Справа № 2а-11883/10/1370
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 р.
№
876/10463/13 Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гінди О.М.

суддів:
Качмара В.Я., Рибачука А.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 3 липня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області до ОСОБА_1 про
зобов'язання виконати вимоги припису,-

встановив:

13.12.2010 Інспекція ДАБК у Львівській
області звернулася в суд із
адміністративним позовом до ОСОБА_1 у
якому просив зобов'язати відповідача
виконати вимоги припису № 1л/203-ф від
14.09.2010, а саме: демонтувати прибудову до
квартири № 2 багатоквартирного
житлового будинку по АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що за результатами
проведеної перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил, Інспекцією
винесено припис від 1л/203-ф від 14.09.2010,
яким зобов'язано ОСОБА_1 протягом 30-ти
днів, з дня отримання припису,
демонтувати прибудову до
трьохквартирного житлового будинку
АДРЕСА_1. Однак, відповідачем вимоги
припису не виконано, у зв'язку з чим
позивач просить винести рішення, яким
зобов'язати відповідача це зробити.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 03.07.2013 у
задоволенні позову відмовлено.

Із цією постановою не погодився
позивач та оскаржив її в апеляційному
порядку. Вважає, що така прийнята з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, а тому просить її
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог
апелянт посилається на те, що
відповідачем самовільно розпочато
реконструкцію квартири № 2 в
багатоквартирному житловому будинку
шляхом прибудови розміром 5,5x5 м. за
адресою АДРЕСА_1 без дозволу інспекції
ДАБК у Львівській області на виконання
будівельних робіт, за відсутності
проектної документації та без
правовстановлюючих документів на
землю, чим порушено ст. 29 Закону України
«Про планування і забудову територій»,
ст. 22 Закону України «Про основи
містобудування» та ст. 9 Закону України
«Про архітектурну діяльність».
Оскільки відповідач відмовляється
виконати вимоги припису, вважає, що суд
першої інстанції дійшов помилкового
висновку про відмову у задоволенні
позову.

Представник відповідача до суду подав
заяву про розгляд справи у порядку
письмового провадження до якої
долучено копію декларації про
готовність об'єкта до експлуатації.

Представник позивача у судове
засідання не прибув, хоча належним
чином повідомлений про дату, час та
місце судового розгляду, що
підтверджується відповідною
розпискою, а тому враховуючи те, що цю
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів, згідно п. 2 ч. 1 ст.
197 КАС України, апеляційний розгляд
справи проведено у порядку письмового
провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухав
доповідь судді-доповідача, перевірив
матеріали справи та обговорив підстави
і межі апеляційних вимог, вважає, що
апеляційна скарга задоволеною бути не
може.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
14.09.2010 за зверненням Личаківської
районної адміністрації м. Львова
проведено перевірку з приводу
самочинного будівництва на АДРЕСА_1,
про що складено акт № 320-л (а.с. 97) у якому
зафіксовано самовільну реконструкцію
відповідачем квартири № 2 шляхом
прибудови розміром 5,5x5 м.

На підставі вказаного акта позивачем
14.09.2010 винесено відповідачеві припис №
1л/203-ф (а.с. 7) з вимогою демонтувати
прибудову до трьохквартирного
житлового будинку АДРЕСА_1, про що
повідомити в 30-ти денний термін з дня
отримання припису.

При перевірці виконання вимог припису,
складено акт від 10.11.2010 № 423-л, яким
зафіксовано невиконання вимог припису,
прибудову не демонтовано.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що позов задоволеним бути не може,
оскільки позивач, як орган державного
архітектурно-будівельного контролю
наділений правом звернення до суду в
порядку ч. 7 ст. 376 ЦК України з позовом
про знесення самочинного будівництва.
Разом з цим, законом не передбачено
права Інспекції на звернення до суду з
позовами щодо спонукання до виконання
приписів про демонтаж самочинно
зведених будівель та споруд, який в
силу закону обов'язків до виконання.
Крім того, згідно з положеннями ч. 7 ст.
376 ЦК України, для задоволення вимоги
про знесення самочинного будівництва
необхідна наявність певних умов, а
саме: істотне відхилення від проекту,
суперечність суспільним інтересам або
порушення права інших осіб, істотне
порушення будівельних норм і правил, а
також неможливість проведення
відповідної перебудови або відмова
особи від такої перебудови. Зазначені
обставини позивачем під час перевірки
не встановлені, в судовому засіданні не
доведені. Водночас, можливість
знесення самочинного будівництва
закон пов'язує саме з цими обставинами,
а не з невиконанням припису.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується і суд
апеляційної інстанції, з огляду на
таке.

Згідно ст. 31 Закону України «Про
планування і забудову територій» (у
діючій на час виникнення спірних
правовідносин редакції) державний
контроль за плануванням, забудовою та
іншим використанням територій
здійснюється спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади з
питань містобудування та архітектури,
відповідними спеціально
уповноваженими органами з питань
містобудування та архітектури,
Державною архітектурно-будівельною
інспекцією України та її
територіальними органами, а також
іншими спеціально уповноваженими
органами виконавчої влади. Порядок
здійснення державного контролю за
плануванням, забудовою та іншим
використанням територій визначається
законодавством.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про
архітектурну діяльність» (у діючій на
той час редакції) для забезпечення під
час забудови територій, розміщення і
будівництва об'єктів архітектури
додержання суб'єктами архітектурної
діяльності затвердженої містобудівної
та іншої проектної документації,
місцевих правил забудови населених
пунктів, вимог вихідних даних, а також з
метою захисту державою прав споживачів
будівельної продукції здійснюється в
установленому законодавством порядку
державний архітектурно-будівельний
контроль та нагляд. Державний
архітектурно-будівельний контроль та
нагляд здійснює центральний орган
виконавчої влади з питань будівництва,
містобудування та архітектури.
Державний контроль та нагляд у системі
центрального органу виконавчої влади з
питань будівництва, містобудування та
архітектури здійснює Державна
архітектурно-будівельна інспекція
України та її територіальні органи
(далі - інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю).

Як встановлено ч. 7 ст. 376 ЦК України, у
разі істотного відхилення від проекту,
що суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил
суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову. Якщо
проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво. Особа, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво,
зобов'язана відшкодувати витрати,
пов'язані з приведенням земельної
ділянки до попереднього стану.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірно
висновку, що позивач, як орган
державного архітектурно-будівельного
контролю наділений правом звернення до
суду в порядку ч. 7 ст. 376 ЦК України з
позовом про знесення самочинного
будівництва. Разом з цим, законом не
передбачено права Інспекції на
звернення до суду з позовами щодо
спонукання до виконання приписів про
демонтаж самочинно зведених будівель
та споруд, який є обов'язковим до
виконання в силу закону. Тому,
безпідставними є вимоги Інспекції щодо
необхідності винесення судового
рішення про зобов'язання виконати
вимоги припису.

Разом з тим, як вірно зазначено судом
першої інстанції, для задоволення
вимоги про знесення самочинного
будівництва необхідна наявність
певних умов, а саме: істотне відхилення
від проекту, суперечність суспільним
інтересам або порушення права інших
осіб, істотне порушення будівельних
норм і правил, а також неможливість
проведення відповідної перебудови або
відмова особи від такої перебудови.

Зазначені обставини позивачем під час
перевірки не встановлені та не
доведені. Водночас, можливість
знесення самочинного будівництва
закон пов'язує саме з цими обставинами,
а не з невиконанням припису.

Відсутність цих обставин,
підтверджується долученою
представником відповідача копією
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, яка 21.03.2014 зареєстрована
Інспекцією ДАБК у Львівській області
за № ЛВ11.

Згідно п. 2 Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, затвердженого постановою КМ
України від 13.04.2011 № 461, прийняття в
експлуатацію об'єктів, що належать до
I-III категорії складності, та об'єктів,
будівництво яких здійснено на підставі
будівельного паспорта, проводиться
шляхом реєстрації Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
та її територіальними органами поданої
замовником декларації про готовність
об'єкта до експлуатації.

Таким чином, прийняття позивачем в
експлуатацію спірного об'єкта, яка
закінченого будівництвом, свідчить про
те, що такий об'єкт не містить
відхилення від проекту, не суперечить
суспільним інтересам та не порушує
права інших осіб, будівельних норм і
правил, що за таких обставин виключає
можливість знесення цього об'єкта.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив у
задоволенні адміністративного позову,
правильно і повно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків рішення суду, а тому підстав
для скасування оскарженої постанови,
суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області -
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 3 липня 2013
року у справі № 2а-11883/10/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили може бути
подана касаційна скарга безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:
О.М. Гінда

Судді:
В.Я. Качмар

А.І. Рибачук