Справа № 872/8790/13
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2014-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

872/8790/13

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Іванова С.М. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується з викладеними в акті перевірки твердженнями податкового органу щодо передчасного включення до рядку 23.3 податкової декларації з ПДВ за грудень 2009 року суми 31 228грн. у зв'язку з поданням уточнюючих розрахунків за березень, червень, вересень та жовтень 2009 року, чим завищило залишок від'ємного значення попереднього звітного періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) кредиту, оскільки визначені в уточнюючих розрахунках за ці періоди суми і увійшли до складу податкового кредиту минулих періодів (минулих відносно грудня 2009 року), які були включені до складу поточного звітного періоду у грудні 2009 року а отже відсутня будь-яка передчасність включення сум податкового кредиту минулих періодів до складу податкового кредиту у грудні 2009 року.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 14 січня 2013 року в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Альпіна" до Державної податкової інспекції в Жовтневому районі м. Запоріжжя Запорізької області Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовлено.

Постанову суду мотивовано правомірністю висновків податкового органу щодо допущеної позивачем методологічної помилки при заповненні декларації внаслідок чого відбулось безпідставне завищення від’ємного значення ПДВ.

Не погодившись з постановою суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Альпіна" подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14 січня 2013 р. як таку, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги повністю повторюють правове обґрунтування позовних вимог. Скаржник наполягає на вірності власних розрахунків та заповнення декларації та уточнюючого розрахунку.

Сторони, про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з'явились.

Згідно ч. 4 ст. 196 КАС України, нез'явлення в судове засідання представників сторін апеляційної скарги не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, фахівцями ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ "Компанія Альпіна" з питань дотримання вимог податкового законодавства та правомірності зарахування залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду за грудень 2009 року.

За результатами перевірки складено акт від 17.08.2012 №400-1/16/25481880, в якому зафіксовано виявлені перевіркою порушення податкового законодавства, а саме:

встановлено порушення позивачем п.п. 7.7.1 п.7.1 ст.7 ЗУ «Про податок на додану вартість», розділу 5 Наказу №166, в частині завищення залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду, внаслідок чого Товариством:

- завищено залишок від'ємного значення попереднього звітного періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкогво) періоду за грудень 2009 року на 31 228грн;

- платник податку ТОВ "Компанія Альпіна" має право використати залишок від'ємного значення в наступних податкових періодах.

Залишок від'ємного значення попереднього податкового періоду за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду (рядок 23, рядок 20, позитивне значення) (рядок 24) у сумі 8268 грн.

Залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 - рядок 25) (значення рядка переноситься до рядка 23.2 податкової декларації наступного звітного періоду) (рядок 26) у сумі 8268 грн.;

Сума ПДВ, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за підсумками поточного звітного періоду, з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього зі періоду (рядок 20 - рядок 23, позитивне значення) (ряд 27) - у сумі 0 грн.

Одночасно підприємством надані до податкового органу уточнюючі розрахунки до податкової декларації за грудень 2009р. про збільшення суми, яка підлягала зарахуванню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 8.5) на загальну суму 31 228 грн.

За таких обставин, податковий орган дійшов висновку, що позивачу слід було врахувати значення рядків Уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок, наданих 16.12.2009р. та 28.12.2009р. в наступному звітному податковому періоді, а саме у січні 2010 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем порушено порядок заповнення декларації з податку на додану вартість в частині розрахунку від’ємного значення податку на додану вартість.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає за можливе погодитись з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

На правовідносини сторін, що виникли поширюються норми Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»№2181-ІІІ від 21.12.2000, Порядку заповнення і подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997 №166 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.07.1997 за №250/2054 (далі - Порядок).

Згідно з п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.п.7.7.1 п.7.7. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до статті 11 Закону України № 1251-ХІІ відповідальність за правильність обчислення, своєчасність сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) і додержання законів про оподаткування несуть платники податків і зборів (обов'язкових платежів) відповідно до законів України.

Відповідно до Порядку заповнення і подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997 №166 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.07.1997 за №250/2054, платник податку самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає в декларації. Дані, наведені в декларації, повинні відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника (пункт 3.4 Порядку), оскільки, як визначено пунктом 2 статті 3 Закону "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до вимог Порядку заповнення декларації з ПДВ, затвердженого наказом від 30.05.1997 №166 та зареєстровано в Міністерстві юстиції 09.07.1997 р. за №250/2054, якщо за результатом поточного звітного (податкового) періоду платником податку визначено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту, сума визначеного від'ємного значення враховується у зменшення суми податкового боргу за попередні звітні (податкові періоди з податку на додану вартість, у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно закону (відображається у рядку 22.1 податкової декларації), а решта зараховується до складу кредиту наступного податкового періоду (відображається у рядку 22.2 податкової декларації поточного звітного (податкового) періоду та переноситься до рядка 23.1 податкової декларації наступного звітного (податкового) періоду).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо допущення позивачем методичної помилки при заповненні податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2009 року, що призвело до завищення від’ємного значення ПДВ.

З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Альпіна" - залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: А.В. Шлай