Справа № 826/9447/14
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1ПОСТАНОВА
17 вересня 2014 року 13:45
№ 826/9447/14
Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі головуючого судді Саніна Б.В.,
при секретарі судового засідання
Дмитрієвій В. В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу
за позовомДержавного підприємства
«Національна атомна енергогенеруюча
«Енергоатом»доМіжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центрального офісу з обслуговування
великих платниківтреті особиДержавна
Українипровизнання неправомірною
бездіяльності та зобов'язання вчинити
діїза участю представників сторін:
від ПозивачаКоваленко М. О.
(довіреність), Опалько Л. В.
(довіреність), Потальська Т. В.
ВідповідачаБондаренко Ю. В.
(довіреність)від третьої
особиСамойленко М. В.
(довіреність)ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду м.
Києва надійшов адміністративний позов
Державного підприємства «Національна
атомна енергогенеруюча компанія
«Енергоатом» (надалі - Позивач/ДП «НАЕК
«Енергоатом») до Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центрального офісу з обслуговування
великих платників (надалі - Відповідач),
в якому просить суд:
1. Визнати неправомірною
бездіяльність Відповідача щодо
відмови в задоволенні заяв ДП «НАЕК
«Енергоатом» №3736/15 від 20.03.2014 р. та
№5500/15 від 25.04.2014 р.;
2. Зобов'язати Відповідача, в межах
своїх повноважень, здійснити
зарахування переплати в сумі 525 000 000,00
грн. в рахунок майбутніх платежів з
податку на додану вартість (код платежу
- 140101000) за заявою №3736/15 від 20.03.2014 р..
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 07.07.2014 р. провадження
по справі було відкрито та призначено
справу до судового розгляду.
В судовому засіданні було залучено в
якості третьої особи, без самостійних
вимог на стороні Відповідача - Державну
фінансову інспекцію України.
В судове засідання з'явились
представники Позивача, які позовні
вимоги підтримують в повному обсязі,
просять адміністративний позов
задовольнити, зокрема зазначають про
недотримання Відповідачем положень
Податкового кодексу України (надалі -
ПК України), а саме не повернення
переплати в частині чистого прибутку
або зарахуванні його в рахунок
погашення зобов'язання з податку на
В судове засідання з'явився
представник Відповідача, який щодо
позовних вимог заперечує в повному
обсязі, просить в задоволенні
відмовити із підстав викладених в
письмових запереченнях, зокрема
зазначає що сплачена частина чистого
прибутку не є податковим зобов'язанням,
в розумінні положень ПК України, Закону
України «Про управління об'єктами
державної власності» (надалі - Закон
№185) та Порядку відрахування до
державного бюджету частини прибутку
(доходу) державними унітарними
підприємствами та їх об'єднаннями,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №138 від 23.02.2011 р.
(надалі - Порядок №138) Крім того,
Відповідач вказав про відсутність
положень чинного законодавства, які б
передбачали можливість змінити
призначення платежу, який не є
податковим платежем.
В судове засідання з'явився
представник третьої особи, який
відмовити в задоволенні позовних вимог
Позивача із підстав викладених в
письмових запереченнях.
В судовому засіданні було оголошено
вступну та резолютивну частини
постанови, повний текст постанови було
виготовлено та підписано 18.09.2014 р.
Розглянувши наявні в матеріалах
докази, заслухавши пояснення Позивача
та Відповідача, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку про наступне.
Позивач, відповідно до Статуту ДП «НАЕК
«Енергоатом», затвердженого наказом
Міністерства енергетики та вугільної
засноване на державній власності та
належить до сферу управління
Міністерства енергетики та вугільної
В п.9.7 Статуту ДП «НАЕК «Енергоатом»,
затвердженого наказом Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
відраховує та сплачує до державного
бюджету частину прибутку відповідно до
порядку та нормативу, визначених
Як вбачається із пояснень Позивача, та
не заперечується Відповідачем, станом
на 31.10.2013 р., Позивач перерахував до
Державного бюджету України платежі з
частини чистого прибутку (доходу)
господарських організацій (державних
унітарних підприємств та їх об'єднань).
Так, між Позивачем та Відповідачем
підписано Акт №9091-20 від 04.11.2013 р.,
відповідно до якого сальдо на 31.10.2013 р. з
оплати частини чистого прибутку
(доходу) господарських організацій
(державних унітарних підприємств та їх
об'єднань) значиться в таких розмірах:
539 9980 500,40 грн.(за даними Позивача) та 539
9880 230,00 грн. (за даними Відповідача).
20.03.2014 р. Позивачем подано заяву №3736/15, в
якій просить зарахувати суму переплати
з частини чистого прибутку (доходу) (з
коду платежу - 21010100), що обліковується в
картці особового рахунку платника, у
терміни, передбачені п.43 ПК України, в
рахунок погашення зобов'язань з
податку на додану вартість (код платежу
Листом №7404/10/28-10-20-3-20 від 04.04.2014 р.
Відповідачем було відмовлено в
проведенні, в зв'язку із тим, що норми
законодавства не наділяють податковий
орган на зміну призначення платежу,
який не є податковим платежем, а тому
повідомила про відсутність можливості
повернення сум зайво сплачених коштів
відрахувань частини чистого прибутку
25.04.2014 р. Позивач повторно звернувся до
Відповідача із заявою №5500/15, в якій
просив повернути суму переплати з
частини чистого прибутку (доходу) (з
коду платежу - 21010100) в сумі 525 000 000,00 грн.,
що обліковується в картці особового
рахунку платника, на поточний рахунок
Листом №9671/10/28-10-20-3-20 від 14.05.2014 р.
Відповідач повідомив було відмовлено в
проведенні, в зв'язку із тим, що норми
законодавства не наділяють податковий
орган на зміну призначення платежу,
який не є податковим платежем, а тому
повідомила про відсутність можливості
повернення сум зайво сплачених коштів
відрахувань частини чистого прибутку
Вважаючи, що Відповідачем було
порушено права та охоронювані законом
інтереси Позивача оскаржив
бездіяльність Відповідача в судовому
Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
усіх форм дискримінації; пропорційно,
зокрема з дотриманням необхідного
балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для прав, свобод та
інтересів особи і цілями, на досягнення
яких спрямоване це рішення (дія); з
урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення; своєчасно,
тобто протягом розумного строку.
Як вбачається із ПК України, положення
ст.43 ПК України визначають умови
повернення помилково та/або надміру
сплачених грошових зобов'язань.
В той же час, пп.14.1.115 п.14.1 ст.14 ПК України
передбачено, що надміру сплачені
грошові зобов'язання - суми коштів, які
на певну дату зараховані до
відповідного бюджету понад нараховані
суми грошових зобов'язань, граничний
строк сплати яких настав на таку дату.
При цьому, пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України
надано чітко тлумачення поняттю
«грошове зобов'язання платника
податків» - сума коштів, яку платник
податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, що справляється з платника
податків у зв'язку з порушенням ним
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також санкції за
порушення законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.
При цьому, пп.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України
під податковим зобов'язанням розуміє
саме суму коштів, яку платник податків,
у тому числі податковий агент, повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податок або збір на підставі, в порядку
та строки, визначені податковим
законодавством (у тому числі сума
коштів, визначена платником податків у
податковому векселі та не сплачена в
установлений законом строк)
Відповідно до положень ст.6 ПК України
податком є обов'язковий, безумовний
платіж до відповідного бюджету, що
справляється з платників податку
відповідно до цього Кодексу. Збором
(платою, внеском) є обов'язковий платіж
до відповідного бюджету, що
справляється з платників зборів, з
умовою отримання ними спеціальної
вигоди, у тому числі внаслідок вчинення
на користь таких осіб державними
органами, органами місцевого
самоврядування, іншими уповноваженими
органами та особами юридично значимих
При цьому, в ст.8 ПК України визначено,
що в Україні встановлюються
загальнодержавні та місцеві податки та
збори. До загальнодержавних належать
податки та збори, що встановлені цим
Кодексом і є обов'язковими до сплати на
усій території України, крім випадків,
передбачених цим Кодексом. До місцевих
належать податки та збори, що
встановлені відповідно до переліку і в
межах граничних розмірів ставок,
визначених цим Кодексом, рішеннями
сільських, селищних і міських рад у
межах їх повноважень, і є обов'язковими
до сплати на території відповідних
територіальних громад.
В ст.9 та ст.10 ПК України передбачено, що
ь до загальнодержавних належать
такі податки та збори: податок на
прибуток підприємств; податок на
доходи фізичних осіб; податок на додану
вартість; акцизний податок; збір за
першу реєстрацію транспортного засобу;
екологічний податок; рентна плата за
транспортування нафти і
нафтопродуктів магістральними
нафтопродуктопроводами, транзитне
транспортування трубопроводами
природного газу та аміаку територією
України; виключено; плата за
користування надрами; плата за землю;
збір за користування радіочастотним
ресурсом України; збір за спеціальне
використання води; збір за спеціальне
використання лісових ресурсів;
фіксований сільськогосподарський
податок; збір на розвиток
виноградарства, садівництва і
хмелярства; мито; збір у вигляді
цільової надбавки до діючого тарифу на
електричну та теплову енергію, крім
електроенергії, виробленої
кваліфікованими когенераційними
установками; збір у вигляді цільової
надбавки до діючого тарифу на
природний газ для споживачів усіх форм
ь до місцевих податків та зборів
належать: податок на нерухоме майно,
відмінне від земельної ділянки; єдиний
податок; збір за провадження деяких
видів підприємницької діяльності;.
збір за місця для паркування
транспортних засобів; туристичний
Таким чином, із системного тлумачення
вказаних норм ПК України, чітко
вбачається, що законодавець однозначно
визначає, що до надміру сплачених
грошових зобов'язань, за ПК України,
відноситься саме грошові зобов'язання
щодо сплати податків та зборів. Такий
вид платежу, як частина чистого
прибутку, не віднесена ні до
загальнодержавних податків і зборів,
ні до місцевих податків і зборів.
Натомість, суд акцентує увагу, що
Законом №185 визначається механізм
управління об'єктами державної
власності та повноваження органів щодо
реалізації прав держави як власника
таких об'єктів, пов'язаних з володінням,
користуванням і розпоряджанням ними, у
межах, визначених законодавством
України, з метою задоволення державних
та суспільних потреб.
В ст.111 Закону №185 передбачено, що
державні унітарні підприємства та їх
об'єднання зобов'язані спрямувати
частину чистого прибутку (доходу) до
Державного бюджету України у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України: у розмірі 30 відсотків -
державні унітарні підприємства, що є
суб'єктами природних монополій, та
державні унітарні підприємства,
плановий розрахунковий обсяг чистого
прибутку яких перевищує 50 мільйонів
гривень; у розмірі 15 відсотків - інші
державні унітарні підприємства.
В ч.2 ст.111 Закону №185 передбачає
особливості для підприємств
енергетичної галузі, під час
проведення обрахунку та сплати частини
чистого прибутку до Державного
бюджету, зокрема чистий прибуток
державних підприємств енергетичної
галузі, з якого розраховується та
сплачується частина чистого прибутку
(доходу), зменшується на суму цільових
коштів (обсяг інвестиційної складової),
що надійшли у складі тарифу і
спрямовуються на виконання
інвестиційних проектів, рішення щодо
яких приймаються Кабінетом Міністрів
України, та на обсяг повернення
кредитних коштів (у складі тарифу),
запозичених для фінансування
капітальних вкладень на будівництво
(реконструкцію, модернізацію) об'єктів
згідно з відповідними рішеннями
Кабінету Міністрів України.
Крім того, в ч.2 ст.111 Закону №185
передбачено, що державними
підприємствами електроенергетичної
галузі, фінансування яких здійснюється
в межах кошторису, затвердженого
національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики, відрахування частини
чистого прибутку (доходу) провадяться
із суми перевищення фактично отриманих
кошторисних доходів над фактично
здійсненими кошторисними видатками у
звітному періоді. Чистий прибуток
державних підприємств енергетичної
галузі, з якого розраховується та
сплачується частина чистого прибутку
(доходу), зменшується на суму прибутку,
яка виникла в результаті виконання
законів України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України щодо
питань оподаткування природного газу
та електричної енергії», «Про деякі
питання заборгованості підприємств
оборонно-промислового комплексу -
учасників Державного концерну
«Укроборонпром» та забезпечення їх
стабільного розвитку» та «Про внесення
змін до Податкового кодексу України
щодо оподаткування підприємств -
учасників Державного концерну
В той же час, із загальних норм
бухгалтерського обліку чистий
прибуток це прибуток, який залишається
в розпорядженні підприємства після
сплати податків і є джерелом
формування фонду споживання і фонду
Більше того, суд звертає увагу на
положення Порядку №138, який визначає,
що частина чистого прибутку (доходу)
сплачується державними унітарними
підприємствами та їх об'єднаннями до
державного бюджету наростаючим
підсумком щоквартальної
фінансово-господарської діяльності за
відповідний період у строк,
встановлений для сплати податку на
прибуток підприємств.
Тобто, в даному випадку частина чистого
прибутку сплачується не як податкове
зобов'язання платника податку, в
порядку передбаченому положеннями ПК
України, а виплачується як частина
майбутнього прибутку власника, який
буде отримано за результатами
господарської діяльності
Тож, правова природа платежу з частини
чистого прибутку є відмінною від
податкового платежу, а тому, повернення
коштів, які були надміру сплачені з
сплати частини чистого прибутку, не
може регулюватись положеннями ст.43 ПК
України, яка визначає лише порядок
повернення надміру сплачених грошових
зобов'язань, щодо сплати податків та
Таким чином, суд погоджується із
доводами Відповідача про
правомірність дій щодо відмови в
проведенні перерахуванні коштів з
рахунку частини чистого прибутку,
сплачених Позивачем до Державного
Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Частиною1 ст.6 КАС України гарантовано,
що кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.
Таким чином, завданням
адміністративного судочинства є
захист саме порушених прав, свобод та
інтересів фізичної особи.
Частинами 1, 2 та 3 ст.11 КАС України,
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог. Суд може вийти за
межі позовних вимог тільки в разі, якщо
це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.
Кожна особа, яка звернулася за судовим
захистом, розпоряджається своїми
вимогами на свій розсуд, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Таким
правом користуються й особи, в
інтересах яких подано
адміністративний позов, за винятком
тих, які не мають адміністративної
процесуальної дієздатності.
Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст.71 КАС України встановлено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.
Крім того, в ч.2 ст.72 КАС України
зазначено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Статтею 159 КАС України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яке
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
З огляду на вищевказане суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог позивача.
При цьому, відповідно до положень ст.94
КАС України, судовий збір не
Керуючись положеннями ст.2, ст.17, ст.71,
ст.86, ст.158-ст.163, ст.167, ст.254 КАС України,
суд -
1. В задоволенні позовних вимог
Державного підприємства «Національна
атомна енергогенеруюча компанія
«Енергоатом» до Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центрального офісу з обслуговування
великих платників відмовити в повному
Постанова набирає законної сили
відповідно до ст.254 КАС України.
Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.185-187 КАС України.

Суддя
Б. В. Санін