Справа № 825/2475/14
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/2475/14
Головуючий у 1-й інстанції
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

16 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого - судді Межевича
М.В., суддів Земляної Г.В. та Ключковича
В.Ю., розглянувши у порядку письмового
провадження в залі суду в місті Києві
апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2
на постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 05 серпня 2014
року у справі за адміністративним
позовом суб'єкта підприємницької
діяльності ФОП ОСОБА_2 до начальника
Держспоживінспекції у Чернігівській
області Наконечного Віталія Яковича
про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 05.08.2014 в
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від
05.08.2014 та ухвалити нове рішення, яким
адміністративний позов суб'єкта
підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2
задовольнити у повному обсязі,
оскільки вважає, що рішення суду першої
інстанції прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

07.02.2014 до Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Чернігівській
області надійшла заява-скарга ОСОБА_4
до суб'єкта підприємницької діяльності
ФОП ОСОБА_2, в якій вона просить
допомогти повернути кошти за неякісно
пошиті штори або належним чином
усунути недоліки, а також отримати
сертифікати якості товару з якого
зроблені вироби із зазначенням
країни-виробника і термінів
придатності.

Відповідно до направлення №02-14/126 від
05.03.20І4 спеціалістам відповідача
доручено здійснити планову перевірку
суб'єкта підприємницької діяльності
ФОП

ОСОБА_2

Перевіркою встановлено, що листом від
28.12.2013 споживач ОСОБА_4 звернулась до
суб'єкта підприємницької діяльності
ФОП ОСОБА_2 з вимогою проведення
експертизи.

За результатами перевірки суб'єкта
підприємницької діяльності ФОП

ОСОБА_2складено Акт перевірки
дотримання законодавства про захист
прав споживачів №0106 від 03.03.2014 та
надано припис про усунення порушень
прав споживача шляхом проведення
експертизи продукції. Про виконання
припису зобов'язано повідомити
Інспекцію в термін до 19.03.2014.

Однак позивачем припис не
виконано.

Листом від 26.03.2014 №02-12/617 Інспекція
просила суб'єкта господарювання надати
інформацію щодо виконання припису.
Проте, лист Інспекції залишено без
реагування.

Направленням на проведення перевірки
№02-16/236 від 19.05.2014 доручено здійснити
позапланову перевірку суб'єкта
підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2
щодо виконання припису до акту
перевірки.

За результатами перевірки встановлено,
що позивачем вимоги припису не
виконано, відтак контролюючим органом
складено акт №0182 від 20.05.2014.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір по
суті та залишаючи позовні вимоги без
задоволення, керувався тим, що
застосовані до позивача
адміністративні стягнення за
невиконання припису не є повторними.

Колегія суддів погоджується з
наведеним висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Статтею 2 КАС України передбачено, що
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

За приписами частини першої статті 6
КАС України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Відповідно до положень частини першої
статті 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Закон України «Про захист прав
споживачів» №1023 від 12.05.1991 (надалі
Закон № 1023) регулює відносини між
споживачами товарів, робіт і послуг та
виробниками і продавцями товарів,
виконавцями робіт і надавачами послуг
різних форм власності, встановлює
права споживачів, а також визначає
механізм їх захисту та основи
реалізації державної політики у сфері
захисту прав споживачів.

Згідно зі статтею 5 Закону № 1023 держава
забезпечує споживачам захист їх прав,
надає можливість вільного вибору
продукції, здобуття знань і
кваліфікації, необхідних для прийняття
самостійних рішень під час придбання
та використання продукції відповідно
до їх потреб, і гарантує придбання або
одержання продукції іншими законними
способами в обсязі, що забезпечує
рівень споживання, достатній для
підтримання здоров'я і
життєдіяльності.

Статтею 26 Закону № 1023 передбачено, що
спеціально уповноважений центральний
орган виконавчої влади у сфері захисту
прав споживачів та його територіальні
органи в областях, містах Києві та
Севастополі, а на території Автономної
Республіки Крим - орган виконавчої
влади Автономної Республіки Крим у
сфері захисту прав споживачів
здійснюють державний контроль за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів, забезпечують
реалізацію державної політики щодо
захисту прав споживачів. З цією метою
контролюючі органи мають право,
зокрема, накладати на винних осіб у
випадках, передбачених законодавством,
адміністративні стягнення та
накладати на суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, стягнення,
передбачені статтею 23 цього Закону, в
порядку, що визначається Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 статті 17 Закону
України «Про захист прав споживачів» у
разі коли під час гарантійного строку
необхідно визначити причини втрати
якості продукції, продавець
(виконавець, виробник) зобов'язаний у
триденний строк з дня одержання від
споживача письмової згоди
організувати проведення експертизи
продукції. Експертиза проводиться за
рахунок продавця (виконавця,
виробника).

З огляду на матеріали справи, ОСОБА_4
звернулася до суб'єкта підприємницької
діяльності ФОП ОСОБА_2 листом від 28.12.2013
щодо проведення експертизи. Всупереч
вищевказаним нормам законодавства,
ОСОБА_2 відмовилась у проведенні
вищевказаної експертизи.

Вважаючи свої права порушеними,
ОСОБА_4 звернулася до
Держспоживінспекції у Чернігівській
області.

Колегією суддів встановлено, що
посадовими особами
Держспоживінспекції у Чернігівській
області за результатами перевірки
позивача складено Акт №0106 від 06.03.2014 та
винесено припис, яким зобов'язано
позивача провести експертизу
продукції, про результати якої
повідомити посадових осіб
Держспоживінспекції у Чернігівській
області до 19.03.2014.

Враховуючи те, що ФОП ОСОБА_2 не
повідомлено про результати виконання
припису від 06.03.2014, відповідачем
прийнято постанову по справі про
адміністративне правопорушення та
накладено штраф у розмірі 170 грн.

Невиконання припису від 06.03.2014, стало
підставою для прийняття рішення щодо
проведення позапланової перевірки
позивача.

За результатами позапланової
перевірки складено Акт від 20.05.2014 та
винесено припис, яким зобов'язано
позивача провести експертизу
продукції, про результати якої
повідомити посадових осіб
Держспоживінспекції у Чернігівській
області до 05.06.2014.

З урахуванням того, що вимоги посадових
осіб відповідача не виконано
позивачем, 05.06.2014 прийнято постанову по
справі про адміністративне
правопорушення та накладено штраф у
розмірі 289 грн та постанову про
накладення стягнень, передбачених
статтею 23 Закону № 1023.

Керуючись викладеним та фактом
невиконання вимог припису щодо
проведення експертизи продукції на
вимогу ОСОБА_4, суд апеляційної
інстанції вважає, що суб'єктом
господарювання ФОП ОСОБА_2 вчинено
триваюче адміністративне
правопорушення, а тому застосування
адміністративної відповідальності у
вигляді накладення штрафів не є
порушенням положень статті 61
Конституції України, щодо неможливості
подвійного притягнення до юридичної
відповідальності.

Отже, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку, що застосоване
адміністративне стягнення до позивача
не є повторним, а відтак, доводи
апелянта є помилковими та
необґрунтованими.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що однією з підстав скасування
постанови Чернігівського окружного
адміністративного суду від 05.08.2014 є
порушення Положення про порядок
накладення та стягнення штрафів за
порушення законодавства про захист
прав споживачів, затверджене
Постановою КМ України №1177 від 17.08.2002,
зокрема пунктів 2 та 4, що передбачають
неможливість проведення розгляду акту
перевірки, за наявності заяви про
відкладення її розгляду.

Щодо такої заяви суд апеляційної
інстанції вказує наступне.

Судом встановлено, що акт позапланової
перевірки №0182 від 20.05.2014 призначено та
розглянуто 05.06.2014, при цьому заява
ОСОБА_2 про відкладення розгляду даного
акту надійшла на адресу
Держспоживінспекції у Чернігівській
області лише 06.06.2014.

Колегія суддів звертає увагу
апелянта на ту обставину, що оскільки
Держспоживінспекція у Чернігівській
області не могла розглянути вказану
заяву про відкладення розгляду акту з
незалежних від неї причин, а також те,
що законодавством України не
передбачено можливості повторного
розгляду акту перевірки, суд
апеляційної інстанції вважає, що
порушень прав заявника з боку
інспекції щодо не розгляду акту нема.

Аналіз зазначених норм права в аспекті
фактичних обставин справи дає підстави
зробити висновок, що дії посадових осіб
Держспоживінспекції у Чернігівській
області жодним чином не порушують
права та законні інтереси апелянта.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права, при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, суд апеляційної
інстанції підстав для його скасування
не вбачає.

Керуючись ст. 41, 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2
залишити без задоволення, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 05.08.2014 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів з дня складення в повному обсязі
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
М.В. Межевич

Суддя
Г.В. Земляна

Суддя
В.Ю. Ключкович

.

Головуючий суддя
Межевич М.В.

Судді:
Земляна Г.В.

Ключкович В.Ю.