Справа № 810/2339/14
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2339/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

02 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
екологічної інспекції у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від
05.05.2014 у справі за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтернафта» до
Державної екологічної інспекції у
Київській області про визнання
протиправним та скасування припису, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Інтернафта» звернулося до суду
першої інстанції із позовом, в якому
просило: визнати протиправним та
скасувати припис Державної
екологічної інспекції у Київській
області від 25.02.2014 № б/н.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 05.05.2014 позов
задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним вище
судовим рішенням відповідач звернувся
із апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову, як
таку, що постановлена із порушенням
норм матеріального і процесуального
права, та ухвалити нову постанову, якою
у задоволенні позовних вимог
відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового процесу, які
з'явились у судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
20.02.2014 Державною екологічною
інспекцією у Київській області
Державної екологічної служби України
на підставі наказу № 98 від 18.02.2014,
проведено перевірки дотримання
позивачем вимог природоохоронного
законодавства в галузі охорони
атмосферного повітря, водних і
земельних ресурсів щодо поводження з
відходами та небезпечними хімічними
речовинами.

За результатами перевірок Державною
екологічною інспекцією у Київській
області складено акти перевірок, в яких
зафіксовані порушення позивачем вимог
ст.ст. 32, 33 Закону України «Про відходи»,
а саме провадження господарської
діяльності без дозволів та лімітів на
утворення та розміщення відходів на 2014
рік.

25.02.2014 на підставі актів перевірок
винесено припис, за яким зобов'язано
позивача отримати дозволи та ліміти на
утворення, розміщення відходів на 2014
рік для АЗС по вул. Леваневського 47-А, м.
Біла Церква, Київська область та АЗС по
вул. Сквирське шосе, 1, м. Біла Церква,
Київська область, термін виконання
припису - 01.04.2014.

Суд першої інстанції, мотивував своє
рішення тим, що оскільки позивач не
підлягає включенню до реєстру об'єктів
утворення, оброблення та утилізації
відходів, то вимоги відповідача щодо
необхідності отримання позивачем
дозволів та лімітів на утворення та
розміщенні відходів на 2014 рік є
необгрунтованими.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що
Державна екологічна інспекція у
Київській області при проведенні
перевірок та оформлення їх
результатів, а також при винесенні
припису діяла на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції та вважає доводи
апелянта безпідставними, враховуючи
наступне.

Згідно з ст. 55 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища» суб'єкти права власності
на відходи повинні вживати ефективних
заходів для зменшення обсягів
утворення відходів, а також для їх
утилізації, знешкодження або
розміщення. Розміщення відходів
дозволяється лише за наявності
спеціального дозволу на визначених
місцевими радами територіях у межах
установлених лімітів з додержанням
санітарних і екологічних норм
способом, що забезпечує можливість їх
подальшого використання як вторинної
сировини і безпеку для навколишнього
природного середовища та здоров'я
людей.

Відходи - будь-які речовини, матеріали,
предмети, що утворилися у процесі
виробництва чи споживання, а також
товари (продукція), що повністю або
частково втратили свої споживчі
властивості і не мають подальшого
використання за місцем їх утворення чи
виявлення і від яких їх власник
позбувається, має намір або повинен
позбутися шляхом утилізації чи
видалення; зберігання відходів -
тимчасове розміщення відходів у
спеціально відведених місцях чи
об'єктах (до їх утилізації чи
видалення); відведені місця чи об'єкти -
місця чи об'єкти (місця розміщення
відходів, сховища, полігони, комплекси,
споруди, ділянки надр тощо), на
використання яких отримано дозвіл
уповноважених органів на видалення
відходів чи здійснення інших операцій
з відходами; розміщення відходів -
зберігання та захоронення відходів у
спеціально відведених для цього місцях
чи об'єктах (ст. 1 Закону України «Про
відходи»).

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 32 Закону
України «Про відходи» з метою
обмеження та запобігання негативному
впливу відходів на навколишнє природне
середовище та здоров'я людини
забороняється вести будь-яку
господарську діяльність, пов'язану з
утворенням відходів, без одержання від
уповноважених органів виконавчої
влади у сфері поводження з відходами
лімітів на обсяги утворення та
розміщення відходів. Ліміти на обсяги
утворення і розміщення побутових
відходів не встановлюються.

Виходячи зі змісту положень ст. 33
вказаного Закону вбачається, що
зберігання та видалення відходів
здійснюється відповідно до вимог
екологічної безпеки та способами, що
забезпечують максимальне використання
відходів чи передачу їх іншим
споживачам (за винятком захоронення).
На кожне місце чи об'єкт зберігання або
видалення відходів складається
спеціальний паспорт, в якому
зазначаються найменування та код
відходів (згідно з державним
класифікатором відходів), їх
кількісний та якісний склад,
походження, а також технічні
характеристики місць чи об'єктів
зберігання чи видалення і відомості
про методи контролю та безпечної
експлуатації цих місць чи об'єктів.
Зберігання та видалення відходів
здійснюються в місцях, визначених
органами місцевого самоврядування з
врахуванням вимог земельного та
природоохоронного законодавства, за
наявності спеціальних дозволів, у яких
визначені види та кількість відходів,
загальні технічні вимоги, заходи
безпеки, відомості щодо утворення,
призначення, методів оброблення
відповідно до встановлених лімітів та
умови їх зберігання.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів звертає увагу, що розміщення
відходів включає їх зберігання та
захоронення. При цьому, зберігання
здійснюється в місцях, визначених
органами місцевого самоврядування, за
наявності спеціальних дозволів, у яких
визначені види та кількість відходів,
загальні технічні вимоги, заходи
безпеки, відомості щодо утворення,
призначення, методів оброблення
відповідно до встановлених лімітів та
умови їх зберігання; захоронення
відходів - остаточне розміщення
відходів при їх видаленні у спеціально
відведених місцях чи на об'єктах.

Пунктами 10, 11 Порядку розроблення,
затвердження і перегляду лімітів на
утворення та розміщення відходів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03.08.1998 №1218 (далі -
Порядок №1218), передбачено, що Рада
міністрів Автономної Республіки Крим,
обласні, Київська та Севастопольська
міські держадміністрації за поданням
райдержадміністрацій до 1 лютого
поточного року визначають перелік
власників відходів, яким необхідно
одержати ліміти на утворення та
розміщення відходів на наступний рік
(крім власників, які звільняються від
одержання таких лімітів). Мінприроди,
Рада міністрів Автономної Республіки
Крим, обласні, Київська та
Севастопольська міські
держадміністрації до 1 березня
поточного року надсилають на адреси
власників відходів повідомлення про
необхідність подання на погодження
проектів лімітів на утворення та
розміщення відходів на наступний рік.

Колегія суддів вважає, що з матеріалів
справи вбачається, що жодних
повідомлень про необхідність подання
на погодження проектів лімітів на
утворення та розміщення відходів
позивачу від уповноважених органів не
надходило. Дана обставина не була
спростована апелянтом в доводах
апеляційної скарги.

Більш того, на запит позивача до
Київської обласної державної
адміністрації щодо переліку
підприємств, яким необхідно одержати
ліміти на утворення та розміщення
відходів, остання своїм листом від
02.04.2014 № 01-15-68/1/1 надала перелік таких
підприємств, серед яких позивач
відсутній.

Згідно з вимогами п. 8 Порядку № 1218 до
категорій власників, які звільняються
від одержання лімітів на утворення та
розміщення відходів, належать:
власники відходів як вторинної
сировини, які провадять статутну
діяльність із збирання і заготівлі
таких відходів; власники відходів, які
не підлягають включенню до реєстру
об'єктів утворення, оброблення та
утилізації відходів відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 31.08.1998 № 1360 «Про затвердження
Порядку ведення реєстру об'єктів
утворення, оброблення та утилізації
відходів».

Таким чином, оскільки у ході перевірки
відповідачем не було встановлено
необхідності включення ТОВ
«Інтернафта» до реєстру об'єктів
утворення, оброблення та утилізації
відходів на підставі критеріїв,
визначених Порядком №1360, а також
зважаючи на встановлені вище
обставини, колегія суддів погоджується
з висновками суду першої інстанції про
те, що позовні вимоги є обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
екологічної інспекції у Київській
області залишити без задоволення, а
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 05.05.2014 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений
08.09.2014.

.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.