Справа № 2а-9867/10/1570
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2014 року м.
Київ К/9991/80758/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Дочірнього
підприємства «Автотрейдінг-Одеса» на
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27.10.2011

у справі № 2а-9867/10/1570

за позовом Дочірнього підприємства
«Автотрейдінг -Одеса»

до Державної податкової
інспекції у Малиновському районі м.
Одеси

про скасування податкових
повідомлень - рішень та про
зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство
«Автотрейдінг - Одеса» звернулось до
Одеського окружного адміністративного
суду з позовом до Державної податкової
інспекції у Малиновському районі м.
Одеси про скасування податкових
повідомлень -рішень та про зобов'язання
вчинити певні дії.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 21.02.2010
позовні вимоги задоволено частково.

Постановою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 27.10.2011 постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
21.02.2010 скасовано, прийнято нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним
рішенням суду апеляційної інстанції,
позивач оскаржив його в касаційному
порядку. В скарзі просить суд скасувати
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27.10.2011 та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судом апеляційної інстанції при
вирішення спору по даній справі
невірно застосовано норми
матеріального та порушено норми
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами першої та
апеляційної інстанції, що відповідачем
проведено планову виїзну перевірку ДП
«Автотрейдінг -Одеса»щодо дотримання
вимог податкового та іншого
законодавства за період з 01.10.2008 по
31.12.2009, за результатами якої складено
акт від 14.04.2010 року №157/23-213/31976605.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем ст.3, п. «е»п.п.4.2.9, п.4.2 ст.4
Закону України №889-ІV «Про податок з
доходів фізичних осіб», що призвело до
заниження податку з доходів фізичних
осіб на суму 367,96 грн., а також ст.12
Декрету Кабінету Міністрів України від
20.05.1993 року №56-93 «Про місцеві податки
та збори» та п.2 «Положення про збір за
право використання місцевої
символіки», затвердженого рішенням
Одеської міської ради від 15 жовтня 2001
року №2725-ХХІІ.

На підставі вищезазначеного акта
фіскальним органом прийняті податкові
повідомлення рішення від 27.04.2010
№/0, яким позивачу донараховані
податкові зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб на суму 1103,88 грн.
та №/0, яким позивачу були
донараховані податкові зобов'язання з
податку на прибуток підприємств в
розмірі на суму 113 818,10 грн.

Згідно пункту 9 частини 2 статті 15
Закону України «Про систему
оподаткування» збір за право
використання місцевої символіки
відноситься до місцевих зборів
(обов'язкових платежів).

Частиною 3 статті передбачено, що
місцеві податки і збори (обов'язкові
платежі), механізм справляння та
порядок їх сплати встановлюються
сільськими, селищними, міськими радами
відповідно до переліку і в межах
граничних розмірів ставок,
установлених законами України.

Згідно зі ст. 12 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про місцеві податки
і збори» збір за право використання
місцевої символіки справляється з
юридичних та фізичних осіб і громадян,
які використовують цю символіку з
комерційною метою. При цьому Декрет
відносить до поняття «місцева
символіка» - герб міста або іншого
населеного пункту, назви чи зображення
архітектурних, історичних пам`яток.

Відповідно до ст. 18 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про місцеві податки
і збори» органи місцевого
самоврядування самостійно
встановлюють і визначають порядок
сплати місцевих податків і зборів
відповідно до переліку і в межах
установлених граничних розмірів
ставок.

Положенням №2725-ХХІІ встановлено, що
платниками збору за право використання
місцевої символіки є підприємства та
організації незалежно від форм
власності та відомчості
підпорядкування, які здійснюють
діяльність на території міста.

В додатку до цього Положення визначено
перелік назв, прізвищ, пам'яток,
зображень пам'ятників, які відносяться
до місцевої символіки м. Одеси. У
розділі «назви, прізвища»під №1
вказано - «Одеса».

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ДП «Автотрейдінг
-Одеса»сплачує збір за право
використання місцевої символіки у
відповідності до Декрету №56-93 та
Положення №2725-ХХІІ.

Ставка збору визначена у розмірі 0,1% від
вартості виготовленої продукції,
виконаних робіт, наданих послуг.

Стаття 12 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про місцеві податки і збори»
передбачає, що збір за право на
використання місцевої символіки
справляється з юридичних осіб і
громадян, які використовують цю
символіку з комерційною метою.

Поняття «комерційна мета», яке є
визначальним при сплаті збору, не
визначене жодним нормативним актом
України. Господарський кодекс України,
а саме назва Глави 4 - «Господарська
комерційна діяльність
(підприємництво)», - ототожнює
комерційну діяльність з
підприємництвом.

Відповідно до статті 42 ГК
підприємництво - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Тобто як комерційну мету розуміють
власну господарську діяльність, метою
якої є одержання прибутку.

Розмір доходу від продажу товарів
(робіт, послуг) визначається платником
податку на прибуток в рядку 01.1.
Декларації з податку на прибуток
підприємства, форма якої затверджена
Наказом Державної податкової
адміністрації України від 29 березня 2003
року №143, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 8 квітня
2003 за № 271/7592.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» фінансова,
податкова та статистична звітність, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку, тому при обрахуванні збору за
право використання місцевої символіки
відповідачем правомірно використано
показник доходу (виручки) від
реалізації продукції (робіт, послуг)
зменшений на суму податку на додану
вартість, так як іншого не встановлено
рішенням відповідного органу
місцевого самоврядування про
встановлення збору за право на
використання місцевої символіки.

Судом апеляційної інстанцій
правомірно встановлено, позивачем
занижено суму збору за право
використання місцевої символіки за
період 4 кварталу 2008 року та за 2009 рік на
суму 83492 грн.

Відповідно до п.«е»п.п.4.2.9 п.4.2 ст.4
Закону №889 до складу загального
місячного оподатковуваного доходу
включається дохід, отриманий платником
податку від його працедавця як
додаткове благо (за винятками,
передбаченими пунктом 4.3 цієї статті), а
саме у вигляді вартості безоплатно
отриманих товарів (робіт, послуг), а
також суми знижки з ціни (вартості)
товарів (послуг), що перевищує звичайну,
розраховану за правилами визначення
звичайних цін (у розмірі такої знижки),
крім випадків, передбачених пунктом 4.3
цієї статті.

Відповідно до п. 4.3.22 цього ж Закону, не
являється доходом фізичних осіб кошти
або вартість майна (послуг), що
надаються як допомога на лікування та
медичне обслуговування платника
податку його працедавцем за рахунок
коштів, які залишаються після
оподаткування такого працедавця
податком на прибуток підприємств, за
наявності відповідних підтверджуючих
документів.

Суд апеляційної інстанції дійшов до
висновку, що оскільки в матеріалах
справи відсутні докази того, що
перераховані позивачем ТОВ фірма «ЮЛГ»
06.11.2009 кошти у сумі 2085 грн. за вакцинацію
працівників підприємства, відбувалося
за рахунок коштів, які залишилися після
оподаткування податком на прибуток
підприємств, то податкове
повідомлення-рішення № /0 є
правомірним

Рішення суду апеляційної інстанції
постановлено з додержанням норм
процесуального та матеріального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновок суду не спростовують,
підстави для призначення справи до
розгляду в судовому засіданні
відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Дочірнього підприємства
«Автотрейдінг-Одеса» на постанову
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27.10.2011 у
справі № 2а-9867/10/1570 слід відхилити, а
судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Дочірнього
підприємства «Автотрейдінг-Одеса»
відхилити.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27.10.2011 у
справі № 2а-9867/10/1570 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко