Справа № 872/11734/13
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 серпня 2014 року

справа № 811/1964/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 липня 2013 року у справі № 811/1964/13-а за адміністративним позовом Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія ім. О.В.Гіталова» про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 липня 2013 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, подав до суду апеляційну скаргу, відповідно до якої просив постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 липня 2013 року скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, позивач вказував на те, що відповідач надав відділенню звіт за формою № 10-ПІ за 2012 рік. Відповідно до звіту, в 2012 році на підприємстві інваліди не працювали. Середньооблікова чисельність штатних працівників у 2012 році становила 36 чоловік. Кількість робочих місць, призначених для забезпечення працевлаштування інвалідів відповідно до 4 % нормативу складає 1 робоче місце. Отже, кількість робочих місць, на яких не працевлаштовані інваліди складає: 1 робоче місце.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваної постанови, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” від 21.03.1991 р. №875-ХІІ для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

На підставі ст. 18 вказаного Закону забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов’язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 статті 20 вказаного Закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Згідно ч. 4 ст. 20 вказаного Закону адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів (форма N10-ПІ) за 2012 рік, поданого самостійно відповідачем, середньооблікова кількість штатних працівників відповідача у 2012 році складала 36 осіб, фонд оплати праці за 2012 рік становив 953,40 тис.грн., норматив створення робочих місць для інвалідів складає 1 робоче місце.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 р. № 70 інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Подання відповідного звіту до центру зайнятості є належним (єдиним) підтвердженням наявності на підприємстві створеного та введеного в дію місця для працевлаштування інваліда.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем до Новоукраїнського районного центру зайнятості протягом 2012 року подавались Звіти (Форма №3-ПН) про наявність вакансій, в т.ч. і для працевлаштування інвалідів, що також підтверджується листами Новоукраїнського районного центру зайнятості (а.с. 32, 35).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем самостійно вживались заходи з пошуку інвалідів для їх працевлаштування, що підтверджується зверненням до органів місцевого самоврядування, на що була отримана відповідь, що зацікавлених або бажаючих працевлаштуватися не виявлено (а.с.33).

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач подавав оголошення до газети “Новоукраїнські новини”, щодо до наявних вакантних місць для працевлаштування осіб, яким встановлено інвалідність.

Доказів безпідставної відмови відповідача у прийнятті на роботу інвалідів, які безпосередньо звертались до нього, чи були направлені на підприємство центром зайнятості, позивачем не надано.

Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що в діях відповідача відсутня вина у непрацевлаштуванні інвалідів на створені ним робочі місця для інвалідів, наявність якої є обов'язковою умовою застосування до відповідача штрафних санкцій, передбачених ст. 20 Закону України "Про основу соціальної захищеності інвалідів в Україні".

Доводи апеляційної скарги висновків та правої позиції суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права чи порушено норми процесуального права.

В межах апеляційної скарги підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 липня 2013 року у справі № 811/1964/13-а – залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п’ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак