Справа № 2а-12852/11/1370
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 вересня 2014 року м.
Львівський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Сподарик Н.І., за участі секретаря
судового засідання Думич Х.М.,
представника позивача Чопко К.В.,
відповідача ОСОБА_2, представника
відповідача ОСОБА_3 розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
державної податкової інспекції у
Галицькому районі м. Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області до ОСОБА_2 про стягнення
податку з власників транспортних
На розгляд Львівського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява державної податкової
інспекції у Галицькому районі м. Львова
до ОСОБА_2 про стягнення податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів в
У судовому засіданні за клопотанням
представника позивача замінено
позивача Державну податкову інспекцію
у Галицькому районі м. Львова на
правонаступника Державну податкову
інспекцію у Галицькому районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області.
Позовні вимоги позивач мотивує тим, що
ОСОБА_2 є власником придбаного
автомобіля марки VOLKSWAGEN T4 (державний
номерний знак НОМЕР_1) 1999 pоку випуску
та відповідно до Закону України "Про
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів" зобов'язана була сплатити
податок з власників транспортних
засобів до місцевого бюджету
Галицького району. Податок
відповідачем фактично не сплачено, а
тому та підлягає стягненню податковим
органом в примусовому порядку. Доказів
про зарахування вказаного податку в
доход державного бюджету відповідачем
не надано, що є підставою для його
стягнення податковим органом в
примусовому порядку.
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив задовольнити повністю.
Представник відповідача у судових
засіданнях проти адміністративного
позову заперечив. Зазначив, що не
придбавав транспортний засіб і жодних
дій не вчиняв по реєстрації останнього,
реєстрація відбулась без її відома, із
заявою про скасування реєстрації
звернулась до органів ВРЕВ УДАІ,
контроль за внесенням обов'язкових
платежів власниками транспортних
засобів здійснюється працівниками
ВРЕР ДАІ. Так як при реєстрації
транспортних засобів на заяві
ставиться відмітка із зазначенням
номерів квитанцій про сплату
обов'язкових платежів, крім того, даний
транспортний засіб значиться у
кримінальній справі № 1-233/11 по
обвинуваченню ОСОБА_5 що раніше
працював на посаді начальника
реєстраційно-екзаменаційної роботи
УДАІ ГУ МВС України у Львівській
області у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 3 ст. 364 та ч.1 ст. 365 КК
України; вирок у вказаній справі набрав
законної сили. Стверджує про
безпідставність нарахування податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин та механізмів
та просить відмовити у задоволенні
адміністративного позову.
Дослідивши надані суду докази в межах
заявлених вимог, суд встановив
наступні факти та відповідні їм
За даними Управління ДАІ на ім'я ОСОБА_2
зареєстровано автомобіль марки VOLKSWAGEN T4
(державний номерний знак НОМЕР_1) 1999
року випуску. До матеріалів справи
позивачем не долучено у підтвердження
Згідно Розрахунку суми податку з
власників транспортних засобів під час
здійснення першої реєстрації
транспортних засобів в Україні, сума
податку, що підлягає сплаті
відповідачем, становить 24 610 грн.
До матеріалів справи позивачем не
долучено доказу як реєстрації
транспортного засобу так і сплати
податку за першу реєстрацію
транспортного засобу.
Згідно довідки ДПІ в Галицькому
районі м.Львова № 8909/19-036 від 14.06.2011 року
кошти по податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів в сумі
бюджету Галицького району не
Спору щодо правильності розрахунку
податку між сторонами немає. Спір виник
у зв'язку з не сплатою фізичною особою
відповідачем податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів.
Вирішуючи спір, Суд виходив з
Відповідно до ст. 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.
Закон України «Про податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів» від
11.12.1991 року порушення якого встановлено
податковим органом, та Закон України
від 25.06.1991 року № 1251-XII «Про систему
оподаткування», Закон України від
21.12.2000 року № 2181-III «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» втратили чинність з
01 січня 2011 року, згідно з Податковим
кодексом України від 02.12.2010 року № 2755-VI.
Закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі. Цей
принцип закріплений у частині першій
статті 58 Конституції України, за якою
дію нормативно-правового акта в часі
треба розуміти так, що вона
починається з моменту набрання цим
актом чинності і припиняється з
втратою ним чинності, тобто до події,
факту застосовується той закон або
інший нормативно-правовий акт, під час
дії якого вони настали або мали місце
(рішення Конституційного Суду України
від 09.02.1999 року № 1-рп/99).
Спірні правовідносини виникли до 01.01.2011
року, а тому положення Закону України
«Про податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів» та «Про систему
оподаткування», «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» застосовуються Судом при
Закон України від 25.06.1991 року № 1251-XII
«Про систему оподаткування» визначає
ставки, механізм справляння податків і
зборів (обов'язкових платежів), за
винятком особливих видів мита та збору
у вигляді цільової надбавки до діючого
тарифу на електричну та теплову
енергію, збору у вигляді цільової
надбавки до затвердженого тарифу на
природний газ для споживачів усіх форм
власності, і пільги щодо оподаткування
не можуть встановлюватися або
змінюватися іншими законами України,
крім законів про оподаткування.
Відповідно до ст. 2 цього ж Закону під
податком і збором (обов'язковим
платежем) до бюджетів та до державних
цільових фондів слід розуміти
обов'язковий внесок до бюджету
відповідного рівня або державного
цільового фонду, здійснюваний
платниками у порядку і на умовах, що
визначаються законами України про
Згідно зі ст. 14 цього ж Закону до
загальнодержавних належать, зокрема,
такі податки і збори (обов'язкові
платежі), як податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів.
Відповідно до ст. 20 цього ж Закону
контроль за правильністю та
своєчасністю справляння податків і
зборів (обов'язкових платежів)
здійснюється державними податковими
органами та іншими державними органами
в межах повноважень, визначених
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів» в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, платниками податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів є
громадяни України, іноземні громадяни
та особи без громадянства (далі -
фізичні особи), які здійснюють першу
реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію транспортних засобів
та/або мають зареєстровані в Україні
згідно з чинним законодавством власні
транспортні засоби, які відповідно до
статті 2 цього ж Закону є об'єктами
Відповідно до ст. 2 цього ж Закону
об'єктами оподаткування є, зокрема,
автомобілі вантажні - код 8704.
Згідно зі ст. 3 цього ж Закону перша
реєстрація в Україні - це реєстрація
транспортного засобу в Україні, яка
здійснюється уповноваженими
державними органами України вперше
щодо цього транспортного засобу.
Згідно з ч. 1 ст. 5 цього ж Закону податок
з власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів
сплачується фізичними особами - перед
проведенням першої реєстрації в
Україні, реєстрацією, перереєстрацією
транспортних засобів, а також перед
технічним оглядом транспортних
засобів щорічно або один раз за два
роки, але не пізніше першого півріччя
року, в якому провадиться технічний
Згідно з ч. 6 ст. 5 цього ж Закону фізичні
особи - платники податку зобов'язані
пред'являти органам, що здійснюють
першу реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію, зняття з обліку або
технічний огляд транспортних засобів,
квитанції або платіжні доручення про
сплату податку за попередній (у разі
здійснення сплати) та за поточний роки,
а платники, звільнені від сплати цього
податку, - відповідний документ, що дає
право на користування цими пільгами.
Згідно з ч. 5 ст. 6 цього ж Закону сума
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів, що сплачується фізичними
особами, обчислюється за ставками,
визначеними у статті 3 цього ж Закону. У
разі виявлення юридичних чи фізичних
осіб, які не сплачували податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів,
вони зобов'язані сплатити податок не
більш як за три попередні роки.
Перерахування неправильно сплаченого
податку допускається не більш як за три
попередні роки. Органи, що здійснюють
державну реєстрацію транспортних
засобів, зобов'язані щомісячно
повідомляти податкові органи про
транспортні засоби, зареєстровані або
зняті з реєстрації протягом
попереднього місяця, за формою,
затвердженою центральним податковим
органом України, та їх власників.
Відповідно до ст. 7 цього ж Закону у разі
приховування (заниження) об'єктів
оподаткування з власників
транспортних засобів стягуються сума
несплаченого податку, а також пеня або
штраф у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до ч. 5 ст. 50 Бюджетного
кодексу України від 21.06.2001 року податки,
збори (обов'язкові платежі) та інші
доходи державного бюджету визнаються
зарахованими в доход державного
бюджету з моменту зарахування на
єдиний казначейський рахунок
Згідно Інструкції «Про проведення
державної реєстрації, перереєстрації
та обліку транспортних засобів,
оформлення і видачі реєстраційних
документів, номерних знаків на них та
здійснення перевірок
реєстраційно-екзаменаційних
підрозділів Державтоінспекції МВС
України» затвердженої наказом МВС
України №335 від 10.04.2002р. та відповідно
до постанови КМУ від 14.04.1997р. №341 «Про
Положення про ДАІ МВС» працівниками
ВРЕР ДАІ здійснюється контроль за
внесенням обов'язкових платежів
власниками транспортних засобів і
ставиться відмітка працівником на
заяві із зазначенням номерів квитанцій
про сплату обов'язкових платежів. У
зв'язку із цим, спеціалісту ВРЕР ДАІ
ГУМВС України у Львівській області
перед проведенням реєстрації
транспортного засобу в обов'язковому
порядку повинна бути пред'явлена
квитанція про сплату відповідних
податків. У разі відсутності квитанції
про сплату податків з власників
транспортних засобів, реєстрація
автомобіля не відбувається. Отже, Суд
дійшов переконання, що питання про
надання дозволу на реєстрацію
транспортних засобів відноситься
виключно до компетенції працівників
Як зазначено у вироках Шевченківського
районного суду м. Львова від 01.07.2013 р.
вбачається, що спеціалістами
Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у
Львівській області, які здійснювали
перевірку поданих документів, у всіх
випадках перевірялась наявність
квитанції про сплату податку з
власників транспортних засобів, про що
зроблені відповідні відмітки на бланку
заяви про реєстрацію транспортного
Встановлені судом фактичні обставини
свідчать, що першій реєстрації в
Україні транспортних засобів на ім'я
ОСОБА_2 передувала сплата податку з
власників транспортних засобів, яка є
безумовною підставою для такої
реєстрації, що спростовує доводи
податкового органу про відсутність
Стосовно доводів позивача про те, що
податок з власників транспортних
надійшов на рахунок відповідного
місцевого бюджету, то суд звертає увагу
на те, що поняття «сплата податку» та
«надходження коштів на рахунок» не є
тотожними поняттями. Сплата податку є
обов'язком платника податку, а
надходження коштів на рахунок є
результатом діяльності установ, які в
установленому законом порядку
уповноважені на здійснення діяльності
у сфері обігу грошових коштів, відтак,
відповідач не може нести обов'язку
подвійної сплати вищевказаного
податку, оскільки суми цього податку
повинні бути стягнуті з осіб, які
вчинили кримінально карні діяння.
Згідно з пунктами 8, 9 Правил ввезення
транспортних засобів на територію
України, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 31
травня 1994 року № 341 (чинних на час
виникнення спірних відносин), усі ТЗ, що
ввозяться на територію України,
підлягають митному оформленню в
порядку, встановленому чинним
законодавством. Увезені в Україну ТЗ
реєструються в органах ДАІ на підставі
належним чином оформлених і виданих
митними органами вантажних митних
декларацій (для юридичних осіб),
посвідчень про реєстрацію ТЗ (для
громадян) або завірених митними
органами довідок-рахунків (для
юридичних осіб та громадян). У разі коли
ТЗ експлуатувалися за межами України і
були зареєстровані у відповідних
органах іноземної держави,
обов'язковим є подання до органів ДАІ
реєстраційних документів цієї держави.
Згідно з пунктом 30 Правил ТЗ (складові
частини, що мають ідентифікаційні
номери), ввезені в Україну фізичними
особами, підлягають реєстрації на
підставі заяв власників і виданих
митними органами посвідчень на їх
реєстрацію в підрозділах ДАІ із
зазначенням відомостей про сплату
мита, заборону відчуження, дати
зворотного вивезення.
Виходячи із вимог законодавства, яке на
момент виникнення спірних
правовідносин регулювало питання
сплати податку з власників
транспортних засобів та самохідних
машин і механізмів (частини 6 статті 5
Закону №1963-XII та пунктів 3, 8 Правил), та
обставин, встановлених Шевченківським
районним судом м. Львова при розгляді
кримінальної справи, суд дійшов
переконання, що реєстрація на ім'я
ОСОБА_2 транспортних засобів відбулася
після перевірки посадовими особами
Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у
Львівській області сплати особою
необхідних платежів, в тому числі
податку з власників транспортних
засобів, після чого у встановленому
порядку про це були зроблені
відповідні відмітки на заяві.
Суд зазначає, що 01.07.2013 року
Шевченківським районним судом м.
Львова винесено вирок в кримінальній
справі № 1-233/11 по обвинуваченню ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що раніше працював на
посаді начальника Львівського відділу
реєстраційно-екзаменаційної роботи
УДАІ ГУ МВС України у Львівській
області у вчиненні злочинів,
передбачених ч.3 ст. 364, ч.1 ст. 365 КК
України (номер судового рішення в
Єдиному реєстрі судових рішень 33195653);
вирок набрав законної сили. Суд вважає
обґрунтованим твердження відповідача
про протиправність дій, осіб які
перелічені вище і притягнуті до
відповідальності щодо реєстрації
транспортних засобів та
неперерахування до бюджету податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів .

Вказана позиція суду узгоджується по
суті із позицією Верховного суду
України, викладеною у постанові від
22.10.2013 року (справа № 21-104а13).

Враховуючи наведене, Суд приходить до
висновку про безпідставність позовних
вимог про стягнення з відповідача
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів у сумі 24610 грн., а у
задоволенні адміністративного позову
слід відмовити повністю.

Правила ст. 94 КАС України про розподіл
судових витрат не застосовуються.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163, 167 КАС
України, суд -

постановив :

У задоволені адміністративного позову
відмовити повністю.

Судові витрати з відповідача не
стягуються.

Апеляційну скаргу на постанову суду
першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови, виготовленої в
повному обсязі. Апеляційна скарга
подається до адміністративного суду
апеляційної інстанції через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 22
вересня 2014 року.

Суддя
Сподарик Н.І.