Справа № 2а-4777/10
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/65503/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в місті Сумах
на рішення Ковпаківського районного
суду міста Суми від 29 червня 2010 року та
ухвалу колегії суддів з розгляду справ
адміністративного судочинства
апеляційного суду Сумської області від
14 серпня 2012 року в справі за позовом
ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду
України в Ковпаківському районі міста
Суми про зобов'язання підвищити пенсію,

в с т а н о в и л а :

У березні 2010 року позивач звернулася в
суд з адміністративним позовом, в якому
зазначала, що відповідач в порушення
вимог статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
протягом 2007-2009 років не підвищував
пенсію на 30 відсотків мінімальної
пенсії за віком, внаслідок чого виникла
заборгованість, яку просила стягнути.

Рішенням Ковпаківського районного
суду міста Суми від 29 червня 2010 року,
залишеним без змін ухвалою колегії
суддів з розгляду справ
адміністративного судочинства
апеляційного суду Сумської області від
14 серпня 2012 року, позов задоволено
частково: зобов'язано здійснити
перерахунок пенсії з підвищенням її на
30% мінімальної пенсії за віком, розміру,
встановленого частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та провести відповідні
виплати з 09 липня по 31 грудня 2007 року, з
22 травня по 31 грудня 2008 року та з 01 січня
по 31 грудня 2009 року з урахуванням
проведених виплат.

У касаційній скарзі відповідач
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права,
просив скасувати рішення апеляційного
суду та змінити рішення суду першої
інстанції в частині стягнення судових
витрат.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач має право на
підвищення пенсії на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком відповідно
до вимог статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» і таке
підвищення протягом 2007-2009 років не
проводилося.

Частково задовольняючи позов суд
першої інстанції, з позицією якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що права позивача щодо грошового
розміру державної соціальної
підтримки порушені та підлягають
поновленню з урахуванням Рішення
Конституційного Суду України від 09
липня 2007 року та Рішення
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідного до вимог статті 79
Цивільного процесуального кодексу
України (в редакції на час розгляду
справи в суді першої інстанції) судові
витрати складаються з судового збору,
розмір, порядок сплати і звільнення від
сплати якого встановлюються законом,
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи, до яких, зокрема, належать
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення.

Витрати на інформаційно-технічне
забезпечення не оплачуються під час
звернення до суду і покладаються на
сторони після розгляду справи судом у
випадках, передбачених частиною
третьою статті 81 Цивільного
процесуального кодексу України, та не
оплачуються у випадках, передбачених
частиною четвертою даної статті.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 21 грудня 2005 року № 1258 затверджений
Порядок оплати витрат з
інформаційно-технічного забезпечення
судових процесів, пов'язаних з
розглядом цивільних та господарських
справ, та їх розмірів.

Зазначеними нормативно-правовими
актами Пенсійний фонд України і його
територіальні органи не були звільнені
від сплати витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
роз-гляду справ.

При цьому, пунктом 34 статті 4 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
державне мито» встановлено, що
Пенсійний фонд України, його
підприємства, установи й організації
звільнені від сплати державного мита, а
не витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції правомірно стягнув з
відповідача на користь позивача 37 грн.
витрат з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду справи та
державне мито в сумі 8,50 грн. за рахунок
держави.

Судові рішення ухвалені з додержанням
норм процесуального та матеріального
права, передбачених статтею 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстав для їх скасування і ухвалення
нового судового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в місті Сумах
залишити без задоволення, а рішення
Ковпаківського районного суду міста
Суми від 29 червня 2010 року та ухвалу
колегії суддів з розгляду справ
адміністративного судочинства
апеляційного суду Сумської області від
14 серпня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/