Справа № 709/2134/14-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Калашник
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка
О.І.,

при секретарі - Ліневській
В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Чорнобаївському районі Черкаської
області на постанову Чорнобаївського
районного суду Черкаської області від
31 липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Чорнобаївському районі Черкаської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_2 (далі - Позивач,
ОСОБА_2) звернулася до Чорнобаївського
районного суду Черкаської області з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України у Чорнобаївському районі
Черкаської області (далі - Відповідач,
Управління) про: визнання
неправомірними дій Відповідача щодо
неврахування у розрахунок пенсії
державного службовця ОСОБА_2
середньомісячної суми матеріальної
допомоги на оздоровлення та індексації
заробітної плати; зобов'язання
Управління здійснити Позивачу
розрахунок та виплату пенсії
державного службовця з урахуванням у
складі заробітку середньомісячної
суми матеріальної допомоги на
оздоровлення та індексації заробітної
плати, починаючи з дати її призначення.

Постановою Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 31.07.2014 року
адміністративний позов задоволено
повністю. При цьому суд першої
інстанції виходив з того, що отримані
особою суми виплат, з яких фактично
були нараховані та сплачені внески або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, повинні враховуватися в
заробіток Позивача для обчислення
пенсії, передбаченої Законом України
«Про державну службу», незалежно від
того, чи входять вони до структури
заробітної плати.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
суду, Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову від 31.07.2014 року та прийняти
нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити. При цьому
звертає увагу на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи та невідповідність висновків
суду обставинам справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи в судове
засідання не з'явились, а тому справа
розглядалась за наявними у ній
матеріалами у порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду першої інстанції зміні, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 04.09.2012 року Управлінням була
призначена пенсія за віком відповідно
до Закону України «Про державну
службу».

Позивач 17.07.2014 року звернувся до
Відповідача із заявою, в якій просив
здійснити перерахунок пенсії як
державному службовцю з урахуванням
усіх виплат, з яких справлялися
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, в тому
числі сум матеріальної допомоги та
індексації.

Управлінням відмовлено у задоволенні
вищезазначеної заяви, про що
повідомлено Позивача листом від 21.07.2014
року № 2751/04. Відмова була вмотивована
тим, що суми виплат матеріальної
допомоги є одноразовими виплатами, а
тому не включаються до заробітної
плати державного службовця при
обчисленні пенсії. Крім того,
зазначено, що згідно Закону України
«Про державну службу» індексація не
входить до заробітку державного
службовця, а тому не враховується для
обчислення пенсії.

На підставі встановлених вище
обставин, виходячи з системного
аналізу приписів ст. ст. 33, 37 Закону
України «Про державну службу», ст. 66
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», ст. 41 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», ст. 2 Закону
України «Про оплату праці», п. 4
постанови Кабінету Міністрів України
від 31.05.2000 року № 865, суд першої
інстанції дійшов висновку про
неправомірність відмови Управління у
визначенні заробітної плати Позивача з
урахуванням сум матеріальної допомоги
та індексації, оскільки згідно
приписів пенсійного законодавства
суми вказаних виплат повинні
враховуватися в заробіток для
обчислення пенсії.

З таким висновком суду першої
інстанції не можна повністю погодитися
з огляду на наступне.

Згідно ст. 37 Закону України «Про
державну службу» (далі - Закон) (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) на одержання
пенсії державних службовців мають
право чоловіки, які досягли віку 62 роки,
та жінки, які досягли пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", за наявності
страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", у тому числі стажу
державної служби не менш як 10 років, та
які на час досягнення зазначеного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менш як 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про оплату праці» встановлено, що
заробітна плата це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Приписами ст. 2 Закону України «Про
оплату праці» визначено структуру
заробітної плати, до якої входить:
основна та додаткова заробітна плата, а
також заохочувальні та компенсаційні
виплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону «Про
державну службу» заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналізуючи вищевикладені положення,
колегія суддів дійшла висновку, що
матеріальна допомога на оздоровлення
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, оцінюючи висновки суду
першої інстанції про неправомірність
дій Відповідача щодо невключення сум
індексації до заробітної плати при
обчисленні пенсії, необхідно зазначити
наступне.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення» індексація грошових
доходів населення - встановлений
законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 Закону України
«Про індексацію грошових доходів
населення» індексації підлягають
грошові доходи громадян, одержані ними
в гривнях на території України і які не
мають разового характеру: оплата праці
(грошове забезпечення).

Положеннями пп. 2.2.7. п. 2.2. Інструкції зі
статистики заробітної плати,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від 13.01.2004
року № 5, встановлено, що суми виплат,
пов'язаних з індексацією заробітної
плати працівників, входять до фонду
додаткової заробітної плати.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що суми виплат, пов'язані з індексацією
заробітної плати віднесені Законом
України «Про оплату праці» до
структури заробітної плати, то
відповідні виплати повинні
враховуватись Управлінням при
визначенні заробітної плати для
розрахунку пенсії.

Поряд з цим, колегія суддів вважає за
необхідне звернути увагу на наступне.

Приписами абз. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» закріплено, що
страхові внески обчислюються виключно
в грошовій формі, у тому числі з виплат
(доходу), що здійснюються в натуральній
формі.

Положеннями ч. 2 ст. 20 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» визначено, що
обчислення страхових внесків
застрахованих осіб, зазначених у
пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15 і 17 статті 11 цього
Закону, здійснюється страхувальниками
на підставі бухгалтерських та інших
документів, відповідно до яких
провадиться нарахування (обчислення)
або які підтверджують нарахування
(обчислення) заробітної плати (доходу),
на які відповідно до цього Закону
нараховуються страхові внески.

Відповідно до абз. 7 п. 2 ч. 3 ст. 21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
персональна облікова картка
застрахованої особи повинна містити
такі відомості: частина персональної
облікової картки, яка відображає
страховий стаж, заробітну плату (дохід)
та розмір сплачених страхових внесків:
сума заробітної плати (грошового
забезпечення, доходу), з якої сплачено
страхові внески за відповідний місяць.

Крім того, приписами ст. 66 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Згідно ч. 1 ст. 66 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» до заробітку
для обчислення пенсії включаються всі
види оплати праці (виплат, доходу), на
які відповідно до Закону України "Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Приписами ст. 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» закріплено, що до
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії враховуються: суми
виплат (доходу), отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові внески
в межах встановленої законодавством
максимальної величини заробітної
плати (доходу), з якої сплачуються
страхові внески, а після набрання
чинності Законом України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" - максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, визначеної
відповідно до закону; суми виплат
(доходу), отримуваних застрахованою
особою до набрання чинності цим
Законом, у межах сум, на які відповідно
до законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, а за періоди до
запровадження обмеження максимального
розміру заробітної плати (доходу), з
якої сплачувалися зазначені внески
(збір), - у межах сум, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
включалися до заробітної плати, з якої
обчислювалася пенсія відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», і не перевищують 5,6
розміру середньої заробітної плати в
Україні на день отримання зазначених
сум.

Виходячи з аналізу вищезазначених
норм, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що матеріальна допомога та індексація,
на які нараховувався збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, однак, які не включаються
до складу заробітної плати державного
службовця згідно Закону України «Про
державну службу», повинні
враховуватися Відповідачем при
обчисленні розміру його пенсії.

Аналогічна позиція викладена у Рішенні
Верховного Суду України від 20.02.2012 року
у справі № 21-430а11.

Однак, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне зауважити, що
Чорнобаївським районним судом
Черкаської області не було в повній
мірі вирішено питання про дату, з якої
ОСОБА_2 має право на перерахунок та
виплату пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи,
Позивач отримував пенсію з жовтня 2012
року без урахування вищезазначених сум
індексації та матеріальної допомоги,
тобто про порушення своїх прав
останній повинен був дізнатися саме у
жовтні 2012 року. Проте, ОСОБА_2
звернулася до адміністративного суду з
даним позовом лише у липні 2014 року,
тобто через 1 рік і 9 місяців. Клопотання
про поновлення строку позовної
давності не подавала.

Отже, перерахунок та виплата пенсії
Позивачу з урахуванням сум
матеріальної допомоги на оздоровлення
та індексації може бути здійснено лише
з 01.01.2014 року.

Таким чином, враховуючи те, що судом
першої інстанції не повністю
досліджено питання щодо моменту, з
якого Відповідач повинен здійснити
перерахунок та виплату пенсії, то
рішення від 31.07.2014 року в цій частині
підлягає зміні.

Приписами ч. 1 ст. 195 КАС України
визначено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги. Суд апеляційної
інстанції може вийти за межі доводів
апеляційної скарги в разі встановлення
під час апеляційного провадження
порушень, допущених судом першої
інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 198 КАС України суд
апеляційної інстанції за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції має
право змінити постанову суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 201 КАС України
підставами для зміни постанови або
ухвали суду першої інстанції є
вирішення не всіх позовних вимог або
питань.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи вирішено
не всі питання, заявлені у позовних
вимогах, а тому апеляційну скаргу
Управління необхідно залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції змінити.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 201, 205, 207,
211, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Чорнобаївському районі Черкаської
області - залишити без задоволення.

Постанову Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 31 липня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у
Чорнобаївському районі Черкаської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити дії - змінити,
зазначивши, що датою з якої Управління
Пенсійного фонду України у
Чорнобаївському районі Черкаської
області повинно здійснити перерахунок
та виплату ОСОБА_2 пенсії, призначеної
відповідно до Закону України «Про
державну службу», з урахуванням сум
індексації заробітної плати та
матеріальної допомоги на оздоровлення,
є 01.01.2014 року.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо її було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі. Касаційна
скарга на судові рішення подається у
порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212
КАС України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя

Степанюк А.Г.

Судді:

Кузьменко В. В.

Шурко О.І.