Справа № 161/5459/13-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" серпня 2014 р. м. Київ
К/800/21141/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Олендера І.Я.,

суддів
Головчук С.В., Ємельянової
В.І.,

за участю секретаря
Борілло Ю.В.,

та позивача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Прокурора міста Луцька в
інтересах ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в місті
Луцьку Волинської області про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
вчинити дії, провадження в якій
відкрито за касаційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України в
місті Луцьку Волинської області на
постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 21 травня 2013
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 26 березня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2013 року Прокурор міста Луцька
в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду
першої інстанції з позовом, в якому
просив:

- визнати дії відповідача - УПФ України
в місті Луцьку Волинської області щодо
відмови у призначенні позивачу пенсії
на пільгових умовах - протиправними;

- зобов'язати відповідача призначити
позивачу пенсію за віком на пільгових
умовах із зниженням загального
пенсійного віку.

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 21 травня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26 березня
2014 року, позов задоволено.

Суди попередніх інстанцій мотивували
свої рішення тим, що позивачем подано
необхідні документи на підтвердження
пільгового стажу до відповідача, що
підтверджує наявність пільгового
стажу для призначення пенсії.

У поданій касаційній скарзі відповідач
заявив вимоги про скасування рішень
судів першої та апеляційної інстанції,
як таких, що постановлені із порушенням
норм матеріального і процесуального
права, ухвалити нову постанову, якою у
задоволенні адміністративного позову
відмовити.

У доводах касаційної скарги, скаржник
зазначає, що позивач не надав повну
інформацію на підтвердження
пільгового стажу, а тому відсутні
підстави для призначення пенсії на
пільгових умовах зі зменшенням
пенсійного віку.

Справу розглянуто у відкритому
судовому засіданні, відповідно до
першого статті 221 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступні обставини.

Згідно записів у трудовій книжці
ОСОБА_2 працював машиністом
холодильно-компресорних аміачних
установок з 06.07.1981 року по 01.07.1987 року у
ВАТ «Луцький комбінат молочних
продуктів», з 01.01.1992 року по 16.08.2000 року
на цій же посаді у ВАТ «Луцький
маслозавод», а також з 31.10.2003 року по
31.08.2007 року на аналогічній посаді в ПП
«Вінтер». Факт роботи ОСОБА_2 в
шкідливих умовах з 01.07.1987 року по 18.08.2000
року згідно записів у наказах з
особового складу по Луцькому
маслозаводу підтверджується архівною
довідкою № 316 КП «Млинівський районний
місцевий архів» 09.10.2012 р.

З архівної довідки КП «Млинівський
районний місцевий архів» № 315 від 09.10.2012
р. вбачається, що документи (накази з
особового складу, основної діяльності
та книги нарахування заробітної плати)
Волинської ремонтно-механічної
майстерні та ВАТ «Луцького
маслозаводу» за 1980-2002 роки прийняті на
зберігання, про що складено акт від
19.08.2011 р. Вказані документи належали ДП
«Кипарис». Однак ухвалою
господарського суду Рівненської
області від 12.04.2006р. ДП «Кипарис» було
визнано банкрутом та ліквідовано.

Позивач звертався до відповідача із
заявою про призначення йому пенсії,
однак, відповідачем листом № 11/Г-02 від
31.01.2013 року позивачу було роз'яснено
порядок призначення пенсії на
пільгових умовах.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
приходить до висновку, що зазначена
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
мотивів.

Як вірно встановлено судами попередніх
інстанції, рішення про призначення або
відмову в призначені пенсії відповідач
не приймав і запропонував позивачу
надати додаткові документи на
підтвердження періоду роботи з 01.01.1992 р.
по 16.08.2000 р. на посаді машиніста
холодильно-компресорних аміачних
установок у ВАТ «Луцький маслозавод».

Так, відповідно до частини 1 статті 44
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон № 1058-IV) заява
про призначення (перерахунок) пенсії
або про її відстрочення та необхідні
документи подаються до
територіального органу Пенсійного
фонду або до уповноваженого ним органу
чи уповноваженій особі в порядку,
визначеному Управлінням Пенсійного
фонду за погодженням із спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, особисто або
через представника, який діє на
підставі виданої йому довіреності,
посвідченої нотаріально.

Частиною 5 статті 45 Закону № 1058-IV
визначено, що документи про
призначення (перерахунок) пенсії
розглядає територіальний орган
Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з
дня їх надходження приймає рішення про
призначення (перерахунок) або про
відмову в призначенні (перерахунку)
пенсії.

Відповідно до пункту 5 Порядку подання
та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» затвердженого Постановою
правління Пенсійного фонду України від
25 листопада 2005 року № 22-1 у разі, якщо до
заяви про призначення, відновлення
пенсії додані не всі необхідні
документи, орган, що призначає пенсію,
письмово повідомляє заявника про те,
які документи необхідно подати
додатково, про що в заяві про
призначення пенсії робиться
відповідний запис. Якщо вони будуть
подані не пізніше трьох місяців із дня
повідомлення про необхідність подання
додаткових документів, то днем
звернення за пенсією вважається день
приймання заяви про призначення пенсії
або дата, зазначена на поштовому
штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо документи, які необхідно подати
додатково, протягом трьох місяців не
подані, пенсія призначається,
відновлюється за наявними документами.
У подальшому при надходженні
додаткових документів пенсія
перераховується зі строків,
передбачених пунктом четвертим статті
45 Закону.

Суд касаційної інстанції звертає увагу
на те, що в разі звернення особи яка
претендує на призначення пенсії до
органів Пенсійного фонду України,
чинне законодавство ставить вимоги про
прийняття рішення щодо призначення чи
відмови у призначенні пенсії саме до
органів Пенсійного фонду, навіть за
відсутності всіх відповідних
документів. У випадку не вирішення
питання протягом визначеного строку
без поважних на те причин, права та
інтереси особи, що звернулася за
призначенням пенсії можуть вважатися
порушеними, а дії УПФ України можуть
вважатися протиправною бездіяльністю,
що спричинила наслідки, які полягають у
не вжитті дій щодо призначення пенсії.

Відповідач не заперечує факт звернення
позивача до нього із заявою про
призначення пенсії, а зазначає лише про
те, що позивачу необхідно надати
документи на підтвердження
зазначеного періоду роботи,
передбачені пунктом 20 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993
р. № 637.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» визначено, що основним
документом, який підтверджує стаж
роботи, є трудова книжка, а в разі
відсутності її чи відповідних записів
у ній наявність трудового стажу
підтверджується в поряду
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з п. 1.1 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 637 від 12.08.1993 року, основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. За відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній трудовий стаж
встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

З матеріалів справи вбачається, що
період роботи машиністом
холодильно-компресорних аміачних
установок з 06.07.1981 року по 01.07.1987 року у
ВАТ «Луцький комбінат молочних
продуктів», з 01.01.1992 року по 16.08.2000 року
на цій же посаді у ВАТ «Луцький
маслозавод», а також з 31.10.2003 року по
31.08.2007 року на аналогічній посаді в ПП
«Вінтер», позивач підтверджував
трудовою книжкою та архівними
довідками КП «Млинівський районний
місцевий архів» № 314 від 09.10.2012 року, №
315 від 09.10.2012 року, № 316 від 09.10.2012 року, №
209 від 08.05.2012 року, № 246 від 15.06.2012 року, №
247 від 15.06.2012 року, № 248 від 15.06.2012 року, №
249 від 15.06.2012 року, № 210 від 08.05.2012 року, №
211 від 08.05.2012 року, № 212 від 08.05.2012 року
року, № 314 від 09.10.2012 року, достовірність
даних вказаних у них відповідачем не
оспорювалась.

Судами попередніх інстанцій вірно
встановлено, що позивач має достатній
пільговий стаж роботи та йому може бути
призначена пенсія зі зменшенням
пенсійного віку в порядку ч. 3 ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
право на пенсію за віком на пільгових
умовах мають працівники, зайняті
повний робочий день на роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
Списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
жінки - після досягнення 50 років і при
стажі роботи не менше 20 років, з них не
менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно ст. 12 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», право на
пенсію за віком мають чоловіки - після
досягнення 60 років і при стажі роботи
не менше 25 років.

Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з шкідливими і
важкими умовами праці, пенсії на
пільгових умовах призначаються із
зменшенням віку, передбаченого ст. 12
цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6
місяців такої роботи чоловікам і за
кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків
№ 1 та № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників при обчисленні
стажу роботи, що дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 18 листопада 2005 року № 383
передбачено, що при визначенні прав на
пенсію за віком на пільгових умовах
застосовуються списки, що чинні на
період роботи особи.

Таким чином, суди попередніх інстанцій
правильно встановили, що в трудовій
книжці позивача є відомості, які
підтверджують його трудовий стаж, що
надає йому право на отримання
пільгової пенсії за Списком № 2.

При цьому, суди попередніх інстанцій
правильно врахували, що оскільки
позивач працював на роботах,
передбачених Списком № 2 і після 01.01.1992
року, то пенсія йому повинна
призначатись відповідно до ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Враховуючи вищевикладене, правильним є
висновок судів попередніх інстанцій,
що позивачем подано відповідачу
необхідні документи на підтвердження
пільгового стажу якими
підтверджується наявність такого, тому
наявні підстави для призначення пенсії
позивачу відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» із зменшенням
пенсійного віку.

Доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування оскаржуваних судових
рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 КАС України
суд касаційної інстанції за наслідками
розгляду касаційної скарги має право
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що при
ухваленні оскаржуваних судових рішень,
суди попередніх інстанцій не допустили
порушень норм матеріального та
процесуального права, які могли б бути
підставою для скасування чи зміни
судових рішень.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 221, 230, 231 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Луцьку Волинської області залишити без
задоволення, а постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 21 травня 2013 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26 березня
2014 року у справі № 161/5459/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді
І.Я. Олендер

С.В. Головчук

В.І. Ємельянова