Справа № 2а-749/11
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2014 року
Справа № 9104/86600/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.

суддів:
Обрізка І.М., Хобор Р.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Міжгірському районі
Закарпатської області на постанову
Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 11.03.2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Міжгірському районі
Закарпатської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання до
вчинення певних дій, -

В С Т А Н О
В И В :

21.02.2011 року позивач звернувся в суд із
адміністративним позовом до
відповідача, в якому просив зобов'язати
відповідача провести перерахунок та
виплату щомісячної адресної допомоги
за період з 01.04.2008 р. по 28.02.2011 р. з
врахуванням надбавки 20 відсотків
«гірських» відповідно до п.2 ст. 6
Закону України «Про статус гірських
населених пунктів в Україні» та
виплачених раніше сум за цей період.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач є інвалідом ІІІ групи і
отримує пенсію по інвалідності в
розмірі 436 грн. 83 коп. Розмір його пенсії
є меншим за прожитковий мінімум у
зв'язку з чим йому щомісячно до пенсії
проводиться цільова доплата до пенсії
на підставі постанови Кабінету
Міністрів України від 26.03.2008 року № 265
«Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян» до
прожиткового мінімуму, проте не
виплачуються на 20% з врахуванням
гірських.

Оскарженою постановою, прийнятою в
порядку скороченого провадження,
адміністративний позов задоволено
повністю. Суд визнав дії відповідача
неправомірними та зобов'язав
управління Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської
області провести належне нарахування
та виплату одноразово на користь
ОСОБА_1 20% підвищення виплаченої за
період 01.04.2008 року по 28.02.2011 року
щомісячної державної адресної
допомоги до пенсії передбаченої
постановою КМУ від 26.03.2008 року № 265 «
Деякі питання пенсійного забезпечення
громадян» та у послідуючому проводити
нарахування та виплату такого
підвищення відповідно до вимог п.2 ст.6
ЗУ «Про статус гірських населених
пунктів в Україні».

Не погоджуючись з даною постановою
суду, відповідач оскаржив її в
апеляційному порядку. Вважає, що
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а мотивувальна частина постанови є
надумана, суперечлива та не відповідає
вимогам закону, тому просить її
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги,
апелянт посилається на те, що суд
помилково зобов'язав збільшити
позивачу нарахування на 20 відсотків,
оскільки п.2 постанови КМУ № 265 прямо
передбачено, що адресна допомога
надається як різниця між пенсією з
врахуванням всіх видів надбавок,
підвищень і доплат та розміром
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.197 КАС України
розгляд даної справи судом апеляційної
інстанції здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи скарги, законність
і обґрунтованість рішення суду,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
задоволення виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи і отримує
пенсію по інвалідності в розмірі 436 грн.
83 коп. Розмір його пенсії є меншим за
прожитковий мінімум у зв'язку з чим
йому щомісячно до пенсії здійснюється
відповідачем адресна допомога на
підставі постанови КМУ від 26.03.2008 року
№ 265 «Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян». Крім цього він
проживає в населеному пункті, якому
надано статус гірського і він має право
на отримання 20% гірських, що вбачається
з посвідчення серія НОМЕР_1, виданого
20.09.2005 року.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету
Міністрів України від 26.03.2008 р. №265
«Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян» у разі, коли
щомісячний розмір пенсійних виплат,
державної соціальної допомоги
інвалідам з дитинства і
дітям-інвалідам, особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, сум індексації та інших
доплат, встановлених законодавством,
крім пенсій за особливі заслуги перед
Україною) не досягає прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність,
таким особам надається щомісячна
державна адресна допомога у сумі, що не
вистачає до зазначеного прожиткового
мінімуму.

Частиною другою ст. 6 Закону України від
15.02.95 р. № 56/95-ВР «Про статус гірських
населених пунктів в Україні»
передбачено, що розмір державних
пенсій, стипендій, усіх передбачених
чинним законодавством видів державної
матеріальної допомоги громадянам, які
одержали статус особи, що працює,
проживає або навчається на території
населеного пункту, якому надано статус
гірського, збільшується на 20 відсотків.

ОСОБА_1 виплачувалася пенсія станом на
січень 2011 року у розмірі 750,00 грн.
Оскільки основний розмір пенсії нижчий
ніж прожитковий мінімум для осіб, які
втратили працездатність, то позивачу
донараховано 20 % збільшення згідно ч.2
ст. 6 Закону України від 15.02.95 р. № 56/95-ВР
«Про статус гірських населених пунктів
в Україні» в розмірі 87,37 грн. та
донараховано державну адресну
допомогу у сумі, яка не вистачає до
зазначеного прожиткового мінімуму.
Тобто УПФ правильно застосувало закон,
20% гірських донарахувало до суми
пенсії, а не до пенсії та адресної
допомоги, як цього вимагає позивач.

На підставі вищенаведеного суд першої
інстанції дійшов до хибного висновку,
про те, що позов підлягає до
задоволення в повному обсязі та не
врахував, що у розмір пенсії ОСОБА_1 вже
враховано підвищення виплат,
передбачених Законом України «Про
статус гірських населених пунктів в
Україні».

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
суд першої інстанції неповністю
з'ясував обставини, що мають значення
для справи та прийняв постанову з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
спору по суті. Відтак, оскаржувана
постанова підлягає скасуванню з
прийняттям нової, якою в задоволенні
позовних вимог слід відмовити
повністю.

Керуючись ст.ст.160, 183-2, 195, 197, 198, 202, 205, 207,
254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської
області задовольнити, постанову
Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 11.03.2011 року
по справі № 2а-749/11 скасувати та
прийняти нову постанову, якою в
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_1 відмовити повнстю.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя :
В.П. Сапіга

Судді:
І.М. Обрізко

Р.Б.Хобор