Справа № 750/4174/14
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 750/4174/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

18 вересня 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Межевича М.В., Старової Н.Е.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління пенсійного фонду України в
м. Чернігові на постанову Деснянського
районного суду Чернігівської області
від 03 червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління пенсійного фонду України в
м. Чернігові про зобов'язання вчинити
дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2, звернулась до суду
з адміністративним позовом про
визнання неправомірними дій УПФУ у м.
Чернігові щодо визначення розміру
пенсії, виплата якої поновлена з 5
жовтня 2011 року, та просить зобов'язати
УПФУ у м.Чернігові здійснити
перерахунок пенсії з 5 жовтня 2011 року як
інваліду війни ІІ групи згідно з
чинними нормами законодавства.

Постановою Деснянського районного
суду Чернігівської області від 03
червня 2014 року позов задоволено.
Визнано неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Чернігові
щодо визначення розміру пенсії ОСОБА_2.
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Чернігові здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_2 як інваліду
війни ІІ групи, починаючи з 29.10.2013 року.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, представник управління
пенсійного фонду України в м. Чернігові
подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову. В своїй апеляційній скарзі
апелянт посилається на незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
рішення суду, неповне з'ясування всіх
обставин, що мають значення для
вирішення справи, порушення судом норм
процесуального права, що є підставою
для скасування судового рішення.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197
КАС України, якою передбачено, що суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої ст. 183-2 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
залишенню без змін, з наступних
підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини справи, наданим
доказам дав правильну правову оцінку і
прийшов до обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, що
ОСОБА_2 є громадянкою України та
інвалідом війни ІІ групи, має право на
пільги, що встановлені законодавством
України для ветеранів війни -інвалідів
війни.

До виїзду за кордон у 1997 році
отримувала пенсію як інвалід війни ІІ
групи.

На виконання постанови Деснянського
районного суду м. Чернігова від 18.10.2012
року Управлінням пенсійного фонду
України в м. Чернігові було поновлено
виплату пенсії ОСОБА_2, яка постійно
проживає за межами України - в Державі
Ізраїль пенсію як інваліду війни ІІ
групи з 05.10.2011 року в розмірі 132,96 грн., що
одержувала заявниця перед виїздом за
кордон, обчислену відповідно до ЗУ «Про
пенсійне забезпечення».

Не погоджуючись з вказаним розміром
пенсії позивач звернулась до суду з
вимогою провести перерахунок пенсії.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції прийшов до висновку про
наявність законних підстав для
задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
оскільки вони знайшли своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи виходячи з наступного.

Так, відповідно до пункту 2 частини 1
статті 49 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»(далі по тексту -Закон),
виплата пенсії припиняється на весь
час проживання пенсіонера за кордоном,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Міжнародних договорів між Україною та
Ізраїлем стосовно призначення та
виплати пенсії не укладалося.

Враховуючи зазначене, управління
Пенсійного Фонду України припиняючи
виплату пенсії позивачу у зв'язку з
його переїздом на постійне місце
проживання до Ізраїлю, діяло
відповідно до вимог законодавства, яке
було чинне на момент виникнення
спірних правовідносин.

Рішенням Конституційного Суду України
від 07 жовтня 2009 року по справі №
1-32/2009 визнано такими, що не
відповідають Конституції України,
положення пункту 2 частини 1 статті 49,
другого речення статті 51 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 09
липня 2003 року № 1058-IV.

Відповідно до статті 152 частини 2
Конституції України, закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

З огляду на зазначене, положення пункту
2 частини 1 статті 49 та другого речення
статті 51 Закону втрачають чинність з 07
жовтня 2009 року, тобто від дати
прийняття рішення Конституційним
Судом України № 25-рп/2009.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
постановою Деснянського районного
суду м. Чернігова від 18.10.2012 року було
поновлено виплату пенсії позивачу,
однак, не проведено перерахунку її
розміру.

У відповідності до ст.ст.28 та 42 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» перерахунок (підвищення
розміру) пенсії здійснюється органом
Пенсійного фонду автоматично, не
залежно від наявності заяви пенсіонера
про перерахунок (підвищення) пенсії.

Разом з тим, відповідно до ст.46
Конституції України пенсії, інші види
соціальних виплат та допомоги, що є
основним джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя, не нижчий
від прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Відповідач в даному випадку,
поновлюючи позивачу виплату пенсії мав
здійснити її перерахунок відповідно до
норм Конституції України, які мають
пряму дію.

Враховуючи вище викладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що позов підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Разом з тим, в порушення ст.. 71 КАС
України відповідачем ні в суду першої
інстанції ні в суді апеляційної
інстанції не надано доказів
правомірності своїх дій

З огляду на вищезазначене апеляційна
інстанція приходить до висновку, що суд
першої інстанції правомірно
задовольнив позов.

При цьому апеляційна скарга не містить
посилання на обставини, передбачені
статтями 202 - 204 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за яких рішення суду підлягає
скасуванню.

Доводи, викладені заявником в
апеляційній скарзі були предметом
дослідження суду першої інстанції і не
знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційній скарзі
процесуальні порушення не призвели до
неправильного вирішення справи і не є
підставою для скасування судового
рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційна скарга залишається без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 160, 197, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління
пенсійного фонду України в м. Чернігові
- залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду
Чернігівської області від 03 червня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
М.В. Межевич

Н.Е. Старова

Головуючий суддя
Земляна Г.В.

Судді:
Межевич М.В.

Старова Н.Е.