Справа № 2а-559/11/1370
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року
Справа
№ 70067/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у м.
Львові на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 15
червня 2011 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Львівська
ізоляторна компанія» до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Львові,
Державної податкової інспекції у
Галицькому районі м. Львова про
визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2011 року позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю «Львівська
ізоляторна компанія» звернулося до
суду з позовом до Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Львові, Державної податкової
інспекції у Галицькому районі м.
Львова, в якому просить визнати
нечинним податкове
повідомлення-рішення Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Львові № /0/481 від 31.12.2010 року,
яким зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість на суму 49 972,00 грн. (за липень 2010
року) та 36 727, 89 грн. (за серпень 2010 року).

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 15 червня 2011
року позов задоволено повністю.
Визнано протиправними та скасовано
податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.
Львові від 31.12.2010 року № /0/481.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що дата отримання
податкової накладної за придбані
товариством товари є датою виникнення
права у позивача на податковий кредит,
а відтак позивач правомірно включив до
складу податкового кредиту суму ПДВ, що
підлягає бюджетному відшкодуванню у
липні 2010 року в сумі 49972, 00 грн. та у
серпні 2010 року в сумі 36727,89 грн.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
прийнятою з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
Спеціалізована державна податкова
інспекція по роботі з великими
платниками податків у м. Львові
оскаржила її, подавши апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 15 червня 2011
року та прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт вказує на те, що
відповідачем безпідставно включено в
податковий кредит липня та серпня 2010
року суму ПДВ по податкових накладних
виписаних в попередніх періодах.

Апелянт посилається на те, що своєчасне
включення податкових накладних до
склау податкового кредиту, а також
забезпечення контролю за своєчасним їх
отриманням є обов'язком платника
податку, і Законом передбачено низку
можливостей для безперешкодної
реалізації такого обов'язку.

Стверджує, що документальним
підтвердженням правомірності
включення до складу податкового
кредиту суми ПДВ на підставі
податкової накладної, яку було
виписано у будь-якому з попередніх
періодів, для платника податку -
покупця є документ, який підтверджує
дату надходження такої податкової
накладної від продавця, а саме
зареєстрований відповідно до вимог
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Мінфіну України від 24.05.95 р. № 88
та зареєстрованого в Мін'юсті України
05.06.95 р. за № 168/704, лист з рекомендованим
повідомленням про вручення із
зазначенням на ньому відбитка
календарного поштового штемпеля та
отримана разом з цим листом податкова
накладна з відображенням на ній дати
реєстрації на штампі вхідної
кореспонденції (за умови дотримання
інших вимог Закону щодо формування
податкового кредиту).

При цьому записи в податковому обліку
про податкові накладні, які було
виписано у попередніх періодах, не
можуть бути прирівняними до записів
про самостійно виправлені помилки,
оскільки такі операції не відповідають
визначенню арифметичної чи
методологічної помилки.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило, а тому суд апеляційної
інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1
ст.197 КАС України вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на підставі наявних у ній доказів.

ислухавши суддю-доповідача, дослідивши
обставини справи та доводи апеляційної
скарги, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що 21.12.2010 року
працівниками Державної податкової
інспекції у м. Львові проведено
позапланову виїзну перевірку ТзОВ
«Львівська ізоляторна компанія» з
питань достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на розрахунковий
рахунок підприємства за липень,
серпень 2010 року, яка виникла за рахунок
від'ємного значення з ПДВ, що
декларувало в травні, червні та липні
2010 року.

За результатами проведеної перевірки
складно Акт № 1102/23-4/30823261 від 21.12.2010 року,
згідно якого встановлено завищення
заявленої суму ПДВ, що підлягає
бюджетному відшкодуванню за липень 2010
року в сумі - 49 972, 00 грн., та за серпень 2010
року в сумі - 36 727, 89 грн., а також
завищення від'ємного значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту за липень 2010
року в сумі - 36 728, 00 грн., та за серпень 2010
року в сумі - 12 594, 35 грн., чим порушено пп.
7.2.6 п. 7.2, п.п. 7.4.1 п. 7.4.5, п. 7.4, п.п. 7.5.1 п. 7.5,
п.п 7.7.1, п.п. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість.

На підставі зазначеного Акту перевірки
Спеціалізованою державною податковою
інспекцією по роботі з великими
платниками податків у м. Львові
винесено податкове
повідомлення-рішення № /0/481 від
31.12.2010 року, яким зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість на суму 49 972,00 грн. (за
липень 2010 року) та 36 727, 89 грн. (за серпень
2010 року).

Як встановлено в ході перевірки до
податкового кредиту липня 2010 року
віднесено суму ПДВ - 36 727,89 грн. За даними
перевірки різниця між сумою
податкового зобов'язання і сумою
податкового кредиту складає від'ємне
значення (рядок 18.2 Декларації за липень
2010 року) в сумі (- 553363, 11) гривень (469481 -
(105957- 36727, 89); згідно декларації ТзОВ
«Львівська ізоляторна компанія»
різниця між сумою податкових
зобов'язань і сумою податкового
кредиту за серпень 2010 року складає
від'ємне значення в сумі 580608, 00 грн.,
згідно перевірки ТзОВ «Львівська
ізоляторна компанія» до податкового
кредиту серпня 2010 року віднесено суму
ПДВ - 12 594, 35 грн. За даними перевірки
різниця між сумою податкового
зобов'язання і сумою податкового
кредиту складає від'ємне значення
(рядок 18.2 Декларації за серпень 2010 року)
в сумі (- 568013, 65) гривень (296056-(876664 - 12594, 35).

Як вбачається із реєстру отриманих та
виданих податкових накладних ТзОВ
«Львівська ізоляторна компанія»,
вказані податкові накладні були
одержані підприємством відповідно в
червні 2010 року на суму 20 129, 32 грн. та
липні в 2010 року на суму 36 727, 89 грн.

Відповідно до вимог п. 2.2. ст. 2 Закону
України «Про податок на додану
вартість» платником податку є будь-яка
особа, яка за своїм добровільним
рішенням зареєструвалася платником
податку.

Підпункт 3.1.1. п. 3.1. ст. 3 цього ж Закону
визначає, що об'єктом оподаткування з
прибутку на додану вартість, зокрема є:
операції платників податку з поставки
товарів та послуг, місце поставки яких
знаходиться на митній території
України.

В силу п.п.7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» датою
виникнення податкових зобов'язань з
поставки товарів (робіт, послуг)
вважається дата, яка припадає на
податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше: або дата зарахування
коштів від покупця (замовника) на
банківський рахунок платника податку
як оплата товарів (робіт, послуг), що
підлягають поставці, а у разі поставки
товарів (робіт, послуг) за готівкові
грошові кошти - дата їх оприбуткування
в касі платника податку, а при
відсутності такої - дата інкасації
готівкових коштів у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; або дата відвантаження
товарів, а для робіт (послуг) - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт виконання робіт (послуг) платником
податку.

У відповідності до пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7
вказаного Закону датою виникнення
права платника податку на податковий
кредит вважається дата здійснення
першої з подій: або дата списання
коштів з банківського рахунку платника
податку в оплату товарів (робіт,
послуг), дата виписки відповідного
рахунку (товарного чека) - в разі
розрахунків з використанням кредитних
дебетових карток або комерційних
чеків; або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Згідно п.п.7.2.3. п. 7.2 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
податкова накладна складається у
момент виникнення податкових
зобов'язань продавця у двох
примірниках. Податкова накладна є
звітним податковим документом і
одночасно розрахунковим документом.

Підпунктом 7.2.6. п. 7.2 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
визначено, що податкова накладна
видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

У разі відмови з боку постачальника
товарів (послуг) надати податкову
накладну або при порушенні ним порядку
її заповнення отримувач таких товарів
(послуг) має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву зі скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум цього податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку
внаслідок придбання таких товарів
(послуг). Отримання такої скарги є
підставою для проведення позапланової
виїзної перевірки такого
постачальника для з'ясування
достовірності та повноти нарахування
ним зобов'язань з цього податку за
такою цивільно-правовою операцією. Зі
змісту Закону випливає, що покупець
вправі подати скаргу на контрагента,
який вчасно не надав податкову
накладну. Проте Закон не встановлює
обов'язок покупця на подання скарги.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що дата
отримання податкової накладної за
придбані товариством товари є датою
виникнення права у позивача на
податковий кредит, а відтак позивач
правомірно включив до складу
податкового кредиту суму ПДВ, що
підлягає бюджетному відшкодуванню у
липні 2010 року в сумі 49972, 00 грн. та у
серпні 2010 року в сумі 36727,89 грн.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, а доводи апелянта на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 195, п.п.1,2 ч.1 ст.197, ст.198, 200,
205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Львові залишити без задоволення, а
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 15 червня 2011
року у справі №2а-559/11/1370 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Львівська
ізоляторна компанія» до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Львові,
Державної податкової інспекції у
Галицькому районі м. Львова про
визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник