Справа № 872/13470/13
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2014 рокусправа № 804/4675/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк
І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.,

представників сторін:

позивача : - Садяк О.Б., дов.
від 04.04.14 р.

відповідача: - Водопоєнко
О.В., дов. від 18.09.13 р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Колективного
підприємства "Дніпропетровський
пивобезалкогольний комбінат "Дніпро"

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 21
травня 2013 р. у справі № 804/4675/13-а

за позовом Колективного підприємства
"Дніпропетровський пивобезалкогольний
комбінат "Дніпро"

до Лівобережної міжрайонної Державної
податкової інспекції
м.Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби

про скасування податкового
повідомлення-рішення та вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

03.04.2013 р. Колективне підприємство
«Дніпропетровський
пивобезалкогольний комбінат «Дніпро»
звернулось до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом, в якому
просило:

- визнати нечинним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Лівобережної міжрайонної державної
податкової інспекції
м.Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби
№ від 06.10.2012 р. про застосування
штрафних (фінансових) санкцій в сумі 19
372,90 грн.;

- скасувати податкову вимогу № 31 від
14.01.2013 р.

Позов обґрунтовано тим, що
штрафні (фінансові) санкції за
порушення оприбуткування готівки в
касі застосовані відповідачем
безпідставно, оскільки роздрукування
Z-звіту та запис в КОРО зроблені
протягом однієї робочої зміни без
перевищення 24-годин, а спірна податкова
вимога № 31 від 14.01.2013 р. винесена
відповідачем з порушенням строків,
визначеним податковим законодавством.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
21.05.2013 р. у справі № 804/4675/13-а у
задоволенні вищевказаного
адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду мотивовано
правомірністю штрафних санкцій,
застосованих на підставі порушення
позивачем порядку оприбуткування
готівки в касі, а саме: за те, що готівка
у розмірі 3874,58 грн., яка надійшла до каси
позивача 25.08.2012 р., була оприбуткована
шляхом внесення запису до КОРО 26.08.2012 р.
на підставі звітного чеку «Z-звіту»,
який роздрукований також 26.08.2012 р., чим
саме порушено порядок оприбуткування
готівки. Стосовно позовної вимоги про
скасування податкової вимоги № 31 від
14.01.2013 р. суд першої інстанції дійшов
висновку щодо правомірності її
формування з огляду на те, що спірне
податкове повідомлення-рішення не було
оскаржено у строк 10 днів з моменту його
отримання та не було сплачено суму
податкового боргу.

Не погодившись з постановою суду, КП
«ДПБК «Дніпро» подано апеляційну
скаргу, згідно якої скаржник просить
скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 21.05.2013 р. у
справі № 804/4675/13-а, як таку що винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, та задовольнити
позовні вимоги. Скаржник вважає, що в
результаті ненадання належної оцінки
доказам та поясненням, неповного
з'ясування всіх обставин, що мають
значення для справи, а також
неправильного застосування норм
матеріального та процесуального права,
судом першої інстанції безпідставно
було відмовлено у задоволенні позовних
вимог Товариства і тим самим визнано
правомірним рішення, яким відповідач
застосував до позивача штрафні
(фінансові) санкції у п'ятикратному
розмірі від суми своєчасно та в повному
розмірі оприбуткованої готівки в касі
господарської одиниці, за порушення,
яке не мало місця. Щодо правомірності
формування податкової вимоги, що
спірне податкове повідомлення-рішення
було оскаржено у строк 10 днів з моменту
його отримання, тому підстави для
формування податкової вимоги № 31 від
14.01.2013 р. у податкового органу були
відсутні.

Лівобережна МДПІ проти задоволення
апеляційної скарги заперечує, вважає
оскаржену постанову суду першої
інстанції цілком обґрунтованою та
правомірною, зазначаючи, що в зв'язку з
несвоєчасним оприбуткуванням
позивачем готівки податковим органом
штрафні санкцій за вказане порушення
засновані правомірно. Щодо податкової
вимоги, то враховуючи те, що позивачем
не було оскаржено податкове
повідомлення-рішення у строк 10 днів з
моменту його отримання та не було
сплачено суму податкового боргу,
Лівобережною ОДПІ правомірно на
підставі ст.59 ПК України сформовано
податкову вимогу № 31 від 14.01.2013 р. та
направлено на адресу Підприємства.

Сторони по справі про час і місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.

До судового засідання представники
сторін, в судовому засіданні надали
пояснення та заперечення щодо доводів
апеляційної скарги, підтримали раніше
визначені правові позиції по суті
спірних взаємовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи,
фахівцями відповідача проведено
фактичну перевірку кафе, розташованого
за адресою: м.Дніпропетровськ,
вул.Осіння, 8А, в якому здійснює
господарську діяльність КП «ДПБК
«Дніпро», за результатами перевірки
складено акт від 26.11.2012 р. (а. с.27, 28).

06.12.2012 р. на підставі вказаного акта
перевірки Лівобережною МДПІ за
порушення п.2.6 розд.2 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого Постановою Правління
НБУ від 15.12.2004 р. № 637, до Підприємства
застосовані штрафні (фінансові)
санкції на загальну суму 19 372,90 грн. (3
874,58 грн. х 5) у відповідності до ст.1
Указу Президента України «Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки» № 436/95 від 12.06.95 р., про що
винесено відповідне податкове
повідомлення-рішення № (а. с.29).

14.01.2013 р. Лівобережною МДПІ сформовано і
направлено Підприємству податкову
вимогу № 31 на суму 19 372,90 грн. (а. с.30).

КП «ДПБК «Дніпро», вважаючи вказані
податкове повідомлення-рішення про
застосування штрафних санкцій та
податкову вимогу протиправними,
звернулось до адміністративного суду з
даним позовом.

Перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга КП «ДПБК «Дніпро»
підлягає задоволенню з таких підстав:

Колегія суддів звертає увагу на те, що
підставою прийняття спірного
податкового повідомлення-рішення
стали висновки акту фактичної
перевірки від 26.11.2012 р., тому для
вирішення спору необхідним є
дослідження правомірності та
обґрунтованості саме цих висновків.

Так, у п.2.2.14 акту фактичної
перевірки від 26.11.2012 р. зафіксовано
«несвоєчасне оприбуткування
готівкових коштів на підставі
фіскальних звітних чеків, а саме Z-звіт
за 26.08.12 р. № 0074 на суму 3874,58 грн.
оприбутковано в КОРО № /1 від
07.08.12р. за 25.08.12 р.».

Позивач зазначає, що
співробітником КП «ДПБК «Дніпро» сума
3874,58 грн. прийнята касиром до каси
25.08.2012 р., про що свідчать фіскальні чеки
від 25.08.2012 р. №№ 0325, 0329, і у день
одержання готівкових коштів - 25.08.2012 р. -
здійснено облік суми 3874,58 грн. в
касовій книзі (а. с.64, 65) і здійснено
облік даної суми в КОРО (Книзі обліку
розрахункових операцій) (а. с.62, 63), що
підтверджується матеріалами справи.

При цьому, Z-звіт за 26.08.2012 р., в
якому міститься інформація про
прийняті в касу грошові кошти
роздрукований об 00 год. 02 хв., після
закінчення бенкету і робочої зміни,
оскільки у випадку проведення бенкетів
у кафе «Катеринославське» працює з 11
год. 00 хв. до 00 год. 30 хв. відповідно
Правил внутрішнього розпорядку кафе
«Катеринославське» КП «ДПБК «Дніпро»
(а. с.26).

За позицією скаржника, з
врахуванням зазначених обставин щодо
режиму роботи кафе, готівка, отримана
після 00 год. 00 хв., за рахунком, який було
відкрито попереднього дня, вважається
отриманою датою відкриття рахунку, а
саме: 25.08.2013 р. і несвоєчасність
оприбуткування готівки у касі
підприємства у даному випадку
відсутня.

Тобто з обставин справи вбачається, що
позивач вніс до КОРО запис 25.08.2012 р. про
Z-звіт від 26.05.2009 р.

Всупереч обставинам даної справи щодо
вказаного порушення, зафіксованого,
зокрема, в такому ж порядку в акті
перевірки від 26.11.2012 р., суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
«…готівка у розмірі 3874,58 грн., яка
надійшла до каси позивача 25.08.2012 р., була
оприбуткована шляхом внесення запису
до КОРО 26.08.2012 р. на підставі звітного
чеку «Z-звіту», який роздрукований
також 26.08.2012 р.», що можна кваліфікувати
як порушення порядку оприбуткування
готівки в касі підприємства, зокрема,
її несвоєчасне оприбуткування.

Колегія суддів вважає, що у даному
випадку наявне невірне встановлення
судом першої інстанції обставин, що
мають значення для справи, порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Так, абзацом 3 статті 1 Указу Президента
України «Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» № 436/95 від
12.06.95 р. установлено, що «…у разі
порушення юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами -
громадянами України, іноземними
громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу: за
неоприбуткування (неповне та/або
несвоєчасне) оприбуткування у касах
готівки - у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми».

Так, згідно абз.23 п.1.2 п.1 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного Банку України №637 від
15.12.2004 р. (далі - Положення)
оприбуткування готівки - проведення
підприємствами і підприємцями обліку
готівки в касі на повну суму її
фактичних надходжень у касовій книзі,
книзі обліку доходів і витрат, книзі
обліку розрахункових операцій.

У частині 2 підпункту 2.2 пункту 2
Положення встановлено, що підприємства
(підприємці) здійснюють облік операцій
з готівкою у відповідних книгах обліку.

Відповідно до абз.1, 3 п.п.2.6 п.2 Положення
уся готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися.

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Наказом ДПА України від 01.12.2000 р. № 614
затверджений Порядок реєстрації та
ведення книг обліку розрахункових
операцій і розрахункових книжок (далі -
Порядок №614), який розроблено на
виконання Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» № 265/95-ВР. Порядок поширюється
на книги обліку розрахункових операцій
і розрахункові книжки, що
використовуються суб'єктами
підприємницької діяльності при
здійсненні розрахунків у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг, крім розрахунків при
здійсненні операцій з купівлі-продажу
іноземної валюти.

Так, згідно п.7.5 Порядку № 614
використання книги ОРО, зареєстрованої
на РРО, передбачає: наявність книги ОРО
на місці проведення розрахунків, де
встановлено РРО; підклеювання
фіскальних звітних чеків на
відповідних сторінках книги ОРО;
щоденне виконання записів про рух
готівки та суми розрахунків, при цьому
дані за сумами, отриманими від покупців
(клієнтів), та дані за сумами, виданими
покупцям (клієнтам), записуються
окремо.

Отже, з наведених норм вбачається, що
оприбуткування готівки полягає в
здійсненні підприємствами
(підприємцями) певної послідовності
дій: щоденне роздрукування Z-звіту, його
підклеювання на відповідних сторінках
книги ОРО та щоденне здійснення запису
у книгу ОРО на підставі зазначеного
Z-звіту, і тому нездійснення запису у
книгу КОРО є порушенням порядку
оприбуткування готівки.

Порушення ж черговості зазначених дій
у чинному законодавстві не визначено
як порушення порядку оприбуткування
готівки в касі підприємства.

Тим більш, що таке оприбуткування мало
місце в межах однієї зміни роботи кафе,
режим якої вказано позивачем (з 11 год. 00
хв. до 00 год. 30 хв.) і не спростовано
відповідачем.

Так, у пункті 9 статті 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» № 265/95-ВР визначено, що суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:
щоденно друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг)
фіскальні звітні чеки і забезпечувати
їх зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій.

Разом з тим, у п.7 Вимог щодо реалізації
фіскальних функцій реєстраторами
розрахункових операцій для різних сфер
застосування, затверджених Постановою
КМУ від 18.02.2002 р. № 199 (далі - Вимоги), усі
режими роботи реєстратора (крім тих, що
забезпечують усунення причин
блокування) повинні блокуватися,
зокрема у разі перевищення
максимальної тривалості зміни;
відключення механізму друкування
чеків і звітів; відключення індикатора
клієнта, виконаного у вигляді окремого
блока.

При цьому, підсумок розрахунків
обчислюється за зміну, максимальна
тривалість якої не повинна
перевищувати 24 години (Розділ
«Примітки» даних Вимог).

Згідно п.2 Вимог зміна - період роботи
реєстратора від реєстрації першої
розрахункової операції після
виконання Z-звіту до виконання
наступного Z-звіту.

Тобто якщо торгівельний об'єкт працює
позмінно, то такий суб'єкт
господарювання самостійно, виходячи з
власних потреб та господарської
компетенції може встановлювати
тривалість (період) робочої зміни і
повинно друкувати на РРО фіскальні
звіті чеки в будь-який встановлений на
підприємстві час протягом однієї доби
(але не пізніше ніж через 24 години після
початку роботи) з наступним виконанням
записів у книзі обліку розрахункових
операцій про рух готівки та суми
розрахунків.

Як зазначено в акті перевірки і не
заперечується відповідачем,
друкування звітного чеку в кафе
відбулось 26.08.2012 р. на наступний
календарний день після першої
розрахункової операції, але відсутні
докази перевищення позивачем 24 годин.

Частиною 2 статті 71 КАС України
обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається саме на відповідача (якщо
він заперечує проти адміністративного
позову).

Всупереч ч.2 ст.71 КАС України позивачем
не надано будь-яких доказів, які б
свідчили про не підклеювання
Підприємством на відповідних
сторінках книги ОРО та нездійснення
щоденного запису у КОРО на підставі
зазначеного Z-звіту, тому колегія
суддів вважає, що порушенням
Товариством порядку оприбуткування
готівки відсутнє, а, отже, і стягнення
штрафних санкцій засновані на підставі
податкового повідомлення-рішення
№ від 26.12.2012 р. є неправомірним.

При цьому, колегія суддів звертає
увагу, що позивачем заявлено позовну
вимогу щодо визнання нечинним та
скасування податкового
повідомлення-рішення Лівобережної
МДПІ № від 26.10.2012 р. , яке прийнято
відносно конкретної юридичної особи -
КП «ДПБК «Дніпро», а отже є актом
індивідуальної дії.

Аналіз статей 105, 162, 171 КАС України
дає підстави вважати, що даний спосіб
захисту прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб може стосуватись,
виключно, оскарження
нормативно-правових актів, оскільки у
разі визнання протиправним
(незаконним) акт індивідуальної дії є
таким, що не діє з моменту його
прийняття, а нормативно-правовий акт,
якщо інше не встановлено законом або не
зазначено судом, - втрачає чинність
після набрання рішенням суду законної
сили.

Таким чином, враховуючи положення ч.2
ст.11 КАС України, а також те, що
оскаржуване позивачем рішення є актом
індивідуальної дії, колегія суддів
вважає за необхідне вийти за межі
позовних вимог в частині визнання
даного податкового
повідомлення-рішення нечинним,
визнавши оскаржуване рішення
протиправним та скасувати його.

Стосовно позовної вимоги про
скасування податкової вимоги
Лівобережної МДПІ №31 від 14.01.2013 р.
колегія суддів зазначає наступне:

Згідно абз.1 п.59.1 ст.59 ПК України у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не
раніше першого робочого дня після
закінчення граничного строку сплати
суми грошового зобов'язання (абз.1 п.59.3
ст.59 ПК України).

У відповідності до п.56.15 ст.56 ПК України
скарга, подана із дотриманням строків,
визначених п.56.3 цієї статті, зупиняє
виконання платником податків грошових
зобов'язань, визначених у податковому
повідомленні-рішенні (рішенні), на
строк від дня подання такої скарги до
контролюючого органу до дня закінчення
процедури адміністративного
оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові
вимоги з податку, що оскаржується, не
надсилаються, а сума грошового
зобов'язання, що оскаржується,
вважається неузгодженою.

В свою чергу, абзацом 1 пункту 56.3 статі 56
ПК України встановлено, що скарга
подається до контролюючого органу
вищого рівня у письмовій формі (та у
разі потреби - з належним чином
засвідченими копіями документів,
розрахунками та доказами, які платник
податків вважає за потрібне надати з
урахуванням вимог п.44.6 ст.44 цього
Кодексу) протягом 10 календарних днів,
що настають за днем отримання
платником податків податкового
повідомлення-рішення або іншого
рішення контролюючого органу, що
оскаржується.

Суд першої інстанції встановив, що
14.01.2013 р. позивачем до ДПС у
Дніпропетровській області було подано
скаргу на податкове
повідомлення-рішення № від 06.10.2012
р., яка рішенням ДПС у
Дніпропетровській області від 28.01.2013 р.
залишена без розгляду у зв'язку з
порушенням строку для її подання,
оскільки в даному рішенні органу ДПС
зазначено, що податкове
повідомлення-рішення № від 06.10.2012
р. фактично отримано позивачем 12.12.2012 р.,
що підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення та
листом Лівобережної МДПІ.

При цьому, колегія суддів звертає
увагу, що матеріали справи не містять
повідомлення про вручення поштового
відправлення, яке б свідчило про
отримання позивачем спірного
податкового повідомлення-рішення
12.12.2012 р.

Разом з тим, за твердженням скаржника,
податкове повідомлення-рішення
№, винесене відповідачем 06.12.2012 р.,
отримано Підприємством 04.01.2013 р. (а. с.32),
про що свідчить підпис головного
бухгалтера у книзі реєстрації виданої
кореспонденції поштового відділення
зв'язку (а. с.33).

Також матеріали справи свідчать про те,
(і це не заперечується відповідачем), що
скаргу про скасування податкового
повідомлення-рішення № від 06.12.2012
р. (а.с.31, 32) Підприємством направлено до
ДПС у Дніпропетровській області 14.01.2013
р. (а.с.34).

Отже, наведені обставини свідчать про
дотримання позивачем 10-тиденного
строку, встановленого в абз.1 п.56.3 ст.56
ПК України, в зв'язку з чим винесення
відповідачем податкової вимоги № 31
саме 14.01.2013 р. було незаконним.

Таким чином, позовна вимога про
скасування податкової вимоги
Лівобережної МДПІ №31 від 14.01.2013 р.
колегією суддів задовольняється.

Відповідно до положень ст.202 КАС
України підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення,
зокрема, є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 21
травня 2013 р. у даній справі такою, що
підлягає скасуванню, а позов КП «ДПБК
«Дніпро» - таким, що підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.196, п.3.ч.1 ст.198, ст.ст.202, 205, 207
КАС України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Колективного
підприємства «Дніпропетровський
пивобезалкого-льний комбінат «Дніпро»
на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
21.05.2013 р. у справі № 804/4675/13-а
задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
21.05.2013 р. у справі № 804/4675/13-а скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Лівобережної міжрайонної державної
податкової інспекції
м.Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби №
від 06.12.2012 р. про застосування
штрафних (фінансових) санкцій в сумі 19
372,90 грн.;

Скасувати податкову вимогу
Лівобережної міжрайонної державної
податкової інспекції
м.Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби №
31 від 14.01.2013 р.

Стягнути судовий збір з Державного
бюджету України на користь
Колективного підприємства
«Дніпропетровський
пивобезалкогольний комбінат «Дніпро»
193,73 грн.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст.254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст.212 КАС
України.

Головуючий:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Я.В. Семененко