Справа № 591/4006/14-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 р.Справа № 591/4006/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Сумах на постанову
Зарічного районного суду м. Суми від
14.07.2014р. по справі № 591/4006/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Сумах

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1, звернулась до
Зарічного районного суду м. Суми з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сумах, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії
відповідача щодо відмови здійснити
перерахунок раніше призначеної пенсії
державного службовця з урахуванням
винагороди за вислугу років у розмірі
40%, матеріальної допомоги на
оздоровлення та матеріальної допомоги
на вирішення соціально-побутових
питань, що вказані у довідках ДПІ у м.
Сумах ГУ Міндоходів у Сумській області
від 10.04.2014 № 20605/В/05-020 та від 10.04.2014 №
20607/В/05-020 про складові заробітної плати;

- зобов'язати відповідача, починаючи з 01
квітня 2014 року, здійснити перерахунок
та виплату пенсії державного
службовця, призначеної на підставі ст.
37 Закону України "Про державну службу"
(у редакції, що діяла на момент
призначення пенсії), з урахуванням
винагороди за вислугу років у розмірі
40%, матеріальної допомоги на
оздоровлення та матеріальної допомоги
на вирішення соціально-побутових
питань, що вказані у довідках ДПІ у м.
Сумах ГУ Міндоходів у Сумській області
від 10.04.2014 № 20605/В/05- 020 та від 10.04.2014 №
20607/В/05-020 про складові заробітної плати
у розмірі 83 відсотків.

Постановою Зарічного районного суду м.
Суми від 14.07.2014 року адміністративний
позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах про
відмову в здійсненні перерахунку
пенсії державного службовця за віком
ОСОБА_1 з урахуванням винагороди за
вислугу років у розмірі 40%,
матеріальної допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань, що вказані
у довідках ДПІ у м. Сумах ГУ Міндоходів
у Сумській області від 10 квітня 2014 року
№ 20605/В/-05-020 та №20607/В/05-020 про складові
заробітної плати.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Сумах, починаючи з 01
квітня 2014 року, здійснити перерахунок
раніше призначеної ОСОБА_1 на підставі
ст. 37 Закону України "Про державну
службу" (у редакції, що діяла на момент
призначення пенсії) та виплату пенсії
державного службовця за віком з
урахуванням винагороди за вислугу
років у розмірі 40%, матеріальної
допомоги на оздоровлення та
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань, що вказані
у довідках ДПІ у м. Сумах ГУ Міндоходів
у Сумській області від 10 квітня 2014 року
№ 20605/В/-05-020 та №20607/8/05-020 про складові
заробітної плати.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 73 грн. 08 когі. в
рахунок відшкодування понесених по
справі судових витрат.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті оскаржуваної постанови, норм
матеріального та процесуального права,
відповідач просить постанову
Зарічного районного суду м. Суми від
14.07.2014 року № 591/4006/14-а скасувати та
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач, зокрема,
посилається на порушення судом першої
інстанції приписів ст. ст. 33, 37, 37-1
Закону України "Про державну службу",
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", що призвело до
неправильного вирішення справи, а
також на доводи та обставини викладені
в апеляційній скарзі.

Відповідно ч. 1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що відповідач оскаржує
постанову суду першої інстанції лише в
частині задоволення позовних вимог,
колегія суддів не вбачає підстав для
надання правової оцінки рішенню суду
першої інстанції в частині відмови у
задоволенні позову, в межах розгляду
даної апеляційної скарги.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
визнала за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що Управлінням Пенсійного
фонду України в м. Суми з 19 серпня 2009
року позивачу - ОСОБА_1, була призначена
пенсія як державному службовцю
відповідно до ст. 37 Закону України "Про
державну службу", але при нарахуванні і
її призначенні не була врахована
матеріальна допомога на оздоровлення,
матеріальна допомога на вирішення
соціально-побутових питань та надбавка
за вислугу років 40% (враховано лише
надбавку за вислугу років за стаж
державної служи 20%).

15 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
відповідача із заявою про перерахунок
раніше призначеної пенсії та надала
довідки Державної податкової служби у
Сумській області від 10.04.2014 № 20605/В/05-020,
від 10.04.2014 № 20607/В/05-020, від 15.04.2014 року
№21285/В/05-020(а.с.6).

Листом від 25 квітня 2014 року № 175/В
позивачці було відмовлено в
перерахунку пенсії, та зазначено, що
пенсія призначена та виплачується за
нормами чинного законодавства і
підстав для перерахунку пенсії немає. У
відповіді відповідача зазначено, що
стаж для виплати надбавки за вислугу
років за період роботи на посадах
державних службовців обчислюється
відповідно до постанови КМУ від 03.
травня 1994 року № 283 "Про порядок
обчислення стажу державної служби", а
не відповідно до постанови КМУ від 12
вересня 1997 року №1013 "Про порядок
виплати винагороди за вислугу років
посадовим особам органів державної
податкової служби, які мають
спеціальні звання", на яку посилається
позивач. У випадку позивачки стаж
державної служби складає 13 років 10
місяців 14 днів (надбавка 20%) (а.с. 11).

З довідок Державної податкової служби
у Сумській області від 10 квітня 2014 року
№ 20605/В/-05-020 та № 20607/В/05-020 вбачається, що
до них включено надбавку за вислугу
років (40%) та матеріальну допомогу (7,8).

Не погодившись з діями відповідача
щодо відмови у здійсненні перерахунку
пенсії, позивач звернувся з даним
позовом до суду.

Приймаючи рішення в частині
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
були сплачені страхові внески зі всієї
заробітної плати, тому її пенсія
повинна бути обчислена із суми
заробітної плати, що включала суми
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань та
щомісячної індексації заробітної
плати.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Статтею 37 Закону України "Про державну
службу" № 3723-ХІІ передбачено, що на
одержання пенсії державних службовців
мають право особи, які досягли
встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок - не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців, -
незалежно від місця роботи на час
досягнення пенсійного віку.

Пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
від сум їх заробітної плати, на які
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, без обмеження граничного
розміру пенсії, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі.

Порядок обчислення заробітної плати
для перерахунку пенсії державного
службовця встановлено постановами
Кабінету Міністрів від 31 травня 2000 року
№ 865 та від 23 квітня 2003 року № 581.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів
України від 31 травня 2000 року № 865 (із
змінами і доповненнями) передбачено, що
особи, які вийшли на пенсію згідно
Закону № 3723-ХІІ мають право на
перерахунок пенсій, але лише за умови
підвищення заробітної плати державним
службовцям після набрання чинності
лише Законом України від 16 січня 2003
року № 432-ІV "Про внесення змін до Закону
№ 3723-ХІІ" (далі - Закон № 432-ІV).

Постановою Кабінету Міністрів України
від 23 квітня 2003 року № 581 встановлено,
що у разі підвищення розміру
заробітної плати працюючим державним
службовцям відповідно до рішень
Кабінету Міністрів України після
набрання чинності Законом України від
16 січня 2003 року № 432-IV "Про внесення змін
до Закону № 3723-ХІІ" заробітна плата для
перерахунку пенсії пенсіонерам, яким
пенсія призначена з дня набрання
чинності Законом № 3723-ХІІ,
визначається в такому порядку: 1)
пенсіонерам, які на момент перерахунку
пенсії продовжують працювати на
посаді, з якої призначено пенсію, - на
підставі поданої довідки про
одержувану заробітну плату на момент
перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на
підставі документів, поданих на час
перерахунку, виходячи із сум
заробітної плати, яку одержує
працюючий державний службовець на
відповідній посаді, з якої призначено
(перераховано) пенсію, на момент
виникнення права на перерахунок. При
цьому, премія та інші надбавки
враховуються в середніх розмірах
стосовно визначених законодавством
таких виплат у відповідному державному
органі, з якого особа вийшла на пенсію,
на момент виникнення права на
перерахунок, якщо вони були фактично їй
встановлені.

Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету
Міністрів України "Про деякі питання
вдосконаленні визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії" від
31.05.2000 року № 865, посадовий оклад,
надбавка за ранг або кваліфікаційні
класи, класний чин або спеціальні
звання, вислугу років при призначенні
пенсії, відповідно до Закону України
"Про державну службу", враховуються в
розмірах, що виплачуються на день
звільнення з роботи, що дає право на
відповідний вид пенсії, а, згідно пп. 2 п.
4 цієї ж постанови, посадовий оклад,
надбавки за ранг та вислугу років
враховуються в розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України на момент
виникнення права на перерахунок за
відповідною посадою та рангом на
момент призначення (перерахунку)
пенсії.

На всі виплати, включені в довідки,
нараховані страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про
оплату праці" (Закон №108) встановлено,
що заробітна плата - це винагорода ,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Відповідно до ст. 2 цього Закону,
структура заробітної плати
складається з основної, додаткової та
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат, до яких
належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про
державну службу" заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплат за
ранги, надбавок за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.
Посадові оклади державних службовців
установлюються залежно від складності
та рівня відповідальності виконуваних
службових обов'язків. Умови оплати
праці державних службовців, розміри їх
посадових окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 12.09.1997 року № 1013 затверджено
Порядок виплати винагороди за вислугу
років посадовим особам органів
державної податкової служби, які мають
спеціальні звання, відповідно до
положень якого винагорода за вислугу
років виплачується посадовим особам
органів державної податкової служби
залежно від стажу роботи і
обчислюється у відсотках, виходячи з
посадового окладу та надбавки за
спеціальне звання. Нарахування та
виплата винагороди за вислугу років
провадяться щомісяця за фактично
відпрацьований час у межах
встановленого фонду оплати праці.

Таким чином, винагорода за вислугу
років, встановлена посадовим особам
органів державної податкової служби,
які мають спеціальні звання, є частиною
заробітної плати зазначених посадових
осіб, виплачується за рахунок та у
межах фонду оплати праці,
передбаченого органам державної
податкової служби в Державному бюджеті
України, враховується при обчисленні
середнього заробітку, що зберігається
за посадовою особою відповідно до
законодавства, на неї нараховується
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, а тому повинна
враховуватись при обчисленні розміру
пенсії державного службовця у
розмірах, що виплачуються на день
звільнення посадової особи з роботи, що
дає право на відповідний вид пенсії, у
даному випадку пенсію державного
службовця.

Отже, аналіз наведених положень дає
підстави для висновку, що допомога на
оздоровлення, грошова винагорода
державного службовця за сумлінну
безперервну працю в органах державної
влади та матеріальна допомога при
вирішенні соціально-побутових питань
входить до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про
пенсійне забезпечення" врегульовано
види оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 статті 66
вказаного Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (далі -
Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Аналогічна правова позиція була
висловлена Верховним Судом України в
постановах від 20 лютого 2012 року, 28
травня 2013 року, від 04 березня 2014 року
(справи №№ 21-430а11, 21-125а13, 21-97а13, №21-3а14
відповідно) прийнятих в порядку
перегляду судового рішення з підстав
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах.

Згідно зі ст. 244-2 КАС України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Враховуючи вищевикладене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
відмова відповідача у здійсненні
перерахунку пенсії позивачу з
урахуванням винагороди за вислугу
років у розмірі 40%, матеріальної
допомоги на оздоровлення та
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань, що вказані
у довідках ДПІ у м. Сумах ГУ Міндоходів
у Сумській області від 10.04.2014 № 20605/В/05-
020 та від 10.04.2014 № 20607/В/05-020 про складові
заробітної плати, з яких сплачено
страхові внески, є неправомірною, а
відтак обґрунтовано визнав такі дії
протиправними та правомірно зобов'язав
відповідача провести відповідний
перерахунок та виплату пенсії
позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Заперечуючи проти позову, відповідач,
який є суб'єктом владних повноважень,
правомірність своїх дій щодо відмови у
призначенні позивачеві пенсії на
пільгових умовах належним чином не
довів.

Оскільки, вчиняючи оскаржувані дії,
відповідач діяв не на підставі та не у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, колегія суддів
вважає вірним висновок суду першої
інстанції про наявність підстав для
задоволення позову.

У відповідності до ст. 159 КАС України,
судове рішення повинне бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Переглянувши рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
постанова Зарічного районного суду м.
Суми від 14.07.2014 року відповідає вимогам
ст. 159 Кодексу адміністративного
судочинства України, підстав для
задоволення вимог апеляційної скарги
відповідача колегією суддів не
встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дослідив наявні докази, надав їм
належну оцінку та прийняв законне і
обґрунтоване рішення щодо задоволення
позовних вимог, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду першої
інстанції не спростовують, а тому
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.
198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах
залишити без задоволення.

Постанову Зарічного районного суду м.
Суми від 14.07.2014р. по справі № 591/4006/14-а в
частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва
С.В.Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П.
Перцова Т.С.