Справа № 826/5184/13-а
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" серпня 2014 р. м. Київ
К/800/65248/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів: Карася О.В.
(головуючого), Голубєвої Г.К., Рибченка
А.О., при секретарі судового засідання
Гончар Н.О., за участю представників
позивача Хачатуряна Х.В., Перимського
О.Ц., відповідача Котляра А.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 09.07.2013 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.11.2013 у
справі № 826/5184/13-а за позовом Приватного
вищого навчального закладу "Київський
міжнародний університет" до Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2013 року Навчальним закладом до
суду заявлений позов про визнання
недійсними та скасування податкового
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції від 29.03.2013 № 01321540,
яким позивачеві донараховано суму
основного податкового зобов'язання з
орендної плати за землю у розмірі 239 970,75
грн. та фінансових санкцій - 59 992,68 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані
відсутністю з боку позивача порушень
законодавства при декларуванні та
сплаті орендної плати за землю.

Постановою суду першої інстанції,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду, позовні вимоги
задоволено в повному обсязі, скасовано
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення.

Не погодившись із судовими рішеннями,
відповідач до Вищого
адміністративного суду України подав
касаційну скаргу, де посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
зазначені судові рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову.

У поданих запереченнях на скаргу
позивач просить її відхилити з мотивів
необґрунтованості.

У відповідності до вимог ст. 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд допустив заміну відповідача у
справі - Державну податкову інспекцію у
Святошинському районі м. Києва
Державної податкової служби на його
правонаступника - Державну податкову
інспекцію у Святошинському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві.

Переглянувши матеріали справи і
касаційну скаргу, заслухавши доповідь
судді, Вищий адміністративний суд
України зазначає наступне.

Судами першої і апеляційної інстанцій
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що передумовою
ухвалення спірного податкового
повідомлення - рішення були висновки
фахівців контролюючого органу за
результатами проведеної камеральної
перевірки податкової звітності
(податкової декларації (розрахунку) з
орендної плати за землю) за період 2011 -
2013 роки, викладені у акті від 13.03.2013 №
172/15-409, що Навчальним закладом при
визначенні суми податкового
зобов'язання з орендної плати за період
з серпня 2011 року по січень 2013 року не
було застосовано нормативну грошову
оцінку, зазначену у витязі з технічної
документації від 18.08.2011, натомість
застосовувалась нормативна грошова
оцінка визначена у витязі з технічної
документації від 16.02.2010, що призвело до
заниження суми податкового
зобов'язання з орендної плати на 239 970,75
грн.

Судами також було встановлено, що 07.10.2005
між позивачем та Київською міською
радою було укладено договір оренди
земельної ділянки площею 6 766 м2, яка
знаходилась по вул. Верховинна, 80-Б у
Святошинському районі в м. Києві, для
реконструкції з розширенням будівлі
університету з подальшою
експлуатацією та обслуговуванням.
Договір укладено на десять років. Факт
передачі вказаної ділянки позивачу
підтверджується Актом
прийому-передачі земельної ділянки від
14.10.2005.

Також судами встановлено, що позивачем
самостійно у податкових деклараціях з
плати за землю за 2011, 2012 та 2013 роки,
наданих контролюючому органу,
визначено суми орендної плати за землю
за відповідні періоди з помісячною
розбивкою.

При визначенні орендної плати за землю
за період з серпня 2011 року по січень 2013
року Навчальний заклад виходив з
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки у розмірі 6 015 380,70 грн., вказаної
у витягу з технічної документації від
16.02.2010 №Ю-28387/2010, натомість, на думку
контролюючого органу, позивач повинен
був застосовувати нормативну грошову
оцінку земельної ділянки у розмірі 21 483
502,50 грн., визначену витягом з технічної
документації від 18.08.2011 № Ю-33423/2011, який
був отриманий податковою інспекцією
від Головного управління земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації).

Так, ст. 206 Земельного кодексу України
встановлено, що використання землі в
Україні є платним. Об'єктом плати за
землю є земельна ділянка. Плата за
землю справляється відповідно до
закону.

Відповідно до п.269.1. ст.269 Податкового
кодексу України платниками податку за
землю є власники земельних ділянок,
земельних часток (паїв) та
землекористувачі.

Об'єктом оподаткування, згідно з пп.
270.1.1 п. 270.1 ст. 270 Податкового кодексу
України, є земельні ділянки, які
перебувають у власності або
користуванні.

Базою оподаткування є нормативна
грошова оцінка земельних ділянок з
урахуванням коефіцієнта індексації,
визначеного відповідно до порядку,
встановленого цим розділом (пп. 271.1 п.
271.1 ст. 271 Податкового кодексу України).

Пунктом 286.2 ст. 286 Податкового кодексу
України передбачено, що платники плати
за землю (крім фізичних осіб)
самостійно обчислюють суму податку
щороку станом на 1 січня і не пізніше 20
лютого поточного року подають
відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому ст. 46 цього Кодексу, з
розбивкою річної суми рівними частками
за місяцями. Подання такої декларації
звільняє від обов'язку подання
щомісячних декларацій. При поданні
першої декларації (фактичного початку
діяльності як платника плати за землю)
разом з нею подається довідка (витяг)
про розмір нормативної грошової оцінки
земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі.

Відповідно до ст. 288 Податкового
кодексу України підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки. Розмір та умови
внесення орендної плати
встановлюються у договорі оренди між
орендодавцем (власником) і орендарем.

Таким чином, підставою для нарахування
орендної плати за земельну ділянку є
договір оренди земельної ділянки, в
якому визначається розмір та умови
внесення орендної плати.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу
України правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

В даному випадку недійсність договору
оренди земельної ділянки законом прямо
не встановлена, рішення суду про
визнання його недійсним відсутнє, а
тому договір є правомірним.

Згідно із ст. 15 Закону України від 06.10.1998
№ 161-XIV "Про оренду землі" істотною
умовою договору оренди землі є,
зокрема, орендна плата із зазначенням
її розміру.

При цьому відповідно до ст. 21 цього
Закону орендна плата за землю - це
платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди.

При цьому згідно із ст. 629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Отже, умови договору (включаючи і умову
щодо розміру орендної плати) є
обов'язковими для виконання сторонами.
Відповідно, орендар зобов'язаний
сплачувати орендну плату за
користування земельною ділянкою, що є
предметом вказаного договору, у
визначеному договором розмірі, у
даному випадку у розмірі 1,5 відсотка
нормативної оцінки земельної ділянки.

Тобто орендар зобов'язаний буде
сплачувати більший розмір орендної
плати лише у випадку внесення
відповідних змін до договору.

Згідно із ст. 30 Закону України "Про
оренду землі" зміна умов договору
оренди землі здійснюється за взаємною
згодою сторін. У разі недосягнення
згоди щодо зміни умов договору оренди
землі спір вирішується в судовому
порядку.

Судами встановлено, що відповідно до
умов Договору річна орендна плата за
земельну ділянку встановлюється у
розмірі 1,5 відсотка нормативної оцінки
земельної ділянки, розмір якої
(орендної плати) може змінюватися за
згодою сторін шляхом прийняття
відповідного рішення Київською
міською радою про внесення змін до
цього договору. Всі зміни та/або
доповнення до цього договору вносяться
за згодою сторін (п. 11.1 зазначеного
Договору).

Відповідно до ч. 3 ст. 653 Цивільного
кодексу України у разі зміни договору
зобов'язання змінюється з моменту
досягнення домовленості про зміну
договору, якщо інше не встановлено
договором чи не обумовлено характером
його зміни.

Якщо договір змінюється або
розривається у судовому порядку,
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання
рішенням суду про зміну або розірвання
договору законної сили.

Таким чином, орендар зобов'язаний буде
сплачувати більший розмір орендної
плати з настанням дати: - набрання
чинності додатковою угодою про
внесення змін до договору (в разі
досягнення сторонами взаємної згоди
щодо збільшення розміру орендної
плати); - набрання законної сили
рішенням суду про зміну договору (в
разі вирішення спору щодо зміни
розміру орендної плати в судовому
порядку).

Як вбачається з матеріалів справи
зміни до Договору оренди земельної
ділянки від 07.10.2005 щодо розміру
орендної плати не вносились, як
відсутнє і судове рішення щодо зміни
розміру орендної плати. Інших умов
збільшення розміру орендної плати
законами України не передбачено, у тому
числі і за рішенням податкового органу.

Крім того, судами попередніх інстанцій
також було встановлено, що згідно
інформації Департаменту земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) нормативна
грошова оцінка земельної ділянки
площею 6 766 м2 по вул. Верховинній, 80-Б у
Святошинському районі м. Києва,
орендованої позивачем, станом на 2011
рік, при використанні як землі
громадського призначення, складає 6 015
380,70 грн.

Також, Департамент земельних ресурсів
повідомив, що витяг з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки по зазначеній
вище адресі Навчальний заклад замовляв
та отримав у 2010 році з нормативною
грошовою оцінкою земельної ділянки у
розмірі 6 015 380,70 грн., натомість у 2011 році
позивач такого витягу не замовляв та не
отримував.

Таким чином, суди дійшли вірного
висновку про те, що нарахування
відповідачем податкових зобов'язань та
штрафних (фінансових) санкцій згідно
оспорюваного податкового повідомлення
- рішення є безпідставним.

Отже, переглянуті судові рішення
першої та апеляційної інстанцій у
справі відповідають приписам чинного
законодавства, а доводи касаційної
скарги визнаються непереконливими.

Виходячи з приписів ст. 215 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у зв'язку із залишенням без
змін судових рішень у цій справі, та
наявності ухвали Вищого
адміністративного суду України від
12.02.2014 про зупинення виконання судових
рішень у справі в частині стягнення
судового збору, колегія суддів
приходить до висновку про поновлення
виконання судових рішень у справі в цій
частині.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Святошинському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 09.07.2013 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.11.2013 у
справі № 826/5184/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К. Голубєва

А.О. Рибченко