Справа № 810/3916/14
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/3916/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
У Х В А Л А

Іменем України

23 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Твердохліб В.А.,

суддів
Троян Н.М., Костюк Л.О.,

за участю секретаря
Погребняк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві апеляційну скаргу
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 17
липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «СІЛЬПО
ПДВПП» до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів про визнання
протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «СІЛЬПО ПДВПП» (далі -
Позивач) звернувся до Київського
окружного адміністративного суду з
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів (далі - Відповідач)
про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів від 27.12.2013 року
№100250002/2013/500550/2.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 17 липня 2014
року адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням, Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить його скасувати
та прийняти нове, яким в задоволенні
адміністративного позову відмовити.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника Позивача та представника
Відповідача, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 25.03.2013 року між
Позивачем (Покупець) та Компанією «Aimon
Group Limited» (Китай) (Продавець) укладено
контракт №003/13, за умовами якого
Продавець продає, а Покупець купує
непродовольчі товари в асортименті,
кількості, по ціні відповідно
специфікацій, які невід'ємною частиною
даного контракту. Ціна на товар
зазначається в інвойсах на кожну
партію товару. Ціна включає в себе
вартість продукту, тари, упаковки,
маркування, завантаження товару в
порту відправлення та призначення,
витрат з митного оформлення вантажу в
країні експортера, транспортування
товару до міста призначення, витрат на
страхування вантажу на час
транспортування. Постачання
здійснюється за умовами CFR Іллічівськ
згідно Інкотермс 2010.

В грудні 2013 року з метою митного
оформлення імпортованого товару
Позивачем подано митному органу митну
декларацію №100250002/2013/038233 від 26.12.2013
року.

Митна вартість товару визначена
декларантом із застосуванням
основного методу - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції) (1,84
дол.США за кілограм товару).

Так, на підтвердження заявлених
відомостей Відповідачу надано
Позивачем картку обліку особи, яка
здійснює операції за товарами,
міжнародну автомобільну накладну (CMR),
коносамент, рахунок-фактуру (інвойс),
пакувальний лист,
зовнішньоекономічний договір
(контракт), інформацію про позитивні
результати здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару, інформацію про позитивні
результати здійснення радіологічного
контролю товару, резервну позицію,
сертифікат про походження товару
загальної форми, інші
товаросупроводжуючі документи.

В подальшому контролюючим
органом відповідно ст.53 Митного
кодексу (далі - Кодекс) витребувано у
Позивача додаткові документи для
підтвердження заявленої декларантом
митної вартості товарів, а саме:
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту);
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; виписку з бухгалтерської
документації; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями та/або
інформацію біржових організацій про
вартість товару або сировини.

27.12.2013 року Позивач листом
№250 надав Відповідачу додаткові
документи: експортну декларацію,
ухвалу суду по аналогічним поставкам,
де скасовані рішення про коригування,
статистика, дебіт ноту, постанову суду
по аналогічним поставкам, яким
скасовано рішення про коригування
митної вартості товарів, платіжне
доручення; виписку по особовому
рахунку, інвойси по попереднім
поставкам до платіжного доручення,
каталоги виробника товарів, комерційну
пропозицію, лист щодо третіх осіб,
прайс-лист.

27.12.2013 року митним органом винесено
рішення про коригування митної
вартості №100250002/2013/500550/2, яким визначено
митну вартість імпортованого
Позивачем товару за шостим (резервним)
методом на рівні 2,56 дол.США за кілограм
товару.

Згідно ст.49 Кодексу митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Відповідно ч.1 ст.51 Кодексу митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2 статті 52 Кодексу
визначено, що заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним
особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з органом
доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати,
пов'язані з коригуванням митної
вартості або наданням органу доходів і
зборів додаткової інформації.

За правилами ст.53 Кодексу у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують
митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів, крім
документів, зазначених у частинах
другій та третій цієї статті, подає (за
наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у
країні-експортері товарів, що є
ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним
особа за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару.

Згідно положень ст.54 Кодексу контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється органом
доходів і зборів під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів орган доходів
і зборів визнає заявлену декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно ч.ч.1-3 ст.57 Кодексу
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

Приписами ст.58 Кодексу визначено, що
метод визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, застосовується
у разі, якщо щодо продажу оцінюваних
товарів або їх ціни відсутні будь-які
умови або застереження, які
унеможливлюють визначення вартості
цих товарів.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи,
зазначені у пункті 2 частини першої
статті 57 цього Кодексу.

Витребування додаткових документів
контролюючим органом у Позивача
вмотивовано тим, що подані до митного
оформлення документи містили
розбіжності, а саме: неможливо
визначити дійсну митну вартість
товару, так як відсутня така складова
митної вартості, як вартість робіт,
пов'язаних із пакуванням, тобто не
виконується умова наявності всіх
складових митної вартості; умови
оплати, зазначені в інвойсі,
відрізняються від тих, що зазначені в
контракті; надані прайс-листи мають
неповну інформацію, крім того,
прайс-листи не містять інформації
стосовно сайтів для пошуку та
контактів із фірмами у мережі Інтернет,
що суперечать суті прайс-листа, як
комерційної пропозиції продавця
необмеженій кількості потенційних
покупців.

Проте, за умовами контракту
№003/13 від 25.03.2013 року товари мають бути
упаковані відповідно інвойсу та
пакувального листа, отже, вартість
пакувальних робіт включено до
загальної суми, зазначеної в інвойсі.

Крім того, колегія суддів вважає
вірним твердження суду першої
інстанції про те, що відмінності між
умовами оплати поставки у контракті та
інвойсі не спростовує правильність
визначення декларантом митної
вартості товару за ціною контракту та
не ставить під сумнів достовірність і
точність відомостей про вартість
товару, які містяться в передбачених
законом і доданих до митного
оформлення документах.

Також необхідна інформація щодо умов
продажу товару міститься в контракті
та інших товаросупроводжуючих
документах, які надавалися митному
органу під час митного оформлення
товарів.

Що стосується відомостей, відображених
в ЄАІС Держмитслужби, то вказана
інформаційна система використовується
митним органом як допоміжний засіб при
прийнятті відповідних рішень та не
може слугувати підставою для відмови у
визнанні заявленої декларантом митної
вартості за основним методом та її
визначенні за резервним методом.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції про те,
що Позивачем на підтвердження
заявленої ним митної вартості
імпортованого товару усі передбачені
документи.

Прийняття Відповідачем рішення про
коригування митної вартості товарів
від 27.12.2013 року №100250002/2013/500550/2 зумовлене
неможливість визначення митної
вартості товару за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються через
невідповідність обраного декларантом
методу визначення митної вартості
товару умовам, наведеним в гл.9 Кодексу,
та неподанням останнім додаткових
документів в повному обсязі на
письмову вимогу митного органу.

Водночас, митним органом не надано
доказів у підтвердження
обґрунтованості та доцільності
застосування ним резервного методу
визначення митної вартості
імпортованого Позивачем товару.

З огляду на вказане, колегія
суддів вважає обґрунтованим та
законним рішення суду першої інстанції
про задоволення заявлених позовних
вимог.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається, а тому апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206, 211, 212,
254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 17 липня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки, передбачені ст. 212
КАС України.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді
Троян Н.М.

Костюк Л.О.

Ухвала складена в повному обсязі 24
вересня 2014 року.

.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді:
Троян Н.М.

Костюк Л.О.