Справа № 754/10630/14-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Бабко В.В.
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

16 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка
О.І.,

при секретарі - Ліневській
В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної в м. Києві державної
адміністрації на прийняту у
скороченому провадженні постанову
Деснянського районного суду м. Києва
від 15.07.2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної в м. Києві державної
адміністрації про визнання дій
протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
щорічної грошової допомоги на
оздоровлення та одноразової
компенсації відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_2 (далі - Позивач,
ОСОБА_2) звернувся до Деснянського
районного суду м. Києва з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної в м. Києві державної
адміністрації (далі - Відповідач,
Управління) про: визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання
Відповідача здійснити перерахунок,
нарахування та виплату Позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат у
порядку та на умовах, визначених
положеннями ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
1996 року по 2013 рік включно, що дорівнює
розміру 85 мінімальним заробітним
платам; визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання
Управління здійснити перерахунок,
нарахування та виплату ОСОБА_2
одноразової компенсації як інваліду ІІ
групи з числа учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у розмірі 45 мінімальних заробітних
плат; зобов'язання Відповідача у
подальшому нараховувати та
виплачувати Позивачу щорічну допомогу
на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат у порядку та на умовах,
визначених положеннями ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Києва від 25.06.2014 року позовні вимоги про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії за період з 1996
року по 2012 рік залишено без розгляду.

Постановою суду першої інстанції від
30.07.2014 року адміністративний позов
задоволено частково: визнано
протиправними дії Відповідача щодо
виплати Позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення у менших розмірах, ніж
передбачено законом та зобов'язано
Управління донарахувати Позивачу
невиплачені суми пенсії за 2013 рік
виходячи з розміру 5 мінімальних
заробітних плат. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
суду, Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити повністю. При цьому
звертає увагу на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи та порушення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи в судове
засідання не з'явились, а тому справа
розглядалась за наявними у ній
матеріалами у порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а рішення
суду першої інстанції - без змін,
виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої
інстанції, Позивач є інвалідом ІІ
групи, а також особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії та отримує щорічну грошову
допомогу на оздоровлення.

Згідно зі ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі -
Закон) особам, які є інвалідами 2 групи
щорічна допомога на оздоровлення
виплачується в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат.

Всупереч ст. 48 вказаного Закону,
Відповідач здійснював виплату у
розмірі, визначеному постановою КМ
України від 12.07.2005 року № 562, що є меншим
за розмір, встановлений Законом.

Зі змісту приписів ст. 113 Конституції
України випливає, що Кабінет Міністрів
України у своїй діяльності керується,
зокрема, законами України.

Крім того, Конституційний Суд України у
рішенні від 19.06.2001 року № 9-рп/2001
зауважив, що Україна є правовою
державою (стаття 1 Конституції України),
а в правовій державі існує сувора
ієрархія нормативних актів, відповідно
до якої постанови та інші рішення
органів виконавчої влади мають
підзаконний характер і не повинні
викривляти сутність і зміст законів.

Отже, як вірно зауважено судом першої
інстанції, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними
нормативно-правовими актами, дії
Відповідача щодо виплати Позивачу
допомоги у розмірі, визначеному
постановою КМ України, а не відповідним
Законом є неправомірними.

Аналогічна позиція викладена у
Постанові Пленуму Вищого
адміністративного суду України «Про
судову практику вирішення
адміністративними судами спорів, що
виникають у зв'язку із застосуванням
статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 16.03.2012
року № 4, в якій, зокрема, зазначено, що
виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру виплат застосуванню
підлягають положення статті 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з урахуванням їх дії у часі, а саме: з 20
червня 1996 року до 31 грудня 2005 року, з 9
липня до 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008
року.

Крім того, колегія суддів критично
оцінює посилання Відповідача на те, що
правомірність дій останнього
обумовлена застосуванням Прикінцевих
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2013 рік», згідно яких,
зокрема, норми ст. 48 Закону
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2013 рік, з огляду на наступне.

Метою і особливістю закону про
Державний бюджет України є
забезпечення належних умов для
реалізації положень інших законів
України, які передбачають фінансові
зобов'язання держави перед
громадянами, спрямовані на їх
соціальний захист, у тому числі й
надання пільг, компенсацій і гарантій.

Приписами Закону України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік» не
передбачено інших умов для реалізації
положень Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» ніж ті, які визначені
останнім. Зміни, зокрема, до ст. 48 Закону
в частині визначення розмірів виплат
одноразової допомоги на оздоровлення
особам не вносилися, не делеговано
права на встановлення розмірів таких
виплат і Кабінету Міністрів України.

Поряд з цим, необхідно зауважити, що
оскільки право Позивача на отримання
щорічної одноразової допомоги на
оздоровлення деклароване державою, то
остання, через створені нею органи несе
обов'язок по своєчасній та повній
виплаті даної допомоги у розмірах, які
знайшли своє закріплення у
відповідному Законі.

Отже, враховуючи викладене, Відповідач
неправомірно виплачував допомогу на
оздоровлення відповідно до постанови
КМ України від 12.07.2005 року № 562 в меншому
розмірі, ніж це передбачено Законом.

Відповідна позиція також випливає з
практики Вищого адміністративного
суду України та висвітлена у рішенні
від 11.06.2014 року у справі № К/800/30176/14, від
14.07.2014 року у справі № К/800/37494/14 та від
23.07.2014 року у справі № К/800/40053/14.

Крім того, колегія суддів погоджується
з висновками Деснянського районного
суду м. Києва про відсутність підстав
для задоволення позовних вимог про
виплату ОСОБА_2 одноразової
компенсації як інваліду 2 групи,
оскільки згідно приписів ст. 48 Закону
дана компенсація повинна була бути
виплачена органами, які здійснювали
виплату пенсії протягом місяця з дня
встановлення інвалідності (до 27.03.1998
року), тоді як Позивач перебуває на
обліку в Управлінні лише з 2000 року, а
будь-яка інформація про виплату даної
допомоги у Відповідача відсутня.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив рішення із додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без
змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 160, 167, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної в м. Києві
державної адміністрації - залишити без
задоволення.

Постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 15.07.2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної в м. Києві державної
адміністрації про визнання дій
протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
щорічної грошової допомоги на
оздоровлення та одноразової
компенсації відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» -
залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає у відповідності до ч. 10 ст. 183-2
КАС України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя
Степанюк А.Г.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.