Справа № 804/10742/14
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2014-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2014 р. Справа № 804/10742/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Царікової О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні у
місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2014 року до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
ОСОБА_2 до Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області (з урахуванням уточнень від
01.08.2014 вх. № 48742/14), в якому позивач
просить суд:

- визнати протиправним та скасувати
рішення Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області № 14072528 від 26.06.2014, видане
Державним реєстратором прав на
нерухоме майно ОСОБА_3, про відмову в
державній реєстрації права власності,
форма власності: приватна, на квартиру
в житловому будинку, за адресою:
АДРЕСА_1;

- зобов'язати Реєстраційну службу
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області зареєструвати право власності
за ОСОБА_2 із видачею свідоцтва про
право власності на реконструйовану
квартиру із добудовою мансардного
поверху в житловому будинку, літ. А-3, за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 327,7
кв.м., житловою площею 121,4 кв.м.

Мотивуючи заявлений позов позивач
зазначив наступне. ОСОБА_2 на праві
власності належить квартира АДРЕСА_1. У
відповідності до вимог Закону,
зареєструвавши в Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області декларацію
про початок виконання будівельних
робіт (зареєстрована 17.04.2014 за № ДП
68), позивач здійснив
реконструкцію - надбудову у вигляді
мансарди над своєю квартирою. Після
завершення будівельних робіт, позивач
отримав технічний паспорт на
переобладнану квартиру АДРЕСА_1, та
звернувся до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області для
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництвом (реконструйованого)
об'єкту. Зазначений орган прийняв
реконструйований об'єкт - квартиру
АДРЕСА_1 та зареєстрував Декларацію про
готовність об'єкта до експлуатації від
12.05.2014 за № ДП 87. З метою
реєстрації свого права власності на
новостворений об'єкт, позивач
звернувся до Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, однак отримав відмову у
проведенні такої реєстрації, у зв'язку
з тим, що позивачем не було надано згоду
співвласників багатоквартирного
будинку на проведення такої
реконструкції. З огляду на викладене,
позивач вважає відмову Державного
реєстратора Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області у реєстрації права власності
за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1
протиправною, а рішення Реєстраційної
служби Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, видане Державним реєстратором
прав на нерухоме майно ОСОБА_3, про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень від 26.06.2014 №14072528 таким, що
підлягає скасуванню.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 01.08.2014
відкрито провадження у справі № 804/10742/14
та призначено її до розгляду в судовому
засіданні на 08.08.2014.

Позивач у судовому засіданні 08.08.2014
підтримав заявлені позовні вимоги в
повному обсязі, просив суд
задовольнити адміністративний позов
повністю та звернувся до суду із
клопотанням про розгляд справи в
порядку письмового провадження.

Відповідач у судове засідання 08.08.2014 не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений судом
належним чином, що підтверджується
матеріалами справи. До суду надійшло
клопотання відповідача від 07.08.2014 №
50172/14, в якому відповідач просить суд
розглядати справи без участі
повноважного представника відповідача
та прийняти рішення згідно вимог
чинного законодавства

Відповідно до частини 4 статті 122
Кодексу адміністративного судочинства
України ( далі - КАС України), особа, яка
бере участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності.

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про можливість розгляду
справи за відсутності сторін у порядку
письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується адміністративний
позов, оцінивши докази, які мають
значення для розгляду і вирішення
справи по суті, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування норм матеріального та
процесуального права, вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та
підтверджується наявними матеріалами
справи, позивачу на підставі права
власності належить квартира АДРЕСА_1,
що підтверджується Витягом про
державну реєстрацію прав Комунального
підприємства «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради від 30.05.2011 № 30121937, виданим
на підставі договору купівлі-продажу
від 14.03.2011 ВРІ 290413 (реєстр 1513),
посвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 36 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» право на
виконання підготовчих робіт (якщо вони
не були виконані раніше згідно з
повідомленням або зареєстрованою
декларацією про початок виконання
підготовчих робіт) і будівельних робіт
на об'єктах, що належать до I-III
категорій складності, підключення
об'єкта будівництва до інженерних
мереж та споруд надається замовнику та
генеральному підряднику чи підряднику
(у разі якщо будівельні роботи
виконуються без залучення
субпідрядників) після реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт.

Реєстрацію декларації про початок
виконання будівельних робіт проводить
орган державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі протягом п'яти
робочих днів з дня надходження
декларації.

Виконувати будівельні роботи,
підключати об'єкт будівництва до
інженерних мереж та споруд без
реєстрації зазначеної декларації
забороняється.

Отримавши дозвіл Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області на
реконструкцію квартири АДРЕСА_1, шляхом
реєстрації декларації про початок
виконання будівельних робіт
(зареєстрована 17.04.2014 за №ДП 68),
позивачем було виконано реконструкцію
вказаної квартири, шляхом здійснення
надбудови у вигляді мансарди.

Після закінчення робіт із
реконструкції квартири АДРЕСА_1
(здійснивши надбудову мансарди),
позивач замовив інвентаризацію
реконструйованої квартири у фізичної
особи - підприємця ОСОБА_5, за
результатами якої виготовлено
технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1,
реєстраційний номер 4589318,
інвентаризаційна справа № 13414.

Для підтвердження готовності
реконструйованого об'єкта до
експлуатації, позивач звернувся до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області з
декларацією про готовність об'єкта до
експлуатації, яка зареєстрована
вказаним органом 12.05.2014 за № ДП 87.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів, що
належать до I-III категорій складності,
та об'єктів, будівництво яких
здійснювалося на підставі
будівельного паспорта, здійснюється
шляхом реєстрації органом державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації.

Форма декларації про готовність
об'єкта до експлуатації, порядок її
подання і реєстрації визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Датою прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта є
дата реєстрації декларації про
готовність об'єкта до експлуатації або
видачі сертифіката (ч. 5. ст. 39 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності»).

Відповідно до ч. 8 зазначеного Закону
експлуатація закінчених будівництвом
об'єктів, не прийнятих (якщо таке
прийняття передбачено законодавством)
в експлуатацію, забороняється.

Таким чином, здійснивши реєстрацію
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, яка зареєстрована
вказаним органом 12.05.2014 за № ДП 87,
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області підтвердила
відповідність державним будівельним
нормам та правилам у сфері
містобудування реконструйованого
об'єкта - квартири позивача АДРЕСА_1, що
вказує на можливу безпечну його
подальшу експлуатацію.

В подальшому, позивач звернувся до
Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області для реєстрації права власності
на вищевказану квартиру після
реконструкції, проте отримав рішення
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області від 26.06.2014 № 14072528, про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, на підставі ненадання
письмової згоди співвласників
багатоквартирного будинку,
справжність підпису яких засвідчена
відповідно до Закону України « Про
нотаріат».

Частиною 2 статті 383 Цивільного кодексу
України передбачено, що власник
квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, - за умови, що ці зміни
не призведуть до порушень прав
власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу
України право власності на
новостворене нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо) виникає
з моменту завершення будівництва
(створення майна).

Якщо договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу
України право власності та інші речові
права на нерухомі речі, обтяження цих
прав, їх виникнення, перехід і
припинення підлягають державній
реєстрації.

Державна реєстрація прав на
нерухомість є публічною, здійснюється
відповідним органом, який зобов'язаний
надавати інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом.

Відмова у державній реєстрації права
на нерухомість, ухилення від
реєстрації, відмова від надання
інформації про реєстрацію можуть бути
оскаржені до суду.

Порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість та
підстави відмови в ній встановлюються
законом.

Частинами 1, 2 ст. 3 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
визначено засади державної реєстрації
прав. Так, державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав. Держава гарантує
достовірність зареєстрованих прав на
нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно ст. 4 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: право власності на нерухоме
майно.

Частиною 1 статті 5 вказаного Закону
визначено, що у Державному реєстрі прав
реєструються речові права та їх
обтяження на земельні ділянки, а також
на об'єкти нерухомого майна,
розташовані на земельній ділянці,
переміщення яких неможливе без їх
знецінення та зміни призначення, а
саме: підприємства як єдині майнові
комплекси, житлові будинки, будівлі,
споруди (їх окремі частини), квартири,
житлові та нежитлові приміщення.

До повноважень органу державної
реєстрації прав належить проведення
державної реєстрації прав та їх
обтяжень або відмова у їх реєстрації (
п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»).

Перелік правовстановлюючих документів
на об'єкти нерухомості зазначений у ч. 1
ст. 19 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», так державна
реєстрація прав проводиться на
підставі: 1) договорів, укладених у
порядку, встановленому законом; 2)
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; 3) свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; 4) державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; 5)
рішень судів, що набрали законної сили;
6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Також, згідно ч. 2 ст. 15 вказаного Закону,
перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до п. 26 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 №
703, для проведення державної реєстрації
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід або
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно та інші
документи, визначені цим Порядком.

Згідно до п. 37 вказаного Порядку
документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
речових прав на нерухоме майно, є: 1)
укладений в установленому законом
порядку договір, предметом якого є
нерухоме майно, права щодо якого
підлягають державній реєстрації, або
речове право на нерухоме майно чи його
дублікат; 2) свідоцтво про право
власності на частку в спільному майні
подружжя в разі смерті одного з
подружжя, видане нотаріусом або
консульською установою України, чи
його дублікат; 3) свідоцтво про право на
спадщину, видане нотаріусом або
консульською установою України, чи
його дублікат; 4) видані нотаріусом
свідоцтво про придбання майна з
прилюдних торгів (аукціонів) та
свідоцтво про придбання майна з
прилюдних торгів (аукціонів), якщо
прилюдні торги (аукціони) не відбулися,
чи їх дублікати; 5) свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, видане
державним реєстратором відповідно до
закону; 6)свідоцтво про право власності,
видане органом приватизації наймачам
житлових приміщень у державному та
комунальному житловому фонді, чи його
дублікат; 7) свідоцтво про право
власності на нерухоме майно чи його
дублікат, видані до 1 січня 2013 р. органом
місцевого самоврядування або місцевою
держадміністрацією; 8) рішення про
закріплення нерухомого майна на праві
оперативного управління чи
господарського відання, прийняте
власником нерухомого майна чи особою,
уповноваженою управляти таким майном;
9) державний акт на право приватної
власності на землю, державний акт на
право власності на землю, державний акт
на право власності на земельну ділянку
або державний акт на право постійного
користування землею; 10) рішення суду, що
набрало законної сили, щодо права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно; 11) ухвала суду про
затвердження (визнання) мирової угоди;
12) заповіт, яким установлено сервітут
на нерухоме майно; 13) закон, яким
установлено сервітут на нерухоме
майно; 14) рішення уповноваженого
законом органу державної влади про
повернення об'єкта нерухомого майна
релігійній організації; 15) рішення
власника майна, уповноваженого ним
органу про передачу об'єкта нерухомого
майна з державної у комунальну
власність чи з комунальної у державну
власність або з приватної у державну чи
комунальну власність; 16) інші
документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону.

Відповідно до п. 49 вищевказаного
Порядку для проведення державної
реєстрації права власності з видачею
свідоцтва на реконструйований об'єкт
нерухомого майна (в тому числі в
результаті переведення об'єкта
нерухомого майна з житлового у
нежитловий або навпаки) заявник, крім
документа, що підтверджує виникнення,
перехід та припинення речових прав на
нерухоме майно, подає: документ, що
підтверджує виникнення, перехід та
припинення речових прав на земельну
ділянку (крім випадків реконструкції
об'єктів нерухомого майна без зміни
зовнішніх геометричних розмірів їх
фундаментів у плані); документ, що
відповідно до вимог законодавства
засвідчує прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта;
технічний паспорт на об'єкт нерухомого
майна; письмову згоду співвласників
багатоквартирного будинку (в разі
добудови аттикових і мансардних
поверхів та приєднання місць
загального користування), справжність
підпису яких засвідчується відповідно
до Закону України «Про нотаріат»;
документ, що підтверджує присвоєння
об'єкту нерухомого майна адреси (в разі
коли в результаті реконструкції
об'єкта нерухомого майна змінилася
його адреса).

Судом встановлено, що позивачем на
виконання вищенаведеного пункту
Порядку були отримані нотаріально
посвідчені згоди власників прилеглих
квартир, копії яких містяться в
матеріалах справи.

Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
визначено, що у разі якщо документи для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень подано не в повному обсязі,
передбаченому нормативно-правовими
актами, державний реєстратор у строк,
встановлений частинами п'ятою, сьомою і
восьмою статті 15 цього Закону для
розгляду заявлених прав, приймає
рішення про зупинення розгляду заяви
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень і письмово повідомляє про це
заявника.

Пунктом 16 Порядку передбачено що у разі
подання документів, необхідних для
проведення державної реєстрації
речових прав, не в повному обсязі
державний реєстратор приймає рішення
про зупинення розгляду заяви, яке
містить рекомендації щодо усунення
обставин, що були підставою для його
прийняття.

Орган державної реєстрації прав,
нотаріус у день прийняття рішення про
зупинення розгляду заяви видає таке
рішення особисто або надсилає поштою
заявникові з повідомленням про
вручення.

У разі коли заявник особисто отримує
рішення про зупинення розгляду заяви,
він пред'являє органові державної
реєстрації прав, нотаріусові документ,
що посвідчує його особу. На примірнику
рішення, що залишається для формування
реєстраційної або облікової справи,
проставляються дата його отримання та
підпис заявника. Заявник усуває
обставини, що були підставою для
прийняття державним реєстратором
рішення про зупинення розгляду заяви, у
строк, що не перевищує п'яти робочих
днів з моменту отримання відповідного
рішення.

Державний реєстратор з моменту
усунення обставин, що були підставою
для прийняття ним рішення про
зупинення розгляду заяви, приймає
рішення про відновлення її розгляду.
Перебіг строку державної реєстрації
продовжується з урахуванням часу, що
минув до його зупинення.

Орган державної реєстрації прав,
нотаріус у день прийняття рішення про
відновлення розгляду заяви видає таке
рішення особисто або надсилає поштою
заявникові.

У разі коли заявник особисто отримує
рішення про відновлення розгляду
заяви, він пред'являє органові
державної реєстрації прав, нотаріусові
документ, що посвідчує його особу. На
примірнику рішення, що залишається для
формування реєстраційної або
облікової справи, проставляються дата
його отримання та підпис заявника.

Якщо протягом п'яти робочих днів після
отримання заявником рішення про
зупинення розгляду заяви до органу
державної реєстрації прав, нотаріуса
не надійшли документи, які
підтверджують усунення в повному
обсязі обставин, що були підставою для
прийняття такого рішення, державний
реєстратор приймає рішення про відмову
в державній реєстрації прав.

Підстави для відмови у державній
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень визначені у ст. 24 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Приписами ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) визначено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову

Відповідачем суду не надані докази на
підтвердження дотримання вимог
вищевказаних норм чинного
законодавства, зокрема, ч. 2 ст. 15 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» (яка визначає обов'язок
державного реєстратора довести до
відома заявників інформацію про
перелік документів, необхідних для
здійснення державної реєстрації прав
на нерухоме майно) та ст. 22 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» та п. 16 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 №
703, та вжиття заходів передбачених
положеннями приведених норм.

Статтею 386 Цивільного кодексу України
визначені засади права власності, так
держава забезпечує рівний захист прав
усіх суб'єктів права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 Цивільного
кодексу України власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено,
що до адміністративних судів можуть
бути оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до ч. 3 цієї ж статті КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що Державним реєстратором
Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень від 26.06.2014 № 14072528 прийнято
передчасно. Враховуючи вищевикладене,
з огляду на те, що вказане рішення
суб'єкта владних повноважень
перешкоджає реєстрації права
власності (яка є обов'язковою) на
новостворений об'єкт нерухомого майна
та унеможливлює вільне володіння
позивачем своїм майном, суд вважає за
можливе задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України. Виходячи з
цього, суд вважає за необхідне
присудити з Державного бюджету України
на користь позивача витрати у розмірі
73,08 грн.

Керуючись статтями 11, 50, 70, 71, 72, 86, 159-163
,186, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити певні дії задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області від 26.06.2014 № 14072528, видане
Державним реєстратором прав на
нерухоме майно ОСОБА_3 про відмову в
державній реєстрації права власності,
форма власності приватна, на квартиру в
житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати Реєстраційну службу
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області зареєструвати право власності
за ОСОБА_2 із видачею свідоцтва про
право власності на реконструйовану
квартиру із добудовою мансардного
поверху в житловому будинку, літ. А-3, за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 327,7
кв.м., житловою площею 121,4 кв. м.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 судові витрати з
оплати судового збору у розмірі 73
(сімдесят три ) 08 коп.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна,
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя О.В.
Царікова