до 22.07.2011р. з
врахуванням ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та фактично проведених
виплат.

Згідно відповіді Управління зазначено,
що ОСОБА_1 за період з 15.01.2011р. до 22.07.2011р.
є нарахована заборгованість по виплаті
пенсії в сумі 1112,00грн. та вказано про
неможливість виплати недоплачених
згідно рішення сум у зв'язку з
відсутністю фінансування на даний вид
виплат.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість оскаржуваної ухвали
суду першої інстанції, колегія суддів
виходить з наступного.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі-КАС України)
встановлено, що судове рішення, яким
закінчується розгляд справи в
адміністративному суді, ухвалюється
іменем України. Постанови та ухвали
суду в адміністративних справах, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

За приписами п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Кременецького районного
суду Тернопільської області від 01
серпня 2011 року позов задоволено:
визнано неправомірними дії Управління
щодо не нарахування та невиплати
ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно
до вимог статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 14.01.2011р. Зобов'язано Управління
провести перерахунок та виплату ОСОБА_1
підвищення до пенсії у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком на
підставі положень ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
починаючи з 15.01.2011р. до виникнення
обставин з якими Закон пов'язує
виникнення, зміну або припинення
спірних правовідносин, з урахуванням
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та раніше виплачених сум.

Львівським апеляційним
адміністративним судом постановою від
27 серпня 2013 року змінено постанову
Кременецького районного суду
Тернопільської області та викладено
резолютивну частину рішення в такій
редакції: визнано протиправною відмову
Управління щодо не нарахування та
невиплати позивачці ОСОБА_1
передбаченого ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
підвищення до пенсії, як дитині війни, у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
за період з 15 січня 2011 року по 22 липня 2011
року; зобов'язано Управління здійснити
нарахування та виплату позивачці
ОСОБА_1 передбаченого ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» підвищення до пенсії, як дитині
війни, у розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком, обчисленого виходячи з вимог
ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 15 січня 2011
року по 22 липня 2011 року з урахуванням
проведених у цей час виплат. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Присуджено з Державного
бюджету України на користь позивачки
ОСОБА_1 3 (три) грн. 40 коп. судового збору.

Аналіз резолютивної частини постанови
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27 серпня 2013
року та наведених процесуальних норм
дають підстави колегії суддів зробити
висновок про те, що позовні вимоги про
зобов'язання відповідача вчинити дії
про перерахунок та виплату спірних сум
пенсії є нічим іншим як обраним
позивачем видом захисту порушених
прав.

Даючи оцінку поданню старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Тернопільській області,
колегія суддів приходить до
переконання, що останній просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а фактично резолютивну частину
судового рішення, прийнятого по суті
позовних вимог та вирішити позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
постановлення рішення у справі.

Слід зауважити, що в адміністративному
судочинстві повноваження щодо зміни
постанови суду в частині задоволення
позовних вимог мають тільки
адміністративні суди апеляційної та
касаційної інстанцій (ст. 198, ст.223 КАС
України).

Згідно вимог ст. 263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування цієї норми
є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо; для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України. Виконання
постанови суду фактично можливе, хоча й
за певних умов відповідного
фінансування, тому відсутні підстави
для зміни способу виконання рішення
суду першої інстанції.

Також колегія суддів наголошує, що
«захист порушеного права у судовому
рішенні» і «спосіб виконання судового
рішення» не є тотожними поняттями.

Колегія суддів приходить до
переконання, що суд першої інстанції,
задовольняючи заяву про зміну способу
виконання рішення, не звернув увагу та
не врахував відмінності між позовною
вимогою, яка є видом захисту порушених
прав позивача, від способу виконання
судового рішення, як одного з його
заходів, змінивши постанову суду по
суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Так, у справі «Кечко проти України»
Європейський Суд з прав людини
констатував, що не приймає аргумент
Уряду щодо бюджетних асигнувань,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатись на відсутність
коштів як на причину невиконання своїх
зобов'язань, підтверджених судом, однак
дане твердження не може бути підставою
для зміни способу і порядку виконання
судового рішення.

Вищий адміністративний суд у справі
№К/800/598/14 за касаційною скаргою
територіального управління Пенсійного
Фонду України на рішення судів щодо
вирішення питання про зміну способу
виконання постанови суду в частині
зобов'язання виплатити спірні суми на
їх стягнення в Ухвалі від 12.02.2014р.
зазначив, що вирішення питання про
стягнення коштів як заборгованості
невиплаченої пенсії, яка нарахована у
разі виконання рішення
адміністративного суду, відноситься до
юрисдикції цивільних судів.

Окрім того колегія суддів зауважує, що
11.02.2014р. Інформаційним листом №173/11/14-14
Вищого адміністративного суду України,
у зв'язку зі змінами в чинному
законодавстві відкликано
Інформаційний лист Вищого
адміністративного суду України від
13.06.2013р. №846/12/13-13, яким надавалось судам
роз'яснення щодо зміни способу
виконання судових рішення у справах,
пов'язаних із соціальними виплатами,
які мають зобов'язальний характер щодо
проведення таких виплат, та які не
належать до зазначених у ст.2 Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» видів
рішень.

Відповідно до ст.199 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має право
скасувати ухвалу і постановити нову
ухвалу.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до переконання, що
судом першої інстанції обставини у
справі встановлено повно та правильно,
але не правильно застосовано норми
процесуального права, що призвело до
незаконного судового рішення, що є
наслідком скасування судового рішення
та ухвалення нового про відмову у
задоволенні заяви про зміну способу і
порядку виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, 199, 202, 205, 206, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Кременецькому районі Тернопільської
області задовольнити.

Ухвалу Кременецького районного суду
Тернопільської області від 21 січня 2014
року про зміну способу та порядку
виконання постанови у справі №601/84/14-а -
скасувати та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні подання
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Тернопільській області про
зміну способу виконання рішення.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.І. Шинкар

Судді
Н.В. Ільчишин

М.А. Пліш