Справа № 2а-2184/11
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року № 9104/8084/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого- судді
Старунського Д.М.

суддів:
Багрія В.М., Рибачука А.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м.Коломия Івано-Франківської
області на постанову Коломийського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 15
лютого 2011 року у адміністративній
справі за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м.Коломия
Івано-Франківської області про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

21.01.2011 року позивач звернувся в
суд першої інстанції з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Коломия Івано-Франківської області в
якому просить зобов'язати відповідача
нарахувати і виплатити підвищення до
пенсії як дитині війни в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком за період з
09.07. по 31.12.2007р., з 22.05.2008р. по 30.09.2010р. , а
також нараховувати і виплачувати в
такому ж розмірі в подальшому.

Позовні вимоги обґрунтовано тим,
що враховуючи положення ст. 1 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» позивач є дитиною війни, а тому у
відповідності до ст. 6 даного Закону
останньому повинна виплачуватись
щомісячна соціальна допомога в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком. Однак
така допомога не виплачувалась в
повному обсязі.

Постановою Коломийського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 15
лютого 2011 року зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в м.Коломия
Івано-Франківської області нарахувати
та виплатити на користь ОСОБА_1
недоплачене підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» та ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 02.08.10 року по
02.02.11 року з врахуванням проведених
виплат.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, Управління
Пенсійного фонду України в м.Коломия
Івано-Франківської області оскаржило
його в апеляційному порядку, вважає, що
судом першої інстанції при винесенні
постанови порушено норми
матеріального й процесуального права,
а тому просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову в повному обсязі з підстав,
викладених в апеляційній скарзі.

У відповідності до ч.1 ст. 197 КАС України,
суд вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
суд апеляційної інстанції вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є дитиною війни, а відтак має
право на встановлене ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» підвищення до пенсії.

Суд апеляційної інстанції вважає
підставними заявлені вимоги позивача в
частині зобов'язання відповідача
нараховувати і виплачувати підвищення
до пенсії в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком за період 2010-2011 років,
оскільки дія норм ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» на
2010-2011 роки не була зупинена чи обмежена
іншими нормативними актами. Статтею 70
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» Кабінету Міністрів
України надано право у 2010 році
встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.
Названа норма передбачає встановлення
в абсолютних сумах розмірів лише тих
виплат, вихідним критерієм розрахунку
яких є розмір мінімальної заробітної
плати. Відповідно її дія не поширюється
на спірні відносини, оскільки розмір
зазначених соціальних виплат згідно із
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни» залежить від розміру
мінімальної пенсії за віком. Окрім
того, нормами Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік» у
період до 23.07.2011 року не передбачено
обмежень щодо застосування положень
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни».

На виконання пункту 7 Закону України
«Про внесення змін до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» Кабінетом Міністрів України
06.07.2011р. прийнято постанову № 745 «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
чинності з дня опублікування такої в
Урядовому кур'єрі, 2011, 23.07.2011 № 133 -
23.07.2011р. Даною постановою змінено
розміри належних деяким категоріям
громадян, зокрема «дітям війни», виплат
і такі зміни визнані конституційними.

Отже, нарахування та виплата у період з
2010 року та по 22.07.2011 року дітям війни
підвищення до пенсії або щомісячного
грошового довічного утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії, повинні
були здійснюватися відповідно до норм
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни».

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

У відповідності до ст.99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Задовольняючи позовні вимоги, судом
першої інстанції враховано вимоги ст.99
КАС України та задоволено позов в межах
такого строку. При цьому суд порушив
норми процесуального права, не
застосувавши положення ст. 100 КАС
України за якими адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд за
заявою особи, яка його подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала. З врахуванням
того, що позивач звернувся за захистом
прав, свобод та інтересів шляхом
подання позову до суду лише 21.01.2011
року, що стверджується відбитком
поштового штемпеля на конверті, заявив
клопотання про поновлення строку
звернення до суду, проте жодних доказів
поважності пропущення такого строку не
навів, а тому колегія суддів приходить
до висновку про підставність
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в м.Коломия
Івано-Франківської області в частині
проведення нарахування та виплати на
користь позивача підвищення до пенсії
з 21.07.10 року без зазначення кінцевої
дати, так як позивач не обмежувався
певною датою і на час розгляду справи
зміни до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" не
вносились. Позов в частині вимог за
період з 09.07.07 року по 20.07.10 року
відповідно до ст. 100 КАС України слід
залишити без розгляду.

Оскільки функції з призначення,
нарахування та виплати пенсії позивачу
здійснює Пенсійний фонд України в
особі Управління Пенсійного фонду
України в м.Коломия Івано-Франківської
області, обов'язок щодо нарахування і
виплати спірної допомоги правильно
покладено на відповідача у справі.

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивача у
передбаченому ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» розмірі
колегія суддів не вбачає.

Беручи до уваги, що правові положення,
які передбачали виплату підвищення до
пенсії особам, на яких поширюється дія
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», на час виникнення спірних
правовідносин були чинними, а позивач
належить до вказаної групи осіб і має
право на її отримання, органи державної
влади не могли свідомо зменшувати
розмір такої допомоги без законних на
те підстав.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до переконання про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Відтак, оскаржувана постанова
підлягає скасуванню з прийняттям
нової, якою позовні вимоги
задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 198,
п.4 ч.1 ст. 202, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Коломия
Івано-Франківської області
задовольнити частково, постанову
Коломийського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 15
лютого 2011 року у справі № 2а-2184/11
скасувати та прийняти нову.

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м.Коломия
Івано-Франківської області нарахувати
та виплатити на користь ОСОБА_1
підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
передбаченої ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», з
21.07.2010 року з врахуванням ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Коломия Івано-Франківської області в
частині вимог за період з 09.07.2007 року
по 20.07.2010 року залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : Старунський
Д.М.Судді :Багрій В.М. Рибачук А.І.