Справа № 2а-9078/09/4/0170
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2014 року
м. Київ К/9991/35872/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Степашка О.І.

Суддів
Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Білогірському
районі Автономної Республіки Крим

на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 07.10.2010

та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 16.05.2011

у справі № 2а-9078/09/4/0170

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

до Державної податкової
інспекції у Білогірському районі
Автономної Республіки
Крим

про визнання нечинним
податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі
по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_2)
звернулась до Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим з позовом до Державної
податкової інспекції у Білогірському
районі Автономної Республіки Крим
(далі по тексту - відповідач, ДПІ у
Білогірському районі АРК) про визнання
нечинним податкового
повідомлення-рішення від 10.07.2006
№/0.

Справа судами розглядалась
неодноразово.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 07.10.2010, яка
залишена без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 16.05.2011,
позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що посадовими
особами відповідача проведено виїзну
планову перевірку дотримання
позивачем вимог податкового та
валютного законодавства за період з
01.04.2003 по 31.03.2006, за результатами якої
складено акт від 29.06.2006 №23/1701/НОМЕР_1.

В акті перевірки зазначено порушення
позивачем вимог п. 2.3 ст. 2, пп. 7.3.1 п. 7.3,
пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 закону України «Про
податок на додану вартість», в
результаті чого позивачем занижено
податок на додану вартість за жовтень
2005 року на суму 224421,00 грн.

Перевіркою встановлено факт отримання
позивачем за період з 01.07.2005 по 30.09.2005,
тобто у час застосування позивачем
спрощеної системи оподаткування,
виручки від реалізації продукції
(товарів, послуг) у сумі 601513,10 грн.

На думку відповідача, позивач у
четвертому кварталі 2005 року повинен
був перейти на загальну систему
оподаткування.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 10.07.2006, яким
визначив позивачеві суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість, з яких основний платіж - 224421,00
грн., штрафні (фінансові) санкції - 112210,50
грн.

Для правильного вирішення спору, судом
першої інстанції було призначено
проведення судової економічної
експертизи за висновками якої
підтвердити правильність
донарахування позивачу ПДВ у сумі 224421,00
грн. не уявляється можливим у зв'язку із
відсутністю первинних документів.

Судами встановлено, що обсяг
оподатковуваних операцій за ІV квартал
2005 року податковим органом визначено
виключно за допомогою центральної бази
даних державного реєстру фізичних осіб
ДПА України на підставі відомостей, що
містяться у розрахунках за формою 1-ДФ.
Проте, відповідач не надав суду
відомостей щодо підстав, дат, сум та
змісту проведених позивачем
господарських операцій, які б могли
безперечно підтверджувати
правильність визначення позивачу суми
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість, та правильність
нарахування штрафних (фінансових)
санкцій.

Враховуючи відсутність даних про
характер і зміст господарських
операцій, проведених позивачем, не
дослідження податковим органом під час
перевірки первинних документів
бухгалтерського та податкового обліку
позивача, відсутність належних доказів
отримання позивачем виручки за ІІІ
квартал 2005 року у розмірі, що
зобов'язував його зареєструватись у
якості платника податку на додану
вартість та доказів отримання ним
виручки у ІІІ і ІV кварталах 2005 року від
здійснення тих операцій, що підлягали
оподаткуванню відповідно до приписів
Закону України «Про податок на додану
вартість», то суди попередніх
інстанцій дійшли до обґрунтованого
висновку про передчасність прийняття
податковим органом рішення про
донарахування позивачеві суми податку
на додану вартість і застосування
штрафних (фінансових) санкцій.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та дано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Білогірському районі
Автономної Республіки Крим відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
07.10.2010 та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 16.05.2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)О.Е. Острович (підпис)М.О.
Федоров