Справа № 872/12463/13
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 серпня 2014 рокусправа № 811/2020/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І.
Щербака А.А.

за участю секретаря судового
засідання: Сонник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 16 липня 2013
року у справі № 811/2020/13-а за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до начальника
управління Укртрансінспекції у
Кіровоградській області Кукуленка
Олександра Васильовича про визнання
протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
(далі - позивач) звернувся до суду з
позовом до начальника управління
Укртрансінспекції у Кіровоградській
області Кукуленко Олександра
Васильовича (далі - відповідач), в якому
просив скасувати постанову № 019245 від
22.05.2013 року про застосування фінансових
санкцій.

Постановою Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 16
липня 2013 року в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із прийнятим
судовим рішенням, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на неповне з'ясування обставин справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 16 липня 2013
року скасувати та закрити провадження
у справі.

В судовому засіданні позивач
підтримав доводи та вимоги апеляційної
скарги, наполягав на її задоволенні.
Вказав, що під вимогою закрити
провадження, мав на увазі провадження
відносно виявленого правопорушення,
тобто задовольнити позов у повному
обсязі, скасувавши оскаржену постанову
відповідача.

В обґрунтування вимог скарги позивач
зазначив, що п. 6.3 «Положення про
робочий час і час відпочинку водіїв
колісних транспортних засобів»
передбачено, що водій повинен вести
індивідуальну контрольну книжку водія,
але там не зазначено коли її належить
заповнювати. Стаття 48 Закону України
«Про автомобільний транспорт» також
прямо не передбачає необхідність
наявності індивідуальної контрольної
книжки водія.

Відповідач про дату, час та місце
розгляду апеляційної скарги був
повідомлений належним чином, в судове
засідання представник не з'явився.

Заслухавши позивача, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає, з
огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач
зареєстрований як фізична
особа-підприємець 18.06.2007р. виконавчим
комітетом Кіровоградської міської
ради, здійснює діяльність по
перевезенню вантажів автомобільним
транспортом, що підтверджується
витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

07.05.2013 року державними
інспекторами управління
Укртрансінспекції у Кіровоградській
області проведено рейдову перевірку
транспортного засобу марки: Renault,
державний знак: НОМЕР_1, серія і номер
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу: НОМЕР_2, власник
та водій: ОСОБА_1, про що складено акт №
061806 від 07.05.2013р.. Під час
перевірки виявлено порушення вимог
законодавства про автомобільний
транспорт, а саме: надання послуг з
перевезення вантажів без оформлення
індивідуальної контрольної книжки
водія.

Водій надав письмові пояснення, в
яких зазначив, що книжку забув
оформити при виїзді.

22.05.2013 року начальником
управління Укртрансінспекції у
Кіровоградській області було прийнято
постанову № 019245 про застосування до
позивача фінансових санкцій за
допущене порушення законодавства про
автомобільний транспорт, а саме: не
оформлення індивідуальної контрольної
книжки водія ОСОБА_1, відповідно до
Наказу МТЗ України від 07.06.2010 р. № 340,
відповідальність за яке передбачена
абз.3 ч.1 ст. 60 Закону України "Про
автомобільний транспорт" у вигляді
штрафу у розмірі 1700 грн..

Згідно ст. 34 Закону України «Про
автомобільний транспорт» ( далі по
тексту Закон №2344-III), автомобільний
перевізник повинен серед іншого
виконувати вимоги цього Закону та
інших законодавчих і
нормативно-правових актів України у
сфері перевезення пасажирів та/чи
вантажів; забезпечувати умови праці та
відпочинку водіїв згідно з вимогами
законодавства.

Відповідно до вимог ст.48 Закону №
2344-III, автомобільні перевізники, водії
повинні мати і пред'являти особам, які
уповноважені здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконують вантажні
перевезення. Документами для
здійснення внутрішніх перевезень
вантажів є:

для автомобільного перевізника -
документ, що засвідчує використання
транспортного засобу на законних
підставах, інші документи, передбачені
законодавством;

для водія - посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційні
документи на транспортний засіб,
товарно-транспортна накладна або інший
визначений законодавством документ на
вантаж, інші документи, передбачені
законодавством.

Абз.3 ч.1 ст.60 Закону №2344-III
визначено відповідальність
автомобільних перевізників за
порушення законодавства про
автомобільний транспорт: за надання
послуг з перевезень пасажирів та
вантажів без оформлення документів,
перелік яких визначений статтями 39 та 48
цього Закону, застосовується штраф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Позивач належить до категорії
автомобільних перевізників, надає
послуги по перевезенню вантажів. Під
час проведення державними
інспекторами управління
Укртрансінспекції у Кіровоградській
області 07.05.2013 р. перевірки встановлено,
що водій транспортного засобу марки:
Renault - ОСОБА_1, не мав документів,
необхідних для виконання вантажних
перевезень. Зокрема, у водія ОСОБА_1 на
момент перевірки була незаповнена
належним чином індивідуальна
контрольна книжка.

Положення про робочий час і час
відпочинку водіїв колісних
транспортних засобів, затверджене
наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 07 червня 2010 року №340
(далі - Положення № 340), встановлює
особливості регулювання робочого часу
та відпочинку водіїв колісних
транспортних засобів та порядок його
обліку.

Відповідно п.1.3 зазначеного
Положення № 340, його вимоги поширюються
на автомобільних перевізників та
водіїв, які здійснюють внутрішні
перевезення пасажирів чи/та вантажів
колісними транспортними засобами.

Щодо посилань позивача на те, що у
пункті 6.3 Положення № 340 не вказано коли
саме слід заповнювати індивідуальну
контрольну книжку водія.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
того, що поняття "ведення
індивідуальної контрольної книжки
водія", полягає не в тому, що вона є в
наявності, а в тому, що до неї необхідно
вносити відомості відносно кожної
поїздки задля можливості перевірки
дотримання вимог щодо робочого часу,
періоду керування, перерви, часу
відпочинку та обліку робочого часу.

Такого обов'язку позивачем на
момент перевірки дотримано не було, що
ним не заперечується.

Відповідно до ст. 48 Закону №2344-III,
автомобільні перевізники, водії
повинні мати і пред'являти особам, які
уповноважені здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконують вантажні
перевезення. Документами для
здійснення внутрішніх перевезень
вантажів є: для автомобільного
перевізника - документ, що засвідчує
використання транспортного засобу на
законних підставах, інші документи,
передбачені законодавством; для водія -
посвідчення водія відповідної
категорії, реєстраційні документи на
транспортний засіб,
товарно-транспортна накладна або інший
визначений законодавством документ на
вантаж, інші документи, передбачені
законодавством.

Вказаний у цій статті перелік
документів не є вичерпним, тобто
законодавцем передбачено можливість
його доповнення іншими визначеними
законодавством документами. Одним із
таких документів і є індивідуальна
контрольна книжка водія, обов'язок
ведення якої передбачено Положенням
про робочий час і час відпочинку водіїв
колісних транспортних засобів,
затвердженим наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України від 07.06.2010
р. № 340.

Факт порушення позивачем
законодавства про автомобільний
транспорт знайшов своє підтвердження
під час судового розгляду справи, а
отже суд дійшов вірного висновку щодо
правомірного застосування
відповідачем до останнього санкцій у
вигляді штрафу на підставі абзацу 3
частини 1 ст.60 Закону №2344-III.

Мотивація та докази, наведені у
апеляційній скарзі, не дають колегії
суддів підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію суду першої інстанції, а тому
апеляційну скаргу позивача слід
залишити без задоволення, а оскаржену
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205,
206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 16
липня 2013 року у справі № 811/2020/13-а -
залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Повний текст ухвали виготовлено
14.08.2014р..

Головуючий:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак