Справа № 813/493/13-а
Суддя: Кушнерик М.П.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року Справа № 6972/13

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Кушнерика М.П.

суддів
Мікули О.І., Курильця А.Р.

з участю секретаря судового засідання
Лемцьо І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Жовківському районі ГУ Міндоходів у
Львівській області на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 17.04.2013р. по
справі №813/493/13-а за позовом Суб"єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Жовківському районі
Львівської області ДПС про скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О
В И Л А:

21.01.2013р. позивач звернувся до суду з
позовом, в якому з врахуванням уточнень
просить скасувати податкове
повідомлення-рішення Жовківському
районі Львівської області
№/351/НОМЕР_1 від 14.01.2013 року, в
частині збільшення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 76471,00 грн. основного
платежу та застосованої штрафної
санкції в розмірі 19117,75 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що всі
операції позивача з контрагентами є
реальними, товарними. Зокрема,
зазначив, що господарські операції по
придбанню СПД ФО ОСОБА_1
товарно-матеріальних цінностей не
відбулися. Доводи акта перевірки не
ґрунтуються на фактичних обставинах
господарської діяльності позивача,
придбані товари поставлені позивачу,
що підтверджено належними доказами та
первинними документами, використані
ним в господарській діяльності для
виготовлення керамічних виробів, які в
подальшому реалізовані споживачам.
Щодо доводів про нікчемність
правочинів на підставі ст.228 ЦК України,
то такі суперечать порядку
застосування вказаної норми
законодавства, а правові наслідки
нікчемного правочину пов'язані з його
недійсністю, про які вказує ст.216 ЦК
України застосовуються виключно судом.
Тому, органи державної податкової
служби не уповноважені на жодні
самостійні висновки щодо встановлення
факту нікчемності правочинів, а тим
більше застосування правових
наслідків у вигляді зменшення
(збільшення) податкових зобов'язань на
підставі таких висновків, які не
підтверджені судовим рішенням.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 17 квітня 2013
року позов задоволено.

Податковий орган оскаржив дану
постанову з підстав порушення норм
матеріального права.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовані тим, що під час проведення
перевірки місцезнаходження посадових
осіб ПП "Львівкомфортгруп-К" та
документів, що засвідчують здійснення
фінансово-господарської діяльності
підприємства не встановлено. ПП
"Львівкомфортгруп-К" фактично не
здійснювало господарської діяльності,
немало у власності та користуванні
офісних та складських приміщень та не
користувалось земельними ділянками та
автотранспортними засобами, відсутні
спеціалісти, які б проводили роботи
відповідно до статутної і ліцензійної
діяльності підприємства, що вказує про
неможливість фактичного здійснення
господарської діяльності між даним
підприємством та
підприємствами-постачальниками і
підприємствами-покупцями товарів
(робіт, послуг) ПП "Львівкомфортгруп-К".

Таким чином, ПП "Львівкомфортгруп-К"
відобразило господарські операції,
щодо придбання товарів (робіт, послуг)
та подальшого їх продажу покупцям, які
фактично не відбувались.

У зв'язку із відсутністю документів,
посадових осіб ПП "Львівкомфортгруп-К"
для перевірки не надано накладні, акти
виконаних робіт, товарно-транспортні
накладні, довіреності, картки
складського обліку, накази на
прийняття та звільнення працівників,
договори цивільно-правових відносин,
оренди складських приміщень та
автотранспорту, тобто жодних
документів, що свідчать про фактичне
здійснення господарських операцій .

Вищезазначене підтверджує відсутність
фактичного отримання, здійснення
робіт, послуг та відвантаження товарів
ПП "Львівкомфортгруп-К".

Перевіркою ПП "Львівкомфортгруп-К"
встановлено укладання
цивільно-правових відносин та
проведення транзитних операцій,
спрямованих на здійснення операцій
надання податкової вигоди з
контрагентами з метою штучного
формування валових витрат та
податкового зобов'язання.

Відповідно до поданих декларацій по
ПДВ та додатку 5 до податкової
декларації з ПДВ «Розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів» СПД ФО
ОСОБА_1 за період, що перевірявся
задекларовано 26390,00 грн. податкового
кредиту по податку на додану вартість
відповідно до виписаних (оформлених)
накладних ТзОВ «Віктор Ко» (20799703).

Проведеною позаплановою
документальною виїзною перевіркою
ТзОВ «Віктор Ко» (20799703) з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2009р. по
04.11.2010р. (акт перевірки №3282/23-2/20799703 від
30.12.2010р.) встановлено: під час перевірки,
посадовою особою директором
підприємства ОСОБА_2 не надано жодного
документа фінансово-господарської
діяльності ТзОВ «Віктор і Ко»
(лист-вимога про надання документів
№33610/7/23-2 від 30.11.2010 року).

Враховуючи вищенаведене, та з метою
встановлення фактичної діяльності, яку
проводило підприємство за період з
01.01.2009 р по 04.11.2010 року, ДПІ було
направлене запити до: Головного
управління земельних ресурсів
№30530/8/23-251 від 08.11.2010 року щодо надання
інформації про наявні земельні
ділянки; Львівський міський центр
зайнятості №1 від 30.11.2010 року Про
надання інформації про фактично
працюючих працівників підприємства;
Управління Пенсійного фонду №1
від 30.11.2010 року про надання інформації
про сплату та нарахування внесків до
Пенсійного фонду; Управління з питань
наглядово-профілактичної діяльності
державного пожежного нагляду №1
від 30.11.2010 р. про надання інформації
щодо виданих ліцензій на проведення
проектування, монтаж, технічне
обслуговування засобів протипожежного
захисту та систем опалення; Львівський
відділ реєстраційно-екзаменаційної
роботи ДАІ при ГУ МВС України у
Львівській області №30540/8/23-251 БМ від
08.11.2010 року про надання інформації щодо
реєстрації автомобільного транспорту,
яким володіло підприємство; Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області
№30539/8/23-251 від 08.11.2010 року; Львівське
обласне державне комунальне бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки №1 від 08.11.2010 р.;
УПМ ДПА у Львівській області №1
від 30.11.2010 року Про здійснення заходів
щодо опитування працівників
підприємства про проведену ними
діяльність за період з 01.01.2009 по 04.11.2010
р.р.

Згідно отриманих відповідей
встановлено, що ТзОВ „Віктор і Ко"
фактично не здійснювало господарської
діяльності, не мало у власності та
користуванні офісних та складських
приміщень, не володіло та не
користувалось транспортними засобами,
не проводило нарахування та виплату до
Фондів загальнообов"язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття. Крім
того, відповідно до листа Управління
Пенсійного фонду в Залізничному районі
м.Львова №17800/04-40 від 17.12.2010 року
встановлено, що ТзОВ „Віктор і Ко"
нараховано та сплачено внесків до
Пенсійного фонду 5037,12 грн.

ТзОВ „Віктор і Ко" не мало у власності
та користуванні земельні ділянки.

Відповідно до листа Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області №
7/13-06-9908 від 30.11.2010 року встановлено, що
ТзОВ "Віктор Ко" видано ліцензію № 479676
Серії АВ від 29.05.2009 року „На проведення
господарської діяльності, пов"язаної
із створенням об'єктів архітектури"
(згідно переліку робіт в додатку до
ліцензії), яка дійсна з 29.05.2009 року по
23.08.2011 року

Крім того, відповідно до протоколів
допиту посадової особи-директора
підприємства ОСОБА_2, відмовився від
пояснень.

Враховуючи вищенаведені факти,
проведеною перевіркою встановлено, що
у ТзОВ «Віктор Ко» відсутні виробничі
потужності, основні фонди, складські
приміщення, транспортні засоби,
відсутні в достатній кількості штатні
працівники та фахівці, які приймали б
участь у здійсненні господарських
операцій що вказує про неможливість
фактичного здійснення господарської
діяльності між даним підприємством та
підприємствами - постачальниками і
підприємствами -покупцями товарів
(робіт, послуг).

Таким чином, ТзОВ «Віктор Ко»,
відобразило господарські операції,
щодо придбання товарів (робіт, послуг)
та подальшого їх продажу покупцям, які
фактично не відбувались.

Відповідно до поданих декларацій по
ПДВ та додатку 5 до податкової
декларації з ПДВ «Розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів» СПД ФО
ОСОБА_1 за період, що перевірявся
задекларовано 5603,00 грн. податкового
кредиту по податку на додану вартість
відповідно до виписаних(оформлених)
накладних ТзОВ «Екопласт-Львів» (33196220).

Проведеною позаплановою
документальною невиїзною перевіркою
ТзОВ «Екопласт-Львів» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2010р. по
04.11.2010р. (акт перевірки №3315/23-2/33196220 від
30.12.2010 року).

Під час проведення перевірки
місцезнаходження посадових осіб
підприємства та документів, що
засвідчують здійснення
фінансово-господарської діяльності
підприємства не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, та з метою
встановлення фактичної діяльності, яку
проводило підприємство за період з
01.01.2010 р по 04.11.2010 року, ДПІ було
встановлено, що ТзОВ "Екопласт Львів"
фактично не здійснювало господарської
діяльності, немало у власності та
користуванні офісних та складських
приміщень, не володіло та не
користувалось транспортними засобами,
проводило нарахування та виплату до
Фондів загальнообов"язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття по 2-х
працівниках.

ТзОВ "Екопласт Львів" не мало у
власності та користуванні земельні
ділянки.

Відповідно до листа Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області № 713-06-9748
від 26.11.2010 року встановлено, що ТзОВ
"Екопласт Львів" видано ліцензію № 220281
Серії АБ від 21.09.2005 року „На здійснення
будівельної діяльності, згідно
переліку робіт ", дійсна з 21.09.2005 року по
21.09.2010 року. Але, відповідно до переліку
виданих дозволів на виконання
будівельних робіт за період 2010 рік
встановлено, що ТзОВ "Екопласт Львів" не
виступала замовником та підрядником
будівельних робіт, тобто не
здійснювало діяльності.

Згідно даних 1 ДФ кількість працівників
підприємства за 2 кв. 2010 року становила 5
чол., в тому числі за основним місцем
діяльності 4 чол., а саме: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Відповідно до протоколів допиту
вищезазначених фізичних осіб,
проведеного працівниками УПМ ДПА у
Львівській області, а саме ОСОБА_3
(протокол допиту від 09.12.2010 р )
встановлено, що дана фізична особа
ніколи не працювала та не отримувала
доходи на ТзОВ "Екопласт Львів". Трудову
книжку передав громадянину ОСОБА_7, при
влаштуванні на роботу підсобним
робочим на кролоферму. Жодних робіт від
імені ТзОВ "Екопласт Львів" ніколи не
виконував.

Просить скасувати постанову та
прийняти нову, якою в задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
представника податкового органу, яка
підтримала апеляційну скаргу,
представника позивача, який просить
залишити без змін рішення суду,
розглянувши та обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до часткового задоволення з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач зареєстрований як суб'єкт
господарювання 24.02.2004 року. У
відповідності до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців позивач
здійснює виробництво інших виробів із
бетону гіпсу та цементу, виробництво
господарських і декоративних
керамічних виробів, виробництво
керамічних плиток і плит.

ДПІ у Жовківському районі Львівської
області ДПС проведено планову
документальну перевірку дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства СПД ФО ОСОБА_1 за період з
01.01.2009 року по 31.12.2011 року, про що
складено Акт №1062/17-20/НОМЕР_1 від 27.12.2012
року, на підставі якого відповідачем
прийнято податкове
повідомлення-рішення №/351/НОМЕР_1
від 14.01.2013 року, яким збільшено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість на 77786 грн. та застосовано
штрафні санкції в розмірі 19446,50 грн.

Підставою для збільшення грошового
зобов'язання стали висновки акта
перевірки про завищення податковго
кредиту внаслідок відображення у його
складі ПДВ за операціями з ПП
«Львівкомфортгруг-К» на суму ПДВ 44478,33
грн., з ТзОВ «Віктор Ко» на суму ПДВ 26390
грн. та з ТзОВ «Екопласт-Львів» на суму
ПДВ 5603 грн.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що доводи
відповідача на обґрунтування
висновків про заниження податку на
додану вартість в контексті
правовідносин позивача з
контрагентами зводяться до
суб'єктивного твердження про
економічну недоцільність укладення
договорів. Будь-яких доказів, які б
свідчили про необґрунтованість
формування податкового кредиту за
охоплений перевіркою період по
відносинах з ПП «Львівкомфортгруп-К»,
ТзОВ «Віктор і Ко», ТзОВ
«Екопласт-Львів» відповідач не надав.

Із акта перевірки вбачається, що до
висновків про заниження грошових
зобов'язань відповідач дійшов за
результатами аналізу актів інших
органів державної податкової служби,
які, на думку відповідача вказують, що
вказані контрагенти не могли
здійснювати господарську діяльність у
зв'язку із відсутністю умов для такої, а
отже всі господарські операції між
позивачем і ПП «Львівкомфортгруг-К»,
ТзОВ «Віктор Ко» та ТзОВ
«Екопласт-Львів» є нікчемними в силу
ст.228 ЦК України, оскільки порушують
публічний порядок, і з огляду на ст.216
України, не створюють юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з їх
недійсністю. Тому первинні документи
видані за господарськими операціями, в
яких позивач виступав покупцем, не
дають йому права на формування
податкового кредиту.

Колегія суддів часткового
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що оскаржуване податкове
повідомлення-рішення підлягає
скасуванню в частині нарахування
обов»язкових платежів та штрафних
санкцій щодо правовідносин з ТзОВ
«Віктор Ко» та ТзОВ «Екопласт-Львів»,
виходячи з наступного:

21.12.2009 року позивачем укладено договір
купівлі-продажу з ПП
«Львівкомфортгруп-К», предметом якого
є придбання позивачем плитки
керамічної, гіпсу будівельного
керамічної маси, поливи та пігментів до
кераміки за замовленнями позивача.

Так, 01.05.2010 року позивачем укладено
договір купівлі-продажу з ТзОВ
«Екопласт-Львів», предметом якого є
придбання позивачем плитки керамічної,
гіпсу будівельного керамічної маси,
поливи та пігментів до кераміки за
замовленнями позивача. Протягом
травня-червня 2010 року позивачем
отримано від ТзОВ «Екопласт-Львів»
сировину та обладнання для
виготовлення і зберігання керамічних
виробів на суму 5603 грн. Факт отримання
позивачем зазначених товарів від ТзОВ
«Екопласт-Львів» підтверджується
видатковим накладними, факт доставки
товарів підтверджуються
товарно-транспортними накладними.
Зазначені товари позивачем оплачені,
про що до матеріалів справи долучено
копії відповідних платіжних
документів ( том І, а.с.73-78, 95-97). За даними
операціями ТзОВ «Екопласт-Львів»
позивачу виписано податкові накладні,
висновків щодо порушення порядку
заповнення яких акт перевірки не
містить.

01.07.2010 року позивачем укладено з ТзОВ
«Віктор і Ко» договір купівлі-продажу,
предметом якого є придбання позивачем
плитки керамічної, гіпсу будівельного
керамічної маси, поливи та пігментів до
кераміки за замовленнями позивача.

Для забезпечення потреб господарської
діяльності позивач використовує
виробниче приміщення, що
підтверджується договором оренди.

Колегія суддів вважає, що заслуговує на
увагу твердження апелянта про те, що
ТзОВ «Віктор Ко» підтверджень про
укладення договорів за період з 01.01.2009
року по 04.11.2010 року в будь-якій формі
для перевірки не надавалися.

Для перевірки не надано накладні, акти
виконаних робіт, товарно-транспортні
накладні, довіреності, картки
складського обліку, накази на
прийняття та звільнення працівників,
договора цивільно-правових відносин,
оренди складських приміщень та
автотранспорту та інші документи, що
свідчать про фактичне здійснення
господарських операцій не надано.

Вищезазначене підтверджує відсутність
фактичного отримання, здійснення
робіт, послуг та відвантаження товарів
ТзОВ «Віктор Ко».

Проведеною перевіркою встановлено, що
власник ТзОВ "Екопласт Львів" не
перебував на митній території України,
місцезнаходження посадових осіб
підприємства невідоме , а також у
платника відсутні виробничі
потужності, основні фонди, складські
приміщення, транспортні засоби,
відсутні спеціалісти, які б проводили
роботи відповідно до статутної і
ліцензійної діяльності підприємства,
що вказує про неможливість фактичного
здійснення господарської діяльності
між даним підприємством та
підприємствами - постачальниками і
підприємствами - покупцями товарів
(робіт, послуг) ТзОВ "Екопласт Львів"
перелічених у таблиці № 1 та таблиці М 2
даного акта перевірки.

Таким чином, ТзОВ "Екопласт Львів",
відобразило господарські операції,
щодо придбання товарів (робіт, послуг)
та подальшого їх продажу покупцям , які
фактично не відбувались, а отже є
нікчемними.

У зв"язку із відсутністю документів,
посадових осіб ТзОВ «Екопласт Львів»
для перевірки не надано накладні, акти
виконаних робіт, товарно-транспортні
накладні, довіреності, картки
складського обліку, накази на
прийняття та звільнення працівників,
договори цивільно-правових відносин,
оренди складських приміщень та
автотранспорту тобто жодних
документів. що свідчать про фактичне
здійснення господарських операцій.

Вищезазначене підтверджує відсутність
фактичного отримання, здійснення
робіт, послуг та відвантаження товарів
ТзОВ « Екопласт Львів».

Враховуючи вищевикладене, правочини,
що виконувались за період з 01.01.2010 р. по
04.11.2010 року ТзОВ «Екопласт Львів» з
контрагентами - покупцями (згідно
системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України) не
спричиняють реального настання
правових наслідків, виходячи із
наступного: по контрагентах - покупцях
не представлено жодних документів на
отримання товарів(робіт, послуг), а тому
є нікчемними.

Таким чином, СПД ФО ОСОБА_1 сформовано
податковий кредит з ПДВ по безтоварних
операціях з ТзОВ «Віктор Ко» на суму
26390,00 грн. ПДВ та ТзОВ «Екопласт-Львів"
на суму 5603,00 грн. ПДВ. ТМЦ по зазначеним
операціям не поставлялись. Подальше
використання в оподатковуваних
операціях чи використання у
виробництві та/або поставці
товарів(послуг) у межах господарської
діяльності платника податку є не
можливим в результаті чого порушено
п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість» та п.п.198.3
ст.198 Податкового Кодексу України.

Відповідно до п.3.1.1 Закону України "Про
податок на додану вартість" (із змінами
і доповненнями ) об"єктом оподаткування
є операції платників податку з
поставки товарів та послуг, місце
надання яких знаходиться на митній
території України, в т.ч. операції з
передачі права власності на об»єкти
застави позичальнику (кредитору) для
погашення заборгованості
заставодавця, а також з передачі
об»єкта фінансового лізингу у
користування лізингоотримувачу.

Згідно п.1.4 Закону поставка товарів
будь-які операції, що здійснюються
згідно з договорами купівлі-продажу,
міни, поставки та ін.
цивільно-правовими договорами, які
передбачають передачу прав власності
на такі товари за компенсацію
незалежно від строків її надання та ін.

Відповідно до Наказу Міністерства
фінансів України „Про затвердження
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку" від 24.05.95 № 88,
господарські операції - це факти
підприємницької діяльності та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань і фінансових
результатів.

Отже, основою формування
бухгалтерського, а відтак податкового
обліку є господарська операція, яка
впливає на стан зобов'язань, в тому
числі і податкових.

Надання податковому органу до
перевірки всіх належним чином
оформлених документів, передбачених
законодавством про податки та збори, з
метою одержання податкової вигоди є
підставою для її одержання, якщо
податковим органом не встановлено та
не доведено, що відомості, які
містяться в цих документах неповні,
недостовірні та (або) суперечливі, є
наслідком укладення нікчемних
правочинів тощо.

Таким чином, відображенню у податковій
звітності підлягає лише та
господарська операція, яка фактично
відбулась, а не та, зміст якої лише
відображений на первинних документах,
відповідно тоді така господарська
операція, яка фактично відбулась і
створює відповідні податкові наслідки
для платника шляхом формування ним
складу податкового кредиту
(зобов»язання) та валових витрат
(валових доходів). Тому господарська
операція, яка фактично не відбулась є
нікчемною, оскільки не спрямована на
реальне настання правових наслідків, а
спрямована лише на формування
платником податкового кредиту та
валових витрат у зв'язку із
відображенням її змісту у первинних
документах.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95р. № 88 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від
05.06.95р. за № 168/704, первинні документи - це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України від 16.07.99р. №
996-ХІУ "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" (із
змінами та доповненнями) встановлено
вимоги до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку. Згідно з даною
нормою, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 р. № 88, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 5 червня
1995 р. за № 168/704. первинні документи (на
паперових і машинолічильних носіях
інформації) для надання їм юридичної
сили і доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити; назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Відповідно до ст.8 Закону України від
16.07.99 №996-ХІУ "Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні" (із
змінами та доповненнями),
відповідальність за організацію
бухгалтерського обліку та
забезпечення фіксування фактів
здійснення всіх господарських
операцій у первинних документах,
збереження оброблених документів,
регістрів і звітності протягом
встановленого терміну, але не менше
трьох років, несе власник (власники) або
уповноважений орган (посадова особа),
який здійснює керівництво
підприємством відповідно до
законодавства та установчих
документів.

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду, зокрема, у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не підлягають включенню до складу
податкового кредиту, згідно з п.п.7.4.5
п.7.4 ст.7 даного Закону, суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

У відповідності до п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7
згаданого Закону, датою виникнення
права платника податку на податковий
кредит вважається дата здійснення
першої з подій: або дата списання
коштів з банківського рахунку платника
податку в оплату товарів (робіт,
послуг), дата виписки відповідного
рахунку (товарного чека) - в разі
розрахунків з використанням кредитних
дебетових карток або комерційних
чеків; або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового
кодексу України (набув чинності з 1.01.2011
року) право на віднесення сум податку
до податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(п.198.1 ст.198 ПК України).

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду (п.198.3 ст.198 ПК
України). Якщо платник податку придбає
(виготовляє) товари/послуги та
необоротні активи, які призначаються
для їх використання в операціях, що не є
об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування, то
суми податку, сплачені (нараховані) у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не відносяться до
податкового кредиту зазначеного
платника (п.198.4. ст.198 ПК України). Якщо у
подальшому такі товари/послуги
фактично використовуються в операціях,
які не є об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування
відповідно до цього розділу (за
винятком випадків проведення операцій,
передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1
статті 196 цього Кодексу), чи основні
фонди переводяться до складу
невиробничих фондів або встановлено
факти недостачі (крадіжки), то з метою
оподаткування такі товари/послуги,
основні фонди вважаються проданими за
їх звичайною ціною у податковому
періоді, на який припадає таке
використання або переведення, але не
нижче ціни їх придбання (виготовлення,
будівництва, спорудження), у тому
випадку, якщо платник податку
скористався правом на податковий
кредит за цими товарами/послугами. (п.
198.5 ст.198 ПК України). Датою використання
товарів/послуг вважається дата
визнання витрат відповідно до розділу
ІІІ цього Кодексу.

Згідно з п.198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтвердженімитними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Необхідною умовою для віднесення
платником ПДВ до податкового кредиту
звітного періоду сум ПДВ, включених в
ціну придбаних товарів (послуг), є факт
придбання таких товарів (послуг) з
метою їх використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності такої особи -
платника. Закон не ставить у залежність
необхідність попередньої сплати ПДВ до
бюджету кінцевим споживачем чи
первісним постачальником як умову для
формування податкового кредиту
платника податку. Аналіз господарської
діяльності платника податку повинен
здійснюватися на підставі даних його
податкового, бухгалтерського обліку та
відповідності їх дійсному
економічному змісту операцій.

Крім того, колегія суддів окремо
обумовлює, що постановою Сихівського
районного суду м.Львова від 29.12.2011 р. в
кримінальній справі №1-104/11, про
звільнення підсудних від кримінальної
відповідальності у зв'язку із
застосуванням амністії та закриття
кримінальної справи, встановлено
фіктивність підприємницької
діяльності ТзОВ «Віктор і Ко», ТзОВ
«Екопласт-Львів», що свідчить про
відсутність реальних господарських
операцій позивача з цими
контрагентами.

Таким чином,оскаржуване податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Жовківському
районі Львівської області від 14.01.2013р.
форми «Р» №/351/НОМЕР_1 слід
скасувати в частині збільшення
грошового зобов»язання за платежем
податок на додану вартість у розмірі
57233,75грн. (п»ятдесят сім тисяч двісті
тридцять три грн. 75 коп.) з них за
основним платежем 42925,31грн. (сорок дві
тисячі дев»ятсот двадцять п»ять грн.)
та 14308,44 грн. (чотирнадцять тисяч триста
вісім грн. 44 коп.) за штрафними
(фінансовими) санкціями.

При цьому, колегія суддів враховує
вимоги ч.2 ст.71 КАС України, якою
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України -
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, неповного
з»ясування обставин справи, що
призвело до неправильного вирішення
справи, через що постанова суду
підлягає до часткового скасування з
прийняттям нового рішення про часткове
задоволення заявленого позову, що
узгоджується з положеннями п.3 ст.2 КАС
України.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, п.3 ч.1 ст.198,
п.1, 4 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, колегія
суддів, -

П О С Т А Н
О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Жовківському
районі ГУ Міндоходів у Львівській
області - задоволити частково.

Частково скасувати постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 17.04.2013р. та
прийняти нову, якою позов задоволити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Жовківському районі Львівської
області від 14.01.2013р. форми «Р»
№/351/НОМЕР_1 в частині збільшення
грошового зобов»язання за платежем
податок на додану вартість у розмірі
57233,75грн. (п»ятдесят сім тисяч двісті
тридцять три грн. 75 коп.) з них за
основним платежем 42925,31грн. (сорок дві
тисячі дев»ятсот двадцять п»ять грн.)
та 14308,44 грн. (чотирнадцять тисяч триста
вісім грн. 44 коп.) за штрафними
(фінансовими) санкціями.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили, а у разі
складення постанови в повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України - з дня
складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя:
М.П.Кушнерик

Судді:
О.І.Мікула

А.Р.Курилець

Повний текст виготовлено 22.09.2014р.