Справа № 818/1868/14
Суддя: В.М. Соколов
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2014 р.
Справа №818/1868/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Соколова В.М.

за участю секретаря судового засідання
- Заіченко А.М.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Куц О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу №818/1868/14 за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Охтирської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області про скасування
податкового повідомлення-рішення,
рішення та вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі
по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_3)
звернувся до Сумського окружного
адміністративного суду з позовом до
Охтирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області (далі по тексту - відповідач,
Охтирська ОДПІ) про скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 02.04.2014, рішення № від
02.04.2014 про застосування штрафних
санкцій та вимогу №Ф-141-17 від 07.03.2014 про
сплату недоїмки зі сплати єдиного
внеску.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що як
випливає з акту перевірки за період з
01.02.2012 по 28.01.2013, тобто за 12 послідовних
місяців, обсяг операцій з постачання
позивачем товарів, які є об'єктом
оподаткування, становить нібито 300180,60
грн., тобто з перевищенням граничної
суми на - 180,60 грн. Загальна сума кошів
від здійснення операцій з постачання
позивачем товарів у розмірі 300180,6грн. за
період з лютого 2012 р. по січень 2013 р.,
була розрахована відповідачем
виходячи лише зі Z - звітів про
використання реєстраторів
розрахункових операцій та книг обліку
розрахункових операцій. Однак,
відповідач, під час розрахунку суми
оподаткованих операцій позивача, не
враховано вимоги п. 181.1. ст. 181 ПК
України, оскільки не вирахував податок
на додану вартість із загальної суми
від здійснення операцій з постачання
товарів, порядок визначення та
розрахунку якого було наведено вище.

В Акті перевірки (стор. 6-8) вказані
основні постачальники ФОП ОСОБА_3, які
поставляли товар в період з 2012 по 2013
рік, що дає підстави для висновку про
відсутність загальної суми від
здійснення операцій з поставки
позивачем товарів у розмірі який би
перевищив 300000,00 грн.

Крім того, підставою винесення вимоги
про сплату недоїмки зі сплати єдиного
внеску від 07.03.2014 є виявлене порушення
за наслідками якого донараховано 5852,5,
грн. ЄСВ. Підставою для прийняття
такого висновку слугувало завищення
валових витрат у сумі 17500,00 грн. (стор.
30-31 Акту перевірки). Позивач не
погоджується з висновком посадових
осіб податкового органу, що придбана
ліцензія на продаж алкогольних та
тютюнових виробів у сумі 2000,00 грн. та
500,00 грн. (відповідно) за календарний
квартал не відноситься до витрат
операційної діяльності на підставі п.
138.8 ст. 138 ПК України та на підставі пп.
"ж" п. 138.10.6. ст. 138 Податкового кодексу
України. Враховуючи, що перевірка
підприємницької діяльності
проводилася за період з 04.10.2011 по 31.12.2013,
позивач вважає, що у ФОП ОСОБА_3
відсутня база нарахування єдиного
внеску.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував з
підстав, викладених у письмових
запереченнях (а.с.64-67) та зазначив, що
відповідно до Z-звітів використання
реєстраторів розрахункових операцій
встановлено що за останні 12
календарних місяців (період з 01.02.2012 по
28.01.2013) загальна сума отриманого доходу
ФОП ОСОБА_3 склала 300180,60 грн. (дата
перевищення: 28.01.2013). Таким чином,
відповідно до п.183.10 ст.183 Податкового
кодексу України. ФОП ОСОБА_3 вважається
платником податку на додану вартість з
12.02.2013 та несе відповідальність за не
нарахування/несплату цього податку на
рівні зареєстрованого платника без
права нарахування податкового кредиту
та отримання бюджетного відшкодування.
Оскільки у перевіряємому періоді
відповідач не зареєстрований як
платник податку на додану вартість, то
такий підприємець не уповноважений
нараховувати, утримувати та вносити до
бюджету податку, що сплачується
покупцем. Відтак твердження платника
про наявність податку на додану
вартість у складі ціни, за якою він
здійснював продаж товарів є
безпідставним. А отже, сума доходу,
отриманого платником через
реєстратори розрахункових операцій є
сумою без ПДВ.

Також, ФОП ОСОБА_3 наголошує, що
перевіркою не правомірно донараховано
єдиний внесок із суми доходу (прибутку)
фізичної особи підприємця, яка
забезпечує себе роботою самостійно,
оскільки за перевіряємий період
відсутня база для нарахування єдиного
внеску. Однак, оскільки проведеною
перевіркою встановлено заниження
платником суми чистого
оподатковуваного доходу, який підлягає
обкладенню податком на доходи фізичних
осіб за 2011 р. - на суму 10000,00 грн.; 2012 р. - на
суму 7500,00 гри., то сума чистого
оподаткованого доходу, встановлена
перевіркою, є базою оподаткування
єдиним внеском

Суд, заслухавши представників сторін,
перевіривши матеріали справи та
оцінивши докази в їх сукупності, дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, з огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_3 зареєстрований як фізична
особа-підприємець Тростянецькою РДА
Сумській області 04.10.2011, та
зареєстрований як платник податку у
Тростянецькому відділені Охтирської
ОДПІ ГУ Міндоходів у Сумській області
05.10.2011.

На підставі наказу про проведення
перевірки № 52 від 21.01.2014 та направлення
№ 14 від 10.02.2014 посадовими особами
Охтирської ОДПІ було проведено
документальну планову виїзну
перевірку самозайнятої особи ОСОБА_3
щодо своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати податків
і зборів, дотримання законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками, правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
виконання вимог валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2011 по
21.12.2013, за результатами якої складено
акт №51/18-11-17-0123/НОМЕР_1 від 07.03.2014 (а.с.11-52).

Не погоджуючись з доводами викладеними
в акті перевірки, ФОП ОСОБА_3 подано
заперечення на акт перевірки, яке
згідно з відповіддю від 28.03.2014 за
№2588/18-11-17-0123/НОМЕР_1 залишено без
задоволення (а.с.57-58).

На підставі вказаного акту перевірки
податковим органом винесено:

- податкове повідомлення-рішення №
від 02.04.2014 про збільшення суми
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів штрафні санкції по
податку на додану вартість в сумі 140566,00
грн., у тому числі: за основним платежем
- 34583,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 8713,00 грн. (а.с.53);

- рішення № від 02.04.2014 про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску в сумі 466,12 грн. (а.с.54);

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі
сплати єдиного внеску №Ф-141-17 від 07.03.2014
в сумі 5852,50 грн. (а.с.55).

Вказане вище податкове
повідомлення-рішення оскаржувалося в
адміністративному порядку, Рішенням ГУ
Міндоходів у Сумській області про
результати розгляду первинної скарги
№ 7502/П/18-28-10-03-04-91/116ск від 19.05.2014 та
Рішення Міністерства доходів і зборів
України про результати розгляду
повторної скарги № 3955/П/99-99-10-01-03-14 від
17.06.2014 вказане податкове
повідомлення-рішення залишено без змін
(а.с.59-60).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
виходить з наступного.

Щодо податкового повідомлення-рішення
Охтирської ОДПІ № від 02.04.2014 про
донарахування ПДВ у сумі 34853,00 та штраф
у розмірі 8713,00 грн., варто зазначити
наступне.

ФОП ОСОБА_3 у період часу, який
охоплюється перевіркою, перебував на
загальній системі оподаткування та не
здійснював нарахування, утримання та
сплату до Державного бюджету податку
на додану вартість.

Відповідно до п. 181.1 ст.181 Податкового
кодексу України у разі якщо загальна
сума від здійснення операцій з
постачання товарів/послуг, що
підлягають оподаткуванню згідно з цим
розділом, у тому числі з використанням
локальної або глобальної комп'ютерної
мережі, нарахована (сплачена) такій
особі протягом останніх 12 календарних
місяців, сукупно перевищує 300 000 гривень
(без урахування податку на додану
вартість), така особа зобов'язана
зареєструватися як платник податку в
органі державної податкової служби за
своїм місцезнаходженням (місце
проживання), крім особи, яка є платником
єдиного податку.

Як випливає з акту перевірки (стор. 34) за
період з 01.02.2012 по 28.01.2013, тобто за 12
послідовних місяців, обсяг операцій з
постачання позивачем товарів, які є
об'єктом оподаткування, становить 300180,60
грн., тобто з перевищенням граничної
суми на - 180,6 грн. (а.с.43). У зв'язку з чим,
на переконання посадових осіб
податкового органу, позивач підлягав
обов'язковій реєстрації платником ПДВ
на підставі п. 181.1 ст.181 ПК України. При
цьому, загальна сума кошів від
здійснення операцій з постачання
позивачем товарів у розмірі 300180,60 грн.
за період з лютого 2012 р. по січень 2013 р.,
була розрахована відповідачем
виходячи із Z-звітів про використання
реєстраторів розрахункових операцій
та книг обліку розрахункових операцій.

Однак, надаючи правову оцінку
матеріалам справи, суд виходить з
наступного.

З наведеної вище норми п. 181.1 ст.181 ПК
України вбачається, що обов'язок особи
зареєструватись як платник податку на
додану вартість в органах державної
податкової служби, а також
нараховувати, утримувати і сплачувати
податок на додану вартість, виникає з
моменту, коли загальна сума від
здійснення операцій з постачання
товарів, що сплачена такій особі
протягом останніх 12 календарних
місяців, без урахування податку на
додану вартість, сукупно перевищує 300
000,00 грн.

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 Податкового
кодексу України база оподаткування
операцій з постачання, товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, але не нижче
звичайних цін, з урахуванням
загальнодержавних податків та зборів
(крім податку на додану вартість).
Аналогічним чином регулюється порядок
визначення бази оподаткування
операцій з постачання товарів,
ввезених платником податку на митну
територію України.

Таким чином, базою оподаткування
операцій з постачання товарів ПДВ є
договірна (ринкова) ціна товару, за
виключенням ПДВ.

У подальшому, постачальник, на підставі
п. п. 194.1.1 п. 194.1 ст. 194 Податкового
кодексу України, визначає ПДВ від бази
оподаткування та додає його до ціни
товарів.

Отже, якщо особа здійснює господарську
діяльність з постачання товарів і при
цьому є і платником податку на додану
вартість, сформована ним остаточна
договірна (ринкова) ціна товару завжди
буде включати 20 відсотків податку на
додану вартість (за виключенням
випадків, якщо такий суб'єкт
господарювання здійснює операції, які
не є об'єктами оподаткування,
звільнених від оподаткування, та
операції, до яких застосовується
нульова ставка податку).

Отже, висновки посадових осіб
податкового органу в акті перевірки
про те, що платник податків
зобов'язаний був зареєструватись
платником податку на додану вартість,
подати реєстраційну заяву та
сплачувати податок на додану вартість -
не відповідає вимогам п. 181.1. ст. 181
Податкового кодексу України, оскільки
загальна сума від здійснення операцій
з постачання позивачем товарів та
сплачена йому, без урахування податку
на додану вартість, за період з лютого
2012 р. по січень 2013 р., сукупно не
перевищувала 300000,00 грн., що
підтверджується наступним.

В Акті перевірки (стор. 6-8) вказані
основні постачальники ФОП ОСОБА_3, які
поставляли товар в період з 2012 по 2013
рік, зокрема:

25.01.2012 між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ "Баядера
логістик" був укладений договір
поставки товарів за № 1019, на підставі п.
1.1. якого, ТОВ "Баядера логістик"
зобов'язується передавати у власність
Покупцю алкогольні напої, які останній
зобов'язаний приймати та оплачувати
даний товар. При цьому, ТОВ "Баядера
логістик" є платником податку на додану
вартість з 03.12.2010 і станом на дату
складання акту.

Під час перевірки встановлено, що сума
реалізації товару за 2012 рік становить
32500,00 грн. в тому числі ПДВ 5416,66 грн. (Акт
перевірки стор. 8), що також
підтверджується первинними
документами наданими під час
перевірки.

ФОП ОСОБА_3 також було укладено і ряд
інших господарських договорів, на
підставі яких суб'єкти господарювання
здійснювали постачання товарів. Всі,
без виключення, постачання товарів
суб'єктами господарювання позивачу
здійснювались за цінами, до яких був
доданий податок на додану вартість,
який складає 20 % ціни товару (а.с.91-128),
зокрема:

- ТОВ "Кримська водочна компанія" код
36499654, платник ПДВ з 03.06.2009, договір №
0590-525 від 19.01.2012, сума поставки - 9600,00 грн.,
в тому числі ПДВ 1600,00 грн.;

- ТОВ "Горобина", код 31162928, платник ПДВ з
10.11.2000, договір № 1201023 від 26.01.2012, сума
поставки - 17600,00 грн., в тому числі ПДВ
2933,33 грн.;

- ПП "Зевс", код 31578034, платник ПДВ з 07.08.2001,
договір № ХА 107/09 від 09.04.2012, сума
поставки - 7700,00 грн., в тому числі ПДВ
1283,33 грн.;

- ПФ "Свіфт", код 31236617, платник ПДВ з
12.07.2001, договір № СУ 12/136 від 26.07.2012, сума
поставки - 3000,00 грн., в тому числі ПДВ 500,00
грн.;

- ТОВ "Торг сервіс", код 24832610, платник ПДВ
з 06.08.1997, договір № 109 від 23.01.2012, сума
поставки - 3500,00 грн., в тому числі ПДВ 600,00
грн.;

- ТОВ "УКРАЇНСЬКА ДИСТРИБУЦІЙНА
КОМПАНІЯ", код 37310549, платник ПДВ з 01.11.2010,
договір № 1299 від 26.01.2012, сума поставки -
6700,00 грн., в тому числі ПДВ 1116,00 грн.;

- ТОВ "ЛОДІС-СУМИ", код 34451762, платник, ПДВ
з 09.08.2006, договір № 7046 від 21.02.2012, сума
поставки - 2900,00 грн., в тому числі ПДВ 483,33
грн.

Таким чином, вирахувавши податок на
додану вартість у розмірі 13932,65 грн.,
позивач втрачає ознаки платника
податку на додану вартість, оскільки
загальна сума від здійснення операцій
з постачання товарів, що підлягають
оподаткуванню, нарахована (сплачена) у
такій особі протягом останніх 12
календарних місяців (з лютого 2012 р. по
січень 2013 р.), сукупно не буде
перевищувати 300 000,00 грн., і становитиме
286 247,95 грн.

Щодо рішення Охтирської ОДПІ №
від 02.04.2014 про застосування штрафних
санкцій у розмірі 466,12 грн.,
донарахування єдиного внеску та вимоги
про сплату боргу (недоїмки) зі сплати
єдиного внеску №Ф-141-17 від 07.03.2014, варто
зазначити наступне.

Підставою винесення вимоги №Ф-141-17 від
07.03.2014 є виявлене порушення сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, за
наслідками якого донараховано борг в
сумі 5852,50 грн.

Підставою для формування такого
висновку послугувало завищення
позивачем валових витрат у сумі 17500,00
грн. (стор. 30-31 акту перевірки), а саме
суми коштів, витрачених на придбання
ліцензії на продаж алкогольних та
тютюнових виробів у сумі 2000,00 грн. та
500,00 грн. (відповідно) за календарний
квартал, які, на переконання посадових
осіб податкового органу, не
відноситься до витрат операційної
діяльності на підставі п. 138.8 ст. 138
Податкового кодексу України та на
підставі пп. "ж" п. 138.10.6. ст. 138
Податкового кодексу України
підлягають амортизації.

Разом з тим, відповідно до пп. "ж" п. 138.10.6.
ст. 138 Податкового кодексу України, інші
витрати звичайної діяльності (крім
фінансових витрат), не пов'язані
безпосередньо з виробництвом та/або
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг включають, зокрема,
витрати на придбання ліцензій та інших
спеціальних дозволів (крім тих,
вартість та строк використання яких
відповідають ознакам, встановленим для
основних засобів розділом І цього
Кодексу, та підлягають амортизації у
складі нематеріальних активів),
виданих державними органами для
провадження господарської діяльності,
в тому числі витрати на плату за
реєстрацію підприємства в органах
державної реєстрації, витрати на
придбання ліцензій та інших
спеціальних дозволів на право
здійснення за межами України вилову
риби та морепродуктів, а також надання
транспортних послуг.

Пунктом 14.1.138 Податкового кодексу
України передбачено, що основні засоби
- матеріальні активи, у тому числі
запаси корисних копалин наданих у
користування ділянок надр (крім
вартості землі, незавершених
капітальних інвестицій, автомобільних
доріг загального користування,
бібліотечних і архівних фондів,
матеріальних активів, вартість яких не
перевищує 2500 гривень, невиробничих
основних засобів і нематеріальних
активів), що призначаються платником
податку для використання у
господарській діяльності платника
податку, вартість яких перевищує 2500
гривень і поступово зменшується у
зв'язку з фізичним або моральним зносом
та очікуваний строк корисного
використання (експлуатації) яких з дати
введення в експлуатацію становить
понад один рік (або операційний цикл,
якщо він довший за рік).

Отже, застосування даної норми можливо
у разі наявності в сукупності
наступних ознак:

- строк використання понад 1 рік

- вартість більше 2500,00 грн.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів", ліцензії на право
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями і тютюновими виробами
видаються уповноваженими Кабінетом
Міністрів України органами виконавчої
влади в містах, районах, районах у
містах Києві та Севастополі за місцем
торгівлі суб'єкта господарювання
терміном на один рік і підлягають
обов'язковій реєстрації в органі
доходів і зборів, а у сільській
місцевості - і в органах місцевого
самоврядування за місцем торгівлі
суб'єкта господарювання.

Плата за ліцензію на роздрібну
торгівлю алкогольними напоями, крім
сидру та перрі (без додання спирту),
становить 8000 гривень на кожний окремий,
зазначений в ліцензії електронний
контрольно-касовий апарат (книгу
обліку розрахункових операцій), що
знаходиться у місці торгівлі; на
роздрібну торгівлю тютюновими
виробами на кожне місце торгівлі - 2000
гривень, а на території сіл і селищ, за
винятком тих, що знаходяться у межах
території міст, - 500 гривень на
роздрібну торгівлю алкогольними
напоями, крім сидру та перрі (без
додання спирту), на кожний окремий,
зазначений у ліцензії електронний
контрольно-касовий апарат (книгу
обліку розрахункових операцій), що
знаходиться у місці торгівлі, і 250
гривень - на роздрібну торгівлю
тютюновими виробами на кожне місце
торгівлі.

Плата за ліцензії на право роздрібної
торгівлі алкогольними напоями і
тютюновими виробами справляється
щоквартально рівними частками і
зараховується до місцевих бюджетів
згідно з чинним законодавством.

Оскільки строк дії ліцензій на
роздрібну торгівлю алкогольними
напоями та тютюном становить лише один
рік, підлягає щоквартальній оплаті,
тому понесенні витрати не підпадають
під ознаки витрат передбачених пп. "ж" п.
138.10.6. ст. 138 Податкового кодексу
України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 вказаного
Закону передбачено, що платниками
єдиного внеску є роботодавці - фізичні
особи, які забезпечують себе роботою
самостійно, та фізичні особи, які
використовують працю інших осіб на
умовах трудового договору (контракту).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону,
обчислення єдиного внеску
здійснюється на підставі
бухгалтерських та інших документів,
відповідно до яких провадиться
нарахування (обчислення) або які
підтверджують нарахування (обчислення)
виплат (доходу), на які відповідно до
цього Закону нараховується єдиний
внесок.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" (далі - Закон)
обчислення єдиного внеску органами
доходів і зборів у випадках,
передбачених цим Законом, здійснюється
на підставі актів перевірки
правильності нарахування та сплати
єдиного внеску, звітності, що подається
платниками до органів доходів і зборів,
бухгалтерських та інших документів, що
підтверджують суми виплат (доходу), на
суми яких (якого) відповідно до цього
Закону нараховується єдиний внесок.

На підставі викладеного вище,
враховуючи, що за перевіряємий період з
04.10.2011 по 31.12.2013, у ФОП ОСОБА_3 не було
заниження суми чистого
оподатковуваного доходу, база
нарахування єдиного внеску відсутня, а
тому, рішення № від 02.04.2014 про
застосування штрафних санкцій та
вимога №Ф-141-17 від 07.03.2014 про сплату
недоїмки зі сплати єдиного внеску не
відповідають вимогам чинного
законодавства, ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у зв'язку з чим вони підлягають
скасуванню.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Позивачем при подачі позовної заяви
було сплачено судовий збір згідно
квитанції №2461.147.1 від 14.07.2014 в сумі 182,70
грн. (а.с.2).

З огляду на викладене вище, ФОП ОСОБА_3
підлягає відшкодуванню з Державного
бюджету України витрати зі сплати
судового збору в розмірі 182,70 грн.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Охтирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення, рішення та
вимоги - задовольнити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Охтирської ОДПІ
№ від 02.04.2014, рішення № від
02.04.2014 про застосування штрафних
санкцій та вимогу №Ф-141-17 від 07.03.2014 про
сплату недоїмки зі сплати єдиного
внеску.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
витрати зі сплати судового збору в сумі
182,70 грн.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
В.М. Соколов

Повний текст постанови складено 08.09.2014
року.

З оригіналом згідно

Суддя
В.М. Соколов