Справа № 807/1807/14
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 вересня 2014 рокум. Ужгород№ 807/1807/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Дору Ю.Ю. , суддів
Микуляка П.П. та Маєцької Н.Д.

при секретарі Пирожук Н.П.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 - представник ОСОБА_2 ,

відповідача 1: Державної реєстраційної
служби України - представник Мага Т.В. ,

відповідача 2: Державного реєстратора
прав на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Дурицької Марії Євгенівни -
представник не з'явився,

третьої особи: Ужгородського
міськрайонного управління юстиції в
Закарпатській області в особі
Реєстраційної служби Ужгородського
міськрайонного управління юстиції в
Закарпатській області - представник
Мага Т.В. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державної
реєстраційної служби України та
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Дурицької Марії Євгенівни, третя особа
- Ужгородське міськрайонное управління
юстиції в Закарпатській області в
особі Реєстраційної служби
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції в Закарпатській
області про визнання рішення
протиправним та зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС
України 16 вересня 2014 року було
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Повний текст
постанови виготовлено та підписано 19
вересня 2014 року.

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського
окружного адміністративного суду із
позовною заявою до Державної
реєстраційної служби України, яким
просила суд: визнати рішення
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України про
відмову від 07.04.14 року неправомірним та
скасувати таке; визнати подані ОСОБА_1
документи достатніми для проведення
державної реєстрації права приватної
власності; зобов'язати державного
реєстратора Державної реєстраційної
служби України розглянути питання
державної реєстрації права приватної
власності за ОСОБА_1 на нерухоме майно
за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою суду до участі у справі в
якості відповідача-2 було залучено
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Дурицьку
Марію Євгенівну (у зв'язку із незгодою
представника позивача на заміну
відповідача) та третю особу без
самостійних вимог - Ужгородське
міськрайонне управління юстиції в
Закарпатській області в особі
Реєстраційної служби Ужгородського
міськрайонного управління юстиції в
Закарпатській області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 04.06.13р. по справі № 308/6532/13-ц, яке
набрало законної сили 17.06.13р., визнано
право приватної власності за ОСОБА_1 на
нерухоме майно за адресою: м.Ужгород,
вул. Загорська, 26 кім. 114, 115. В подальшому
позивачка звернулася до державного
реєстратора з метою здійснення
реєстрації свого права на нерухоме
майно. Проте, згідно оскаржуваного
рішення від 07.04.2014 р. позивачці було
відмовлено у державній реєстрації прав
та їх обтяжень, оскільки, як зазначено у
оскаржуваному рішенні відповідача-2, у
рішенні Ужгородського міськрайонного
суду від 04.06.2013 р. «відсутні відомості
щодо визначення типу об'єкту
нерухомого майна». Позивачка вважає
таку відмову протиправною та просила
таке рішення скасувати. Представник
позивача позовні вимоги підтримала та
просила позов задовольнити повністю.

Відповідач-1 - Державна реєстраційна
служба України проти позову
заперечила, надавши суду письмові
заперечення в яких вказала, що вони не
являються належним відповідачем по
справі, позовних вимог до них нема, а
тому в позові просили відмовити.
Представник відповідача-1 та третьої
особи підтримала вказані заперечення.

Відповідач-2 в судове засідання не
з'явилася, проте, надала суду письмові
заперечення, в яких просила суд в
задоволенні позову відмовити. Згідно
даних заперечень вказала, що за
результатами розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень від 11.03.2014 за реєстраційним
номером № 5770486 та документів, поданих
для державної реєстрації прав,
державним реєстратором Дурицькою М.Є.
відповідно до вимог статті 24 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», пунктів 20 та 28 Порядку
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17.10.2013 року № 868,
пункту 5 Порядку взаємодії органів
державної реєстрації прав та їх
посадових осіб, затвердженого наказом
Міністерства юстиції від 02 квітня 2013
року № 607/5, прийнято рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень від 07.04.2014 № 12231295.

Причиною відмови стало те, що в
поданому заявником рішенні
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області (справа №
308/6532/13-ц від 04.06.2013), зокрема, в
резолютивній частині вказаного
рішення суду, відсутні відомості щодо
визнання типу об'єкта нерухомого майна,
права на який підлягають реєстрації, що
не дає змоги встановити відомості
необхідні для проведення державної
реєстрації прав, передбачені пунктом 20
Порядку ведення державного реєстру
речових прав на нерухоме майно,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26.10.2011 № 1141 та
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують. За таких
обставин вважає своє рішення
правомірним, а в задоволенні позову
просила суд відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до висновку про часткове задоволення
позову, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи,
Ужгородським міськрайонним судом було
винесено рішення від 04.06.13р. по справі №
308/6532/13-ц, яке набрало законної сили
17.06.13р., відповідно до якого визнано
право приватної власності за ОСОБА_1 на
нерухоме майно за адресою: м.Ужгород,
вул. Загорська, 26 кім. 114, 115 (а.с.11-12).

В подальшому позивачем до
Реєстраційної служби Ужгородського
міськрайонного управління юстиції в
Закарпатській області було подано
необхідний пакет документів для
здійснення державної реєстрації прав
на нерухоме майно, які були скеровані
державному реєстратору Дурицькій М.Є.
07.04.2014 року відповідачем-2 державним
реєстратором Дурицькою М.Є. було
прийнято рішення про відмову в
реєстрації прав та їх обтяжень №12231295
(а.с.10), згідно якого вбачається, що
підставою для такого рішення було те,
що «в поданому заявником рішенні
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області (справа №
308/6532/13-ц від 04.06.2013), зокрема, в
резолютивній частині вказаного
рішення суду, відсутні відомості щодо
визнання типу об'єкта нерухомого майна,
права на який підлягають реєстрації, що
не дає змоги встановити відомості
необхідні для проведення державної
реєстрації прав, передбачених пунктом
20 Порядку ведення державного реєстру
речових прав на нерухоме майно,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26.10.2011 № 1141 та
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.»

Суд приходить до висновку, що в
задоволенні позову до відповідача-1 -
Державної реєстраційної служби
України слід відмовити з огляду на
наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 52 КАСУ суд першої
інстанції, встановивши, що з
адміністративним позовом звернулася
не та особа, якій належить право вимоги,
або не до тієї особи, яка повинна
відповідати за адміністративним
позовом, може за згодою позивача
допустити заміну первинного позивача
або відповідача належним позивачем або
відповідачем, якщо це не потягне за
собою зміни підсудності
адміністративної справи.

Під час розгляду справи судом було
встановлено, що Державна реєстраційна
служба України не являється належним
відповідачем по справі, виходячи з
наступного.

Державна реєстраційна служба України є
центральним органом виконавчої влади,
який очолює Голова, призначений на
посаду Кабінетом Міністрів України
(стаття 19 Закону України «Про
центральні органи виконавчої влади»).

Відповідно до пункту 9 Положення про
Державну реєстраційну службу України,
затвердженого Указом Президента
України від 06.04.2011 № 401, Укрдержреєстр у
межах своїх повноважень, на основі і на
виконання Конституції та законів
України, актів і доручень Президента
України, актів Кабінету Міністрів
України, наказів Міністерства юстиції
України та доручень Міністра юстиції
України видає накази
організаційно-розпорядчого характеру,
які підписує Голова Укрдержреєстру.

Суд констатує, що у даних спірних
відносинах відсутнє будь-яке рішення
Укрдержреєстру у формі наказу,
підписаного Головою Укрдержреєстру, а
отже стосовно Укрдержреєстру
відсутній предмет спору.

Наказом Міністерства юстиції України
від 02.04.2013 № 607/5 «Про заходи щодо
взаємодії органів державної
реєстрації прав та їх посадових осіб»,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 02.04.2013 за № 534/23066,
встановлено випадки коли державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно, скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та
скасування записів Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно
проводяться державними реєстраторами
прав на нерухоме майно Укрдержреєстру
відповідно до Порядку взаємодії
органів державної реєстрації прав та
їх посадових осіб.

Стаття 9 Закону передбачає, що
державний реєстратор є державним
службовцем, крім випадку, коли,
державний реєстратором є нотаріус як
спеціальний суб'єкт. Державний
реєстратор встановлює відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства, а також
відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями, приймає рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, про відмову в державній
реєстрації, про її зупинення, внесення
змін до Державного реєстру прав.
Державний реєстратор самостійно
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмову в такій реєстрації.

Отже, зі змісту наведених норм
вбачається, що повноваження стосовно
прийняття рішень про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень Законом віднесено до
виключної компетенції державного
реєстратора прав на нерухоме майно
відповідного органу державної
реєстрації прав, а не до компетенції
органу державної реєстрації прав, який
представляє його керівник.

Згідно частини другої статті 30 Закону
передбачено, що до суду оскаржуються
дії або бездіяльності саме державного
реєстратора прав на нерухоме майно.

Дана позиція також міститься у пункті 8
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України «Про
окремі питання юрисдикції
адміністративних судів» від 20.05.2013 № 8,
в якому зазначено: «Відповідно до
частини другої статті 30 цього Закону
(мається на увазі Закон України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень») дії або
бездіяльність державного реєстратора,
державного кадастрового реєстратора,
нотаріуса, державного виконавця можуть
бути оскаржені до суду. Суди повинні
мати на увазі, що під діями також слід
розуміти рішення, прийняті зазначеними
суб'єктами владних повноважень з
питань реєстрації».

З огляду на вищезазначене судом було
запропоновано замінити неналежного
відповідача по справі на належного -
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Дурицьку
Марію Євгенівну, однак представник
позивача з таким не погодилась.

Так, відповідно ч.3 ст. 52 КАС України
якщо позивач не згоден на заміну
відповідача іншою особою, суд може
залучити цю особу як другого
відповідача. У разі відмови у
задоволенні адміністративного позову
до такого відповідача понесені
позивачем витрати відносяться на
рахунок держави.

Отже, враховуючи відсутність позовних
вимог до відповідача-1 - Державної
реєстраційної служби України в
задоволенні позову до неї слід
відмовити .

Позовні вимоги до відповідача-2 -
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Дурицької Марії Євгенівни, підлягають
до задоволення частково, виходячи із
наступного.

Як вбачається із оскаржуваного рішення
про відмову в державній реєстрації
прав та їх обтяжень №12231295 від 07.04.2014
року прийняте на підставі ч.4 ст. 15
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» у зв'язку з тим, що
в поданому заявником рішенні
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області (справа №
308/6532/13-ц від 04.06.2013), зокрема, в
резолютивній частині вказаного
рішення суду, відсутні відомості щодо
визнання типу об'єкта нерухомого майна,
права на який підлягають реєстрації, що
не дає змоги встановити відомості
необхідні для проведення державної
реєстрації прав, передбачені пунктом 20
Порядку ведення державного реєстру
речових прав на нерухоме майно,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26.10.2011 р. № 1141 та
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Разом з тим, колегія суддів не
погоджується із таким рішенням
відповідача-2 з огляду на наступне.

Відповідно до статті 8 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі
- Закон) до компетенції органу
державної реєстрації прав належить:
проведення державної реєстрації прав
та їх обтяжень або відмова у їх
реєстрації; забезпечення ведення
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно (далі - Державний реєстр
прав); надання інформації про
зареєстровані права та їх обтяження в
порядку, встановленому цим Законом;
забезпечення обліку безхазяйного
нерухомого майна; здійснення інших
повноважень, передбачених цим Законом
та іншими законами України.

Відповідно до Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №
868 (далі - Порядок № 868), державну
реєстрацію прав шляхом внесення
записів до Державного реєстру прав
проводять органи державної реєстрації
прав та нотаріус як спеціальний
суб'єкт, на якого покладаються функції
державного реєстратора прав на
нерухоме майно.

Наказом Міністерства юстиції України
від 02.04.2013 № 607/5 «Про заходи щодо
взаємодії органів державної
реєстрації прав та їх посадових осіб»,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 02.04.2013 за № 534/23066
(Офіційний вісник України від 12.04.2012 №
26), встановлено випадки коли державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно, скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та
скасування записів Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно
проводяться державними реєстраторами
прав на нерухоме майно Укрдержреєстру
відповідно до Порядку взаємодії
органів державної реєстрації прав та
їх посадових осіб.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
(надалі-Закон) передбачено, що
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним особам, зокрема, право
власності на нерухоме майно.

Право власності на квартиру, житлове та
нежитлове приміщення може бути
зареєстровано незалежно від того, чи
зареєстровано право власності на
житловий будинок, будівлю, споруду (їх
окремі частини), в яких вони
розташовані.

Однією з підстав для державної
реєстрації прав, у відповідності до ст.
19 даного Закону України є: рішення
судів, що набрали законної сили.
Підставою для відмови у реєстрації є
посилання державного реєстратора на п.
20 Порядку ведення Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно,
затвердженого Постановою КМУ від 26.10.11
№ 1141 (надалі-Порядок), зокрема: відсутні
відомості щодо визначення типу об'єкта
нерухомого майна.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 04.06.13р. встановлено, що
оспорюваним об'єктом нерухомого майна
є житлові приміщення поз.114,115 - дві
кімнати площею 25,9 м2, які знаходяться в
м. Ужгород, вул. Загорська, 26.

Згідно ст. 24 вищевказаного Закону
державній реєстрації права може бути
відмовлено в разі якщо, зокрема, подані
документи не відповідають вимогам,
встановленим цим Законом, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

Отже, якщо державний реєстратор,
якому подано на реєстрацію рішення
суду, що набрало законної сили, вважає,
що у такому рішенні містяться якісь
неточності повинен був, як особа на яку
покладено обов'язок здійснення
реєстрації права на нерухоме майно,
звернутися до суду із завою про
роз'яснення такого рішення суду, а не
відмовляти у реєстрації прав та їх
обтяжень.

Відтак, рішення №12231295 від 07.04.2014 року
про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень, прийняте державним
реєстратором Дурицькою М.Є. є
протиправним та підлягає до
скасування.

Позовна вимога про зобов'язання
державного реєстратора розглянути
питання державної реєстрації права
приватної власності ОСОБА_1 та провести
державну реєстрацію права приватної
власності за ОСОБА_1 на нерухоме майно
за адресою: м. Ужгород, вул.. Загорська, 26
кім 114, 115 підлягає до часткового
задоволення в частині зобов'язання
відповідача-2 повторно розглянути
питання реєстрації прав на нерухоме
майно ОСОБА_1, в решті до задоволення не
підлягає, виходячи із наступного.

Згідно ст. 8 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» до
компетенції органу державної
реєстрації прав належить: проведення
державної реєстрації прав та їх
обтяжень. Отже, оскільки саме до
компетенції державних реєстраторів
належать повноваження здійснення
такої реєстрації, то суд не вправі
зобов'язати здійснити реєстрацію таких
прав, а може тільки зобов'язати
повторно розглянути подані для
реєстрації документи. Отже, позовна
вимога в частині зобов'язання
державного реєстратора Державної
реєстраційної служби України
розглянути питання державної
реєстрації права приватної власності
за ОСОБА_1 на нерухоме майно за адресою:
АДРЕСА_1 підлягає до часткового
задоволення, а саме в частині
зобов'язання державного реєстратора
Державної реєстраційної служби
України Дурицьку Марію Євгенівну
повторно розглянути питання державної
реєстрації права приватної власності
за ОСОБА_1 на нерухоме майно за адресою:
м. Ужгород, вул.Загорська, 26 кім.114, 115.

Позовна вимога щодо визнання
поданих ОСОБА_1 документів достатніми
для проведення державної реєстрації
права приватної власності на об'єкт
нерухомого майна, щодо якого
Позивачкою заявлені права, до
задоволення не підлягає, оскільки
згідно частини другої статті 9 Закону
передбачено, що державний реєстратор
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та вже
зареєстрованими правами на нерухоме
майно та їх обтяженнями, приймає
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень, про відмову в державній
реєстрації, про її зупинення, внесення
змін до Державного реєстру прав.
Державний реєстратор самостійно
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмову в такій реєстрації. Втручання
будь-яких органів, посадових і
службових осіб, громадян та їх
об'єднань у діяльність державного
реєстратора, пов'язану з проведенням
державної реєстрації прав,
забороняється і тягне за собою
відповідальність згідно із законом.
Відтак, вирішення даного питання є
компетенцією виключно державного
реєстратора.

Керуючись статтями 9, 11, 70, 71, 86, 160-163 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов ОСОБА_1 до Державної
реєстраційної служби України та
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Дурицької Марії Євгенівни, третя особа
- Ужгородське міськрайонное управління
юстиції в Закарпатській області в
особі Реєстраційної служби
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції в Закарпатській
області про визнання рішення
протиправним та зобов'язання вчинити
певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати
рішення Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Дурицької Марії Євгенівни про відмову
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень №12231295 від 07.04.14 року та
зобов'язати державного реєстратора
Державної реєстраційної служби
України повторно розглянути питання
державної реєстрації права приватної
власності за ОСОБА_1 на нерухоме майно
за адресою: м. Ужгород, вул.Загорська, 26
кім.114, 115.

3. В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

4. Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду протягом
десяти днів з дня її проголошення, а у
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Апеляційна
скарга подається через Закарпатський
окружний адміністративний суд з
одночасним надсиланням її копії до
суду апеляційної інстанції. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя Судді:Ю.Ю. Дору П.П.
Микуляк Н.Д. Маєцька