Справа № 826/19419/13-а
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Костенко Д.А.
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

16 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 05 лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Енко" до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві про
скасування податкових
повідомлень-рішень від 20.11.2013 № та
№, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Енко" (далі - позивач,
ТОВ "Енко") звернулося до суду з позовом
до державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві (далі -
відповідач, податковий орган) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
20.11.2013 № та №.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 05
лютого 2014 року адміністративний позов
було задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції, у
зв'язку із порушенням судом першої
інстанції норм процесуального та
матеріального права та прийняти нову,
якою у задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, які з'явились в судове
засідання, дослідивши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанова суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції
та свідчать матеріали справи,
відповідачем проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
позивача щодо підтвердження
відомостей, отриманих від особи, яка
мала правові відносини з платником
податків ТОВ "Стела" за період
березень-липень 2011р. і січень, лютий
2012р., за результатами якої складено акт
від 01.11.2013 №321/1-22-07-32043003 та винесено
податкові повідомлення-рішення:

- від 20.11.2013 №, яким позивачу
збільшено грошове зобов'язання з ПДВ на
155062 грн. (у т.ч.: основний платіж - 146082
грн., штраф - 8980 грн.);

- від 20.11.2013 №, яким позивачу
збільшено грошове зобов'язання з
податку на прибуток на 174436 грн. (у т.ч.:
основний платіж - 172891 грн., штраф - 1545
грн.).

Податковий орган дійшов висновку про
порушення позивачем п. 198.3, п. 198.6 ст. 198,
п. 201.4 ст. 201 ПК, внаслідок чого, як
зазначив в акті відповідач, було
занижено ПДВ на 146082 грн. (у т.ч.: за
березень 2011 на 54851 грн., за квітень 2011 на
17084, за травень 2011 на 19032 грн., за червень
2011 на 19200 грн., за липень 2011 на 30032 грн., за
січень 2012 на 2408 грн., за лютий 2012 на 3475
грн.), а також у зв'язку з порушенням пп.
139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК і заниженням податку
на прибуток на загальну суму 172891 грн. (у
т.ч.: за 1 кв. 2011 на 68564 грн., за 2 кв. 2011 на
63614 грн., за 3 кв. 2011 на 34563 грн., за 1 кв. 2012
на 6177 грн.).

Згідно з актом зміст порушення полягає
у тому, що за висновком відповідача
правочин між позивачем і ТОВ "Стела" не
створює реальних правових наслідків,
тому формування валових витрат і
податкового кредиту з ПДВ є
неправомірним.

Позивач, не погоджуючись з вказаними
вище податковими
повідомленнями-рішеннями, звернувся з
даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що подані позивачем
документи є належними і допустимими
доказами, які підтверджують факти
здійснення господарських операцій з
придбання товарів, а також
правильності обчислення і повноти
нарахування валових витрат та
податкового кредиту.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
між позивачем та ТОВ "Стела" біло
укладено договір поставки від 10.03.2011
№103 за умовами якого ТОВ "Стела"
зобов'язалося передати позивачу товар,
асортимент, ціна та кількість якого
вказуються у рахунках-фактурах та
видаткових накладних.

На виконання договору ТОВ "Стела"
виставлено, а позивачем прийнято до
оплати рахунки-фактури на придбання
товарів, відповідно асортименту (муфти
сс-90, сс-100, сс-110, муфти з'єднувальні
мпкс-40, мпкс-50, мпкс-70, затискачі клинові
КЗНВ), кількості, ціни і загальної
вартості. Поставка зазначених в
рахунках-фактурах товарів
підтверджена накладними на товар.

У зв'язку з поставкою позивачу товарів,
ТОВ "Стела" виписано на користь
позивача податкові накладні.
Розрахунки між сторонами за
відвантажений товар проводилися у
безготівковій формі., що
підтверджується копіями платіжних
доручень.

Наведені обставини підтверджуються
наявними у справі засвідченими копіями
цього договору та вищевказаними
первинними документами
(рахунки-фактури, накладні на товар,
податкові накладні), складеними на його
виконання.

Крім цього, на підтвердження
можливості фактичного постачання
товарів позивачем надано копію
висновку державної
санітарно-гігієнічної експертизи від
12.09.2002 №5.10/32639 про погодження Технічних
умов ТУ У 31.2-1-2002 "Муфти свинцеві
з'єднувальні для силових кабелів на
напругу 6 і 10 кВ", виданого на замовлення
ТОВ "Стела".

Поряд з цим, судом першої інстанції
встановлено, що придбані позивачем
роботи та послуги пов'язані з його
господарською діяльністю, а зокрема,
реалізовано ПАТ "Прикарпаттяобленерго"
на підставі договорів від 18.03.2011 №2011/434,
від 19.01.2011 №2011/36, від 15.02.2012 №2012/715, що
підтверджується копіями цих договорів,
а також специфікаціями,
рахунками-фактурами, платіжними
документами, видатковими та
податковими накладними.

Колегія суддів звертає увагу, що акт
перевірки не містить доказів
невідповідності наданих позивачем під
час перевірки первинних документів
бухгалтерського та податкового обліку
приписам п.2 ст.3, ст. 4, п.1, 2 ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні».

Досліджені документи бухгалтерського
та податкового обліку мають
обов'язкові реквізити відповідно до
нормативних документів, які
регламентують порядок їх складання.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що надані позивачем первинні документи
за змістом і формою є первинними
документами у розумінні положень
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» та містять інформацію про
здійснені господарські операції.

Висновки податкового органу про
порушення позивачем вимог чинного
законодавства України, сформовані на
підставі аналізу Акта про неможливість
проведення зустрічної звірки
контрагента позивача, на переконання
судової колегії є необґрунтованими,
оскільки результати аналізу
фінансово-господарської діяльності
контрагента, відповідно до вимог
податкового законодавства України, не
можуть бути підставами для
застосування санкцій щодо позивача.

Колегія суддів звертає увагу, що судова
практика вирішення податкових спорів
виходить з презумпції добросовісності
платників та інших учасників
правовідносин у сфері економіки. У
зв'язку з цим презюмується, що дії
платника, результатом яких є отримання
податкової вигоди, вважаються
економічно виправданими, а відомості,
що містяться у податковій та
бухгалтерській звітності платника, -
достовірні. Подання платником до
контролюючого органу усіх належним
чином оформлених первинних документів,
передбачених податковим
законодавством, з метою отримання
податкової вигоди є підставою для її
отримання, якщо податковий орган не
доведе неправдивість, недостовірність
або суперечливість відомостей, що
містяться у таких документах. Доводи ж
податкового органу про отримання
платником необґрунтованої податкової
вигоди мають ґрунтуватись на
сукупності доказів, що безспірно
підтверджують існування обставин, які
виключають право платника, зокрема, на
включення сплаченого податку на додану
вартість до податкового кредиту. Разом
з тим, у справі, що переглядається,
податковим органом не доведено
існування таких обставин.

Враховуючи, що юридична
відповідальність має індивідуальний
характер, позивач не може нести
відповідальність за можливі
протиправні дії інших юридичних осіб.
Крім того, порушення контрагентом
позивача вимог законодавства про
порядок здійснення господарської
діяльності не може бути підставою для
висновку щодо безтоварності
відповідних господарських операцій.

Відомості, що є обов'язковими для
перевірки підприємством стосовно
свого контрагента, це включення його до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, а
також наявність свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість на час здійснення
господарських операцій.

Крім того, неприпустимість притягнення
до відповідальності однієї компанії, у
випадку за неправомірні дії іншої
компанії підтверджується практикою
Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини чітко
визначає правило індивідуальної
відповідальності платника податків.
Тобто, добросовісний платник податків
не має зазнавати негативних наслідків
через порушення з боку його
контрагентом.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів зазначає, що судом першої
інстанції в повній мірі проаналізовано
зміст правих норм, викладених у п. 138.2
ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п.п. 198.2, 198.3, 198.6
ст. 198, п. 201.1 ст. 201 ПК України, надано
належну оцінку обставинам справи, в
зв'язку з чим, судова колегія підтримує
висновок суду першої інстанції про
протиправність оспорюваних податкових
повідомлень-рішень.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються встановленими судом
першої інстанції обставинами, наявними
в матеріалах справи доказами та
нормами права, зазначеними в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення суду.

За таких обставин, оскільки суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та постановив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 05
лютого 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня її складання в повному
обсязі шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 18.09.2014
року.

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.