Справа № 359/7809/14-а
Суддя: Муранова-Лесів І. В.
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 359/7809/14-а
Провадження № 2-а/359/260/2014
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 року
м. Бориспіль

Суддя Бориспільський міськрайонного
суду Київської області Муранова-Лесів
І.В. розглянувши в порядку скороченого
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Бориспіль
та Бориспільському районі Київської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

05.08.2014 року до Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
надійшов позов від ОСОБА_1, в якому він
просить суд:- визнати незаконними дії
відповідача щодо застосування під час
нарахування/перерахунку пенсій
позивача положень бюджетних законів, а
також підзаконних нормативно-правових
актів, якими у порушення та розріз
встановлених Конституцією і Законами
України вимог і норм, визначено розміри
пенсій для осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
до того, ще й значно менші, ніж
передбачені ст. 51,54 Закону № 796 для
відповідної категорії громадян;

- визнати бездіяльність відповідача
щодо нарахування, перерахунку та
виплати ним позивачу недоотриманих сум
державної та додаткової пенсії,
передбачених статтями 49, 51,54 Закону №796,
протиправною;

- зобов'язати відповідача зробити
нарахування, перерахунок та виплату
державної пенсії позивача відповідно,
на підставі, у порядку та розмірах,
встановлених Законом № 796 у редакції
діючих Законів № 2001, 230/96, № 231, та
пов'язаними із ним Законами, а саме у
розмірі не нижчому 6 мінімальних пенсій
за віком, за період, починаючи з 01 січня
2005 року і до моменту винесення рішення
у цій справі, де розмір пенсії за віком
визначається у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, встановленого законом,
одночасно враховуючи вимоги ст. 67
Закону № 796, за якими розміри пенсій
збільшуються у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; без
урахування приписів Бюджетних законів,
а також підзаконних
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, якими визначено
розміри пенсій для осіб, постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
відмінні від законодавчо встановлених,
ще й у бік зменшення;

- зобов'язати відповідача зробити
нарахування, перерахунок та виплату
додаткової пенсії позивача відповідно,
на підставі, у порядку та розмірах,
встановлених Законом №796 у редакції
діючих Законів № 2001, 230/96, № 231, та
пов'язаними із ним Законами, а саме у
розмірі 50 (п'ятдесяти) процентів
мінімальної пенсії за віком, за період,
починаючи з 01 січня 2005 року і до моменту
винесення рішення у цій справі, де
розмір пенсії за віком визначається у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
встановленого законом, одночасно
враховуючи вимоги ст. 67 Закону № 796, за
якими розміри пенсій збільшуються у
разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність; без урахування
приписів Бюджетних законів, а також
підзаконних нормативно-правових актів
Кабінету Міністрів України, якими
визначено розміри пенсій для осіб,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи, відмінні від законодавчо
встановлених, ще й у бік зменшення;

- зобов'язати відповідача
перераховувати у подальшому визначені
ст. 50,54 Закону № 796 розміри пенсій, у
зв'язку зі збільшенням розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для відповідної групи осіб,
починаючи з дня встановлення нового
розміру, а також вчасно виплачувати
належну йому додаткову пенсію;

- стягнути з відповідача у порядку
негайного виконання, передбаченого
статтею 256 КАС України, на користь
позивача боргову суму за пенсійними
виплатами, що виникла за весь період
невиконання вимог Законів України щодо
нарахування та перерахунку пенсії
позивача, передбачених статтями 50,54
Закону № 796.

Свої вимоги позивач обґрунтовує
наступним. Він є інвалідом ІІІ групи із
числа учасників ліквідації наслідків
на Чорнобильській АЕС, причинний
зв'язок між захворюванням та
встановленням групи інвалідності і
наслідками Чорнобильської катастрофи
підтверджено рішенням
медико-соціальної експертної комісії.
Позивач віднесений до 1 категорії
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Відповідачем в порушення
вимог ст. ст. 50,54, 67 Закону України № 796
йому не виплачувалась щомісячна
державна пенсія у розмірі 6 мінімальних
пенсій за віком та додаткова пенсія за
шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком
та не здійснювався перерахунок з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. В зв'язку з
чим у березні 2014 року він звернувся до
відповідача з вимогою нарахувати,
здійснити перерахунок та виплатити
недоотриману різницю належних йому
пенсій відповідно до вимог Закону № 796.

Відповідачем було відмовлено у
здійсненні нарахування/перерахунку
пенсії, мотивуючи тим, що нарахування
та виплати його пенсій здійснюються на
підставі документів, що містяться в
матеріалах пенсійної справи та
відповідно до чинного законодавства
України, а саме Закону № 796, законів
України про Держбюджет на відповідні
роки, постанов Кабінету Міністрів
України № 1 від 03 січня 2014 року та № 1210
«Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач не погоджується з таким
вирішенням порушених ним питань, та
вважає, що відповідачем при обчисленні
його пенсії застосовуються норми
правових актів України, які за своєю
природою та предметом не можуть
врегульовувати правові відносини, що є
предметом регулювання інших,
спеціальних законів України, зокрема,
законів про соціальні гарантії
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, що як
наслідок призводить до нарахування
належних йому пенсій у значно меншому
розмірі, що суттєво обмежує його
конституційні права, зокрема, на
соціальний захист та достатній
життєвий рівень.

Відповідно до письмових заперечень на
позовну заяву від 26.08.2014 року № 8432108,
Управління Пенсійного фонду України в
м.Борисполі та Бориспільському району
Київської області вважає позов ОСОБА_1
необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного. Відповідно до ст..49 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
пенсії особам, віднесеним до 1
категорії, встановлюються у вигляді:
державної пенсії, додаткової пенсії за
шкоду заподіяну здоров'ю . Порядок
визначення розміру державної пенсії
особам, віднесеним до 1 категорії
встановлено ст..54 Закону, а саме ч.1 ст.54
Закону передбачено, що пенсії по
інвалідності, яка настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв'язку з втратою годувальнику
внаслідок Чорнобильської катастрофи
можуть призначатися за бажанням
громадянина із заробітку, одержаного
за роботу в зоні відчуження в 1986-1990
роках, у розмірі відшкодування
фактичних збитків, який визначається
згідно з законодавством. Разом з тим
встановлено, що розміри державних
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими по
групі ІІІ інвалідності - 6 мінімальних
пенсій за віком (ч.4 ст.54 Закону).Розмір
мінімальної пенсії за віком щоразу
визначався постановами Кабінету
Міністрів України, в яких визначалися
обмеження щодо їх застосування при
визначенні певних видів виплат,
наприклад: постанова КМУ від 15.04.2003 року
№544, постанова КМУ від 03.01.2002 року №1,
якою встановлено, що розрахунок пенсії
згідно ч.4 ст.54 Закону проводиться
виходячи з розрахункової величини
19,91грн., постанова КМУ від 13.07.2004 року
№894, якою з 01.09.2004 року величина 19,91 грн.
збільшена на 12% та становить 22,30грн.
Постановою КМУ від 27.12.2005 року №1293
встановлено, що з 01.01.2006року
мінімальний розмір пенсії,
передбачений ч.4 ст.54 Закону не може
бути нижчим для інвалідів з числа
учасників ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС ІІІ групи - 467 гривень. З 01.08.2008
року відповідно до змін, внесених
Законом України «Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
до ч.4 ст.54 Закону, розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими для інвалідів
ІІІ групи - 18% прожиткового мінімум для
осіб, які втратили працездатність.
Розмір пенсії інвалідам 1 категорії
щоразу переглядався відповідачем у
відповідності до зазначених
нормативних актів. Додаткова пенсія
позивачу нараховувалась в розмірах,
визначених постановами КМУ від 26.07.1996
року №831 та №836, Закону України «Про
державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»,Закону
України «Про державний бюджет України
на 2011 рік», постанови КМУ №745 від 06.07.2011
року, №1210 від 23.11.2011 року, відповідно до
якої з 01.01.2012 року щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю
виплачується інвалідам 2 групи з
учасників ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС у розмірі 40% прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність. Крім того, відповідач
наголошує на тому, що нарахування та
виплата пенсії за минулий період не
відповідає нормам ст. 99 КАСУ, щодо
шестимісячного строку звернення до
адміністративного суду.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.183-2 КАС
України розгляд даної
адміністративної справи відбувався у
скороченому провадженні в порядку,
визначеному ч.4 даної статті.

Так, за результатами розгляду справи у
скороченому провадженні суддя,
оцінивши повідомлені позивачем,
відповідачем обставини, за наявності
достатніх підстав приймає законне
судове рішення. У разі недостатності
повідомлених позивачем обставин або
якщо за результатами розгляду поданого
відповідачем заперечення суд прийде до
висновку про неможливість ухвалення
законного судового рішення без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі, суд розглядає справу за
загальними правилами цього Кодексу,
про що постановляє ухвалу, яка не
підлягає оскарженню.

Перевіривши доводи позивача та
заперечення відповідача, дослідивши
матеріали адміністративної справи, суд
прийшов до висновку, що заявлені
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Так, з досліджених письмових доказів
встановлено, що позивач ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером за віком,
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 1 категорії, що
підтверджується пенсійним
посвідченням № НОМЕР_1, виданим
Пенсійним фондом України та
посвідченням Серії НОМЕР_2, виданим
05.05.2000 року Київською
облдержадміністрацією (а.с.17). З 21.10.1998
року йому встановлена третя група
інвалідності у зв'язку із
захворюванням, пов'язаним з роботами по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
довічно (а.с.-18).

Позивач знаходиться на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
м.Борисполі та Бориспільському районі
та отримує пенсію за віком як
потерпілий внаслідок аварії на ЧАЕС
при повному стажі, що підтверджується
довідкою від 24.03.2014 року №26 (а. с. 13-15).

З наданої довідки встановлено, що
позивачу, виплачується додаткова
пенсія як інваліду ІІІ групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи: в
січні-грудні 2005 року, в січня-грудня2006
року, в січня-грудня 2007 року - по 9,96грн.,
в січня-березня 2008 року по 70,50грн., в
квітня-червні 2008 року по 72,15грн., в
липні-вересні 2008 року по 72,30 грн., в
жовтні 2008-жовтні 2009 року по 74,70грн., в
листопаді-грудні 2009 року по 85,95грн., в
січня-березні 2010 року по 104,25грн., в
квітні-червні 2010 року по 105,90грн., в
липні-вересні 2010 року по 106,45грн., в
жовтні - листопаді 2010 року по 108,45грн.; в
грудні 2010 року - 110,10грн., в січні-березня
2011 року по 112,50грн., в квітні-вересні 2011
року по 114,60грн., в жовтні-листопаді 2011
року - по 117,60грн., в грудні 2011 року -
120грн., в січні-березні 2012 року по
123,30грн, в квітні-червні 2012 року по
125,70грн., в липні-вересні 2012 року - 151,92
грн., в жовтні-листопаді 2012 року 154,08грн.,
в грудні 2012 року 159,48 грн., в
січня-листопаді 2013 року по 160,92 грн., в
грудні 2012 року - березні 2014 року - по 170,82
грн.

Згідно ст. 49 ЗУ України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" пенсії особам, віднесеним
до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Згідно з ч.1 ст.50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в редакції
закону, що діяла до 01.01.2008 року, особам,
віднесеним до категорії
1,призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах: інвалідам ІІІ групи - 50
процентів мінімальної пенсії за віком.

Нова редакція вказаної статті, введена
в дію Законом України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» від 28.12.2007року,
передбачала, що особам, віднесеним до
категорії 2, щомісячна додаткова пенсія
за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається в розмірі 15 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Проте вказані
зміни рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008 визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними).

Відповідно до ч.4 ст.54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", в редакції
закону, що діяла до 1.01.2008року, в усіх
випадках розміри пенсій для інвалідів,
щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими по ІІІ групи інвалідності
- 6 мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі змінами, внесеними до
вказаної статті, введеними в дію
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
від 28.12.2007року, ч.3 ст.54 було передбачено,
що у всіх випадках розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими, зокрема для
учасників ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС у 1986 році по ІІІ
групі інвалідності - 180 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Відповідні
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», якими
були внесені зміни до ст.54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
р. N 10-рп/2008 визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Відповідно до ч.3 ст.67 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", в редакції
закону, що діяла до 01.01.2008року,
передбачено, що має здійснюватись
підвищення розміру пенсії, визначеного
відповідно до статті 54 цього Закону, а
також розміру додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю особам,
віднесеним до категорії 2 у разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність. Зміни, внесені до
вказаної статті відповідно до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від
28.12.2007року рішенням Конституційного
Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними).

Відповідно до вимог ст.71 ЗУ України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" дія
положень цього Закону не може
призупинятися іншими законами, крім
законів про внесення змін до цього
Закону.

З урахуванням викладеного, суд вважає,
що вимоги позивача щодо його права на
отримання державної та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю
відповідно до ст.ст.49,50,54,67 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" є
обґрунтованими та повністю доведеними
в судовому засіданні.

Зі змісту ст.ст.50,54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" слідує, що
за основу нарахування розмірів
державної пенсії та додаткової пенсії
для інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
береться мінімальна пенсія за віком,
розмір якої згідно чинного
законодавства визначається лише за
правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Так, в ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» зазначено, що при
наявності у чоловіків 25, а у жінок 20
років страхового стажу мінімальний
розмір пенсії за віком встановлюється
в розмірі прожиткового мінімум для
осіб, які втратили працездатність.

Суд не бере до уваги положення ч.3 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого,
визначеного законом мінімального
розміру пенсії за віком, не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
отримання додаткової пенсії у розмірі,
визначеному Законом України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Оскільки позивач має право на державну
та додаткову пенсію, яку слід визначати
з мінімальної пенсії за віком та яка
встановлюється в розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, то в разі збільшення
розміру цього прожиткового мінімуму
перерахунок державної пенсії та
додаткової пенсії позивачеві повинен
проводитись виходячи з нового розміру
мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд прийшов до
висновку, що при визначенні розміру
додаткової пенсії позивачу
застосуванню підлягають ст.ст.49,50,54,67
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
в редакції закону від 05.10.2006 року, та ч.1
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а також Закони України
Про Державний бюджет на відповідний
рік в частині встановленого розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Посилання відповідача на те, що
позивачу виплачувалась державна та
додаткова пенсія в розмірі,
визначеному постановами Кабінету
Міністрів України, а також відповідно
ст.50,54,67 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", в редакції Закону України
«Про державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», не можуть
бути прийняті судом до уваги, оскільки
Верховною Радою України до 01.01.2008року
включно, а також до часу розгляду
справи в суді, не вносились зміни щодо
розміру додаткової пенсії, а
зазначені відповідачем зміни, внесені
Законом України «Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
є неконституційними.

Щодо заперечень відповідача про те, що
Законом України від 14.06.2011 року до ЗУ
«Про державний бюджет на 2011 рік» були
внесені зміни, якими установлено, що у
2011 році норми і положення статей 51,.. 54
ЗУ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України та 2011 рік», а
також, що 26 грудня 2011 року
Конституційний Суд України визнав такі
зміни конституційними рішенням № 1-42/2011
року, та що відповідні положення
вносились до прикінцевих положень
Законів України Про Державний бюджет
України на 2012, 2013 та 2014 роки, то суд,
відхиляючи ці доводи, виходить з того,
що норми зазначених Законів не
скасовують відповідних положень
ст.ст.50,54,67 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи",зміни до яких, після
визнання неконституційними змін,
внесених Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від
28.12.2007року, не вносились, а отже
підлягають застосуванню, як норми
спеціальної дії у сфері правового та
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

При цьому суд враховує вищенаведені
вимоги ст.71 ЗУ України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" щодо того, що дія положень
цього Закону не може призупинятися
іншими законами, крім законів про
внесення змін до цього Закону.

Згідно з листом Управління Пенсійного
фонду України в м.Борисполі та
Бориспільському районі від 28.03.2014року
№3292/05 (а.с.-12) відповідач повідомив
позивачу про те, що при визначенні
розміру державної пенсії враховувався
мінімальний розмір пенсії за віком,
який визначався постановами Кабінету
Міністрів України, а розмір додаткової
пенсії інвалідам ІІІ групи віднесеним
до 1 категорії з 01.01.2008 року було
встановлено у розмірі 15% прожиткового
мінімуму для осіб, що втратили
працездатність, а з 01.01.2012р. у розмірі -
30% прожиткового мінімуму для осіб, що
втратили працездатність, та що
відповідач діяв у межах повноважень та
у спосіб, що передбачено Конституцією
України та законами України, а фактично
залишив заяву позивача про перерахунок
пенсії без задоволення.

Стосовно позовних вимог щодо
здійснення перерахунку та виплату
позивачу додаткової пенсії за період 01
січня 2005 року, суд звертає увагу на те,
що відповідно до ч. 1, 2 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася, або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач раніше не звертався до суду із
заявами про перерахунок і виплату
недоотриманої додаткової пенсії, щодо
розміру якої був обізнаний. Крім того,
норми законодавства, на які
посилається позивач як на підставу
своїх вимог, є загальновідомими та
діяли у зазначений позивачем період.

Відповідно до частини 1 статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.
Суд вважає, що підстави для відновлення
позивачу строку звернення до
адміністративного суду відсутні.

Враховуючи те, що позивач звернувся з
позовом до адміністративного суду,
здавши адміністративний позов на пошту
31.07.2014 року, позовні вимоги про
здійснення дій з нарахування державної
соціальної допомоги за період з жовтня
2010 року по 01.02.2014 року не підлягають
задоволенню з підстав пропуску строку
звернення до суду відповідно до ч.1 ст.100
КАС України.

На підставі викладеного, суд прийшов до
висновку, що дії відповідача по
нарахуванню та виплаті державної та
додаткової пенсії позивачу, а також
відмова щодо перерахунку пенсії не
відповідали вищенаведеним вимогам
ст.ст.50,54,67 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", в зв'язку з чим позовні
вимоги в частині зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України у
м.Бориспіль Київської області зробити
перерахунок та виплатити позивачу
державну пенсію в розмірі не нижчому 6
мінімальних пенсій за віком, та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірі 50 процентів
мінімальної пенсії за віком в межах
строку звернення з адміністративним
позовом до суду - шість місяців до дати
звернення до суду, тобто з 01.02.2014 року з
дотриманням вимог частини 3 статті 67
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

В іншій частині позовні вимоги щодо
зобов'язання відповідача
перераховувати у подальшому визначені
ст.ст.50,54 Закону № 796 розміри пенсій, у
зв'язку зі збільшенням розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для відповідної групи осіб,
починаючи з дня встановлення нового
розміру, а також вчасно виплачувати
належні йому пенсії, суд вважає
необґрунтованими та незаконними,
оскільки рішення суду не може
ґрунтуватися на припущеннях, в тому
числі щодо можливого порушення прав та
законних інтересів позивача при
здійсненні відповідачем нарахування
та виплат йому пенсії в майбутньому.

Також не підлягають задоволенню вимоги
щодо стягнення з відповідача у порядку
негайного виконання, передбаченого
статтею 256 КАС України, заборгованої
суми за пенсійними виплатами за весь
період невиконання вимог Законів
України щодо нарахування та
перерахунку пенсії позивача.

Так, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.256 КАС
України негайно виконуються постанови
суду про присудження виплати пенсій,
інших періодичних платежів з
Державного бюджету України або
позабюджетних державних фондів - у
межах суми стягнення за один місяць, а
також відповідно до п.1 ч.2 ст.256 КАС
України суд, який прийняв постанову, за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
або з власної ініціативи може ухвалою в
порядку письмового провадження або
зазначаючи про це в постанові звернути
до негайного виконання постанову, у
разі стягнення всієї суми боргу при
присудженні платежів, визначених
пунктами 1 і 2 частини першої цієї
статті.

Таким чином, негайне виконання може
бути застосовано судом у разі
стягнення певної, визначеної судом
суми, в той час, як в даній
адміністративній справі, суд,
встановивши порушення права позивача
на отримання та перерахунок державної
та додаткової пенсії, виходячи із
збільшеного розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік» та, виходячи з розміру
державної та додаткової пенсії,
визначених стст.50,54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в редакції
закону, що діяла до 01.01.2008 року,
зобов'язав усунути відповідача
встановлені порушення шляхом
здійснення перерахунку та виплати
недоотриманої державної та додаткової
пенсії.

За змістом абзацу одинадцятого ч.1 ст.256
КАС України негайно також виконуються
постанови суду, прийняті в порядку
скороченого провадження у
адміністративних справах,
передбачених пунктами 1,3,4,5,6 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п.8 ч.6 ст.183-2 КАС
України у постанові, прийнятій у
скороченому провадженні, зазначаються:
обов'язок відповідача виконати
постанову негайно, крім постанови в
адміністративній справі, передбаченій
пунктом 2 частини першої цієї статті, а
саме: в адміністративних справах щодо
оскарження фізичними особами рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень щодо обчислення,
призначення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання пенсійних виплат,
соціальних виплат непрацездатним
громадянам, виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, виплат та
пільг дітям війни, інших соціальних
виплат, доплат, соціальних послуг,
допомоги, захисту, пільг (п.2 ч.1 ст.183-2
КАС України).

В зв'язку з тим, що позивач та
відповідач звільнені від сплати
судового збору, судові витрати по
сплаті судового збору в розмірі 73
гривні 80 копійок мають бути віднесені
за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 11, 69, 71, 86, 94, 158-163,167 183-2, 186 , 286
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконними дії Управління
Пенсійного фонду України у м.Бориспіль
Київської області щодо здійснення
нарахування та перерахунків державної
пенсії та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, ОСОБА_1 в розмірах,
менших ніж визначено ст.ст.50,54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у м.Бориспіль Київської
області здійснити нарахування ОСОБА_1
державної пенсії в розмірі, не нижчому 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 50 процентів
мінімальної пенсії за віком, де розмір
пенсії за віком визначається у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, з урахуванням
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, на підставі чинної
редакції ст.ст.50,54,67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», та
виплатити ОСОБА_1 недоотриману
державну пенсію та додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, за період з
01.02.2014 року по даний час.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

На постанову суду може бути подана
апеляційна скарга до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Бориспільський міськрайонний
суд Київської області протягом десяти
днів з дня отримання сторонами копії
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку на апеляційне
оскарження і є остаточною, крім
випадків її оскарження в апеляційному
порядку.

Суддя
І.В
Муранова-Лесів