Справа № 810/4509/14
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2014 року
810/4509/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого судді -
Балаклицького А.І., розглянувши в
порядку скороченого провадження в м.
Києві адміністративну справу

за позовомКиївського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідівдоТовариства з обмеженою
відповідальністю "Чік-2005"простягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені,

в с т а н о в и в:

Київське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
звернулось до Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Чік-2005" про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
в сумі 14111,11 грн. та пені за порушення
термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
в сумі 564,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем порушено вимоги Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" від
21.03.1991 № 875-XII (надалі - Закон України №
875-XII), що полягає у не працевлаштуванні
інвалідів у рахунок нормативу робочих
місць у розмірі чотирьох відсотків від
загальної чисельності працюючих.

За невиконання нормативу щодо
створення робочих місць для
працевлаштування інвалідів до
відповідача було застосовано штраф у
розмірі 14111,11 грн. та нарахована пеня за
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 564,00 грн.

У зв'язку з тим, що дана заборгованість
не сплачена відповідачем у
добровільному порядку позивач
звернувся з даним позовом до суду.

Відповідач позов не визнав,
заперечення надав суду у письмовій
формі та просив суд у задоволенні
позову відмовити. В обґрунтування
заперечень вказав, що на підприємстві
протягом 2013 року працював 1 інвалід, що
підтверджується відповідними
доказами.

Разом з цим, при заповненні та подачі до
Київського обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів звіту
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів за 2013 рік (форма 10-ПІ),
головним бухгалтером підприємства
допущена технічна помилка, а саме у
другому рядку звіту замість цифри "1"
зазначено "-".

Згідно з частиною четвертою статті 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України, суддя розглядає справу в
порядку скороченого провадження
одноособово, без проведення судового
засідання та виклику осіб, які беруть
участь у справі. За результатами
розгляду справи у скороченому
провадженні суддя, оцінивши
повідомлені позивачем, відповідачем
обставини, за наявності достатніх
підстав приймає законне судове
рішення. У разі недостатності
повідомлених позивачем обставин або
якщо за результатами розгляду поданого
відповідачем заперечення суд прийде до
висновку про неможливість ухвалення
законного судового рішення без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі, суд розглядає справу за
загальними правилами цього Кодексу,
про що постановляє ухвалу, яка не
підлягає оскарженню.

В силу пункту 4 частини п'ятої статті 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України, справа повинна бути
розглянута у порядку скороченого
провадження протягом таких строків: не
пізніше п'яти днів з дня подання
відповідачем заперечення проти позову.

Дослідивши надані відповідачем
заперечення на адміністративний позов,
суд дійшов висновку, що вони
обґрунтовані та такі, що спростовують
твердження позивача щодо заявлених
позовних вимог.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
дійшов висновку, що позов не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
27.02.2014 відповідачем подано звіт до
Київського обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів Звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів за 2013 рік за формою 10-ПІ,
відповідно до якого середньооблікова
кількість штатних працівників
облікового складу у 2013 році на
підприємстві відповідача становила 18
осіб. Кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідачем
відповідно до статті 19 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні", становить - 1
особа, однак на підприємстві не
працевлаштовано жодної особи, якій
встановлено інвалідність.

Вважаючи, що відповідачем, всупереч
вимогам статті 19 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" не
працевлаштовано на підприємстві
одного інваліда, позивач звернувся до
суду з даним адміністративним позовом,
в якому просив стягнути з відповідача
адміністративно-господарські санкції
та пеню.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
склались між сторонами, суд виходить з
наступного.

Спеціальним законом, який визначає
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні і гарантує їм рівні
з усіма іншими громадянами можливості
для участі в економічній, політичній і
соціальній сферах життя суспільства,
створення необхідних умов, які дають
можливість інвалідам вести
повноцінний спосіб життя згідно з
індивідуальними здібностями і
інтересами є Закон України від 21.03.1991
№875-ХІІ "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" (далі -
Закон України №875-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 17
Закону України №875-ХII з метою
реалізації творчих і виробничих
здібностей інвалідів та з урахуванням
індивідуальних програм реабілітації
їм забезпечується право працювати на
підприємствах, в установах,
організаціях, а також займатися
підприємницькою та іншою трудовою
діяльністю, яка не заборонена законом.
Право інвалідів на працю, їх
працевлаштування реалізується шляхом
створення спеціального робочого місця,
адаптацією основного і додаткового
обладнання, технічного оснащення і
пристосування тощо з урахуванням
обмежених можливостей інваліда.

Статтею 18 Закону № 875-ХІІ встановлено
обов'язок для підприємств, установ та
організацій, фізичних осіб, які
використовують найману працю, виділяти
та створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до частини першої статті 19
Закону України №875-ХІІ для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб - у кількості
одного робочого місця.

Частиною другою статті 19 Закону
України №875-ХІІ визначено, що
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно розраховують
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу, встановленого частиною
першою цієї статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів.

Згідно із частиною першою статті 20
Закону України №875-ХІІ, зокрема,
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Відповідно до частини другої статті 20
Закону України №875-ХІІ порушення
термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

Як вбачається із поданого відповідачем
до Київського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
звіту форми № 10-ПІ про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2013 рік,
відповідач повинен був забезпечити у
2013 році працевлаштування одного
інваліда. Проте, у графі, де має бути
зазначена середньооблікова кількість
штатних працівників, яким відповідно
до чинного законодавства встановлена
інвалідність, відповідач не вказав
жодної особи.

Водночас, як вбачається із заперечень
відповідача, бухгалтером підприємства
у звіті допущено помилку, а саме: не
відображено у звіті про зайнятість та
працевлаштування інвалідів працюючу
особу-інваліда ОСОБА_1, який працював на
підприємстві з 01.04.2008 по 34.01.2013, та
ОСОБА_2, яка працює на підприємстві з
01.08.2013, та яким відповідно до чинного
законодавства встановлено
інвалідність.

На підтвердження даного факту,
відповідачем надано копії паспортів
осіб-інвалідів ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
довідки до актів огляду МСЕК на
зазначених осіб, накази про прийняття
на роботу цих осіб, пенсійні
посвідчення по інвалідності та наказ
про звільнення ОСОБА_1

Суд зазначає, що надані відповідачем
документи підтверджують факт
працевлаштування на підприємстві
позивача у 2013 році особи-інваліда.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в
даному випадку відповідачем не було
порушено норматив, встановлений
частиною першою статті 19 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні",
оскільки фактично на підприємстві
працював інвалід.

Крім того, суд звертає увагу, що Закон
України № 875-XII передбачає застосування
адміністративно-господарських санкцій
у разі не працевлаштування
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, які використовують
найману працю інвалідів у рахунок
нормативу робочих місць, а не за
помилки допущенні у звіті про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів (форма 10-ПІ).

Також, законодавством не передбачено
подання уточнюючого чи нового звіту
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів (форма 10-ПІ) у разі допущення
при його заповненні помилок.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що в діях відповідача
відсутній склад правопорушення, а тому
застосування до нього
адміністративно-господарських санкцій
та пені у розмірі 14675,11 грн. за не
працевлаштування інвалідів є
безпідставним.

В силу положень частини першої статті 69
Кодексу адміністративного судочинства
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Відповідно до положень частини першої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтується її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Всупереч наведеним вимогам, позивачем
не доведено належними та допустимими
доказами невиконання або неналежного
виконання відповідачем приписів
Закону України № 875-XII.

З огляду на зазначене та зважаючи на
всі наведені обставини в їх сукупності,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
позивача є необґрунтованими та такими,
що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
124 Конституції України, ст.ст. 69, 70, 71, 122,
158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного
позову Київського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів - відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Київський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з моменту отримання копії
постанови.

Суддя
Балаклицький А. І.