Справа № 819/428/13-а
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 року
Справа
№ 876/5463/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Гудима Л.Я., Коваля Р.Й.,

з участю секретаря судового засідання
Баранкевич А.В.,

позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від 01
березня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
державного виконавця Першого відділу
державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції Ковальчук Ю.В. про скасування
постанови про відкриття виконавчого
провадження,-

В С Т А Н О В И В :

21 лютого 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
державного виконавця Першого відділу
державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції Ковальчук Ю.В., в якому просив
скасувати постанову старшого
інспектора ДВС від 07.11.2012 року про
відкриття виконавчого провадження про
стягнення з позивача штрафу в сумі 8500
грн..

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 01 березня
2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, оскільки вважає, що
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
спору.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд
першої інстанції не врахував
відсутність доказів порушення
позивачем правил торгівлі спиртними
напоями. Зазначає про те, що протокол
про адміністративне правопорушення
був складений на продавця кіоску, але
позов до суду про стягнення штрафу
поданий до ОСОБА_1.

Крім того, апелянт вказує на те, що
відповідачем всупереч положенням ч.1, 2
ст.38 КУпАП, згідно якої адміністративне
стягнення може бути накладено не
пізніш як через два місяці з дня
вчинення правопорушення, а при
триваючому правопорушенні - не пізніш
як через два місяці з дня його
виявлення, за винятком випадків, коли
справи про адміністративні
правопорушення відповідно до цього
Кодексу підвідомчі суду (судді),
стягнення на позивача накладено через
півроку після реєстрації
правопорушення.

Враховуючи викладене, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні
апеляційного суду підтримав вимоги
апеляційної скарги та просить їх
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, що відповідно до
приписів ч.4 ст. 196 КАС України не є
перешкодою для розгляду справи у їх
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи та
доводи скарги, апеляційний суд вважає,
що скарга не належать до задоволення з
таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
державний виконавець виніс оскаржену
постанову про відкриття виконавчого
провадження в межах наданих йому
повноважень, обґрунтовано,
безсторонньо (неупереджено) у
відповідності до вимог Закону України
,,Про виконавче провадження", а тому
підстав для її скасування немає.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
фактичним обставинам справи, нормам
матеріального права та є вірними з
таких підстав.

З матеріалів справи суд вбачає, що
09.10.2012 року Тернопільським окружним
адміністративним судом видано
виконавчий лист № 2-а-1970/3165/12.

07 листопада 2012 року державний
виконавець першого відділу державної
виконавчої служби Тернопільського
міського управління юстиції Ковальчук
Ю.В. відкрив виконавче провадження на
підставі виконавчого листа № 2-а-1970/3165/12
про стягнення з ФОП ОСОБА_1 фінансової
санкції у вигляді штрафу в розмірі 8500
грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ

Так, статтею 17 Закону України від 21.04.1999
року № 606-XIV „Про виконавче
провадження" (в редакції чинній на час
винесення державним виконавцем
оскарженої постанови) визначено, що
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом,
зокрема, виконавчих листів, що
видаються судами, і накази
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського суду та
рішень Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 606-XIV у
виконавчому документі зазначаються: 1)
назва і дата видачі документа,
найменування органу, прізвище та
ініціали посадової особи, що його
видали; 2) дата прийняття і номер
рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та
по батькові за наявності) (для фізичних
осіб) стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), а також інші дані,
якщо вони відомі суду чи іншому органу,
що видав виконавчий документ, які
ідентифікують стягувача та боржника чи
можуть сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо; 4)
резолютивна частина рішення; 5) дата
набрання законної (юридичної) сили
рішенням; 6) строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону № 606-XIV
виконавчі документи можуть бути
пред'явлені до виконання в такі строки:
1) посвідчення комісій по трудових
спорах, постанови судів у справах про
адміністративні правопорушення та
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення, -
протягом трьох місяців; 2) інші
виконавчі документи - протягом року,
якщо інше не передбачено законом. За
змістом ст. 25 Закону № 606-XIV державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

У відповідності до ч.2 ст.25 Закону
України ,,Про виконавче провадження"
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

На підставі викладеного, апеляційний
суд визнає вірними та обґрунтованими
висновки суду першої інстанції щодо
правомірності постанови державного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження, оскільки в силу наведених
вище приписів Закону державний
виконавець зобов'язаний прийняти
рішення про відкриття виконавчого
провадження з виконання виконавчого
документа, який відповідає вимогам ст.
18 Закону № 606-XIV.

Доводи апеляційної скарги колегія
суддів визнає безпідставними, оскільки
вони не містять доказів на
спростування висновків суду першої
інстанції.

В силу ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст.160, ст. 195, ст. 196, п. 1
ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України,
суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 01 березня
2013 року у справі № 819/428/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції, а в разі складення ухвали в
повному обсязі відповідно до статті 160
КАС України - з дня складення ухвали в
повному обсязі.

Ухвала в повному обсязі складена 15
вересня 2014 року.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

Р.Й. Коваль