Справа № 2а/1270/9130/12
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/8745/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Швець В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Відділу державної виконавчої
служби Старобільського районного
управління юстиції, третя особа -
Управління Пенсійного фонду України в
Старобільському районі Луганської
області, про скасування постанови за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 03 грудня 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31 січня 2013
року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_4 звернулась до суду з
адміністративним позовом до Відділу
Державної виконавчої служби
Старобільського районного управління
юстиції про скасування постанови ВДВС
Старобільського РУЮ про відкриття
виконавчого провадження ВП № 32696947 від
23.05.2012 року.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 03 грудня 2012
року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31 січня 2013
року залишено без змін постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 03 грудня 2012
року.

Позивач, ОСОБА_4 не погодилась з
постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 03 грудня 2012
року та ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 31 січня 2013 року і звернулась до суду
з касаційною скаргою, в який просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та прийняти нове про
задоволення позову, посилаючись на
порушення норм матеріального права, що
призвело до ухвалення незаконних
судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, суд, в межах ст. 220 КАС України,
прийшов до висновку про залишення
касаційної скарги без задоволення з
таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлені наступні обставини.

ОСОБА_4 зареєстрована в якості фізичної
особи - підприємця Старобільською
районною державною адміністрацією
Луганської області 21 березня 2003 року за
реєстраційним номером 2 001099.
ОСОБА_4 перебуває на обліку в УПФУ в
Старобільському районі Луганської
області, як фізична - особа підприємець
в якості платника єдиного внеску.

Позивачу як суб'єкту підприємницької
діяльності УПФУ в Старобільському
районі Луганської області було
виставлено вимогу від 05.04.2012 року № 137.1
про сплату недоїмки зі сплати єдиного
внеску в сумі 3030,71 грн. Зазначена вимога
відповідно до заяви від 16 травня 2012
року Х2б215/09 УПФУ в Старобільському
районі Луганської області була
направлена до ВДВС Старобільського РУЮ
для примусового виконання, отримана
відповідачем 21 травня 2012 року.

Державним виконавцем ВДВС
Старобільського РУЮ було відкрито
виконавче провадження з примусового
виконання вимоги УПФУ в
Старобільському районі Луганської
області від 05.04.2012 року № 137.1, про що
прийнято відповідну постанову від
23.055.2012 року ВП №32696947.

Предметом даного позову є
правомірність дій відповідача щодо
відкриття виконавчого провадження за
вимогою Управління Пенсійного фонду
України в Старобільському районі
Луганської області.

Відмовляючи у задоволені позову суд
першої інстанції, з яким погодився
Донецький апеляційний
адміністративний суд, дійшли висновку
про правомірність прийняття Відділом
державної виконавчої служби
Старобільського районного управління
юстиції постанови про відкриття
виконавчого провадження ВП № 32696947 від
23.05.2012 року.

З таким висновком судів погоджується і
суд касаційної інстанції, на підставі
наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження», виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до статті 11 вищевказаного
Закону, державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Перелік виконавчих документів за
рішеннями, що підлягають примусовому
виконанню державною виконавчою
службою, визначено частиною другою
статті 17 Закону України "Про виконавче
провадження". Цей перелік не є
вичерпним.

Згідно з пунктом 8 цієї норми (у чинній
та попередній редакціях) виконавчими
документами, що підлягають примусовому
виконанню державною виконавчою
службою, є, зокрема, рішення інших
органів державної влади, якщо їх
виконання за законом покладено на
державну виконавчу службу.

Отже, норма містить умову, за якої
примусовому виконанню підлягають
рішення, ухвалені іншими органами
державної влади, у разі, коли їх
виконання законом покладено на
державну виконавчу службу.

Так, відповідно до абзацу другого
частини четвертої статті 25 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" вимога про
сплату недоїмки з єдиного внеску є
виконавчим документом.

Згідно з частиною п'ятою зазначеної
статті вимога територіального органу
Пенсійного фонду про сплату недоїмки
або рішення суду щодо стягнення суми
недоїмки виконується державною
виконавчої службою в порядку,
встановленому законом.

Частиною чотирнадцятою статті 106
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлено, що рішення
органу Пенсійного фонду про
нарахування пені або накладення
штрафу, передбачених частинами
дев'ятою (виключена) і десятою цієї
статті, є виконавчим документом. За
змістом цієї норми у разі невиконання
чи не оскарження такого рішення воно
передається для виконання державній
виконавчій службі та страхувальнику.

Отже, у розумінні законів України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" та "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" відповідні вимога про
сплату недоїмки з єдиного внеску та
рішення органу Пенсійного фонду про
нарахування пені або накладення штрафу
є виконавчими документами, що
підлягають виконанню державною
виконавчою службою.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, вважає, що постанова
Луганського окружного
адміністративного суду від 03 грудня 2012
року та ухвала Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31 січня 2013
року ґрунтуються на вірно встановлених
фактичних обставинах справи, яким дана
належна юридична оцінка, правильно
застосовані норми матеріального права,
що регулюють спірні правовідносини, та
не допущено порушень процесуального
закону, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи, доводи викладені в касаційній
скарзі не спростовують висновків суду
попередніх інстанції, тому підстави
для скасування або зміни рішень
відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 231 КАС
України, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 03
грудня 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 31 січня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ф.
Ситников

В.В.
Малинін

В.В.
Швець