Справа № 9101/175985/2012
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2013-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 серпня 2013 рокусправа № 2а-1348/10
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді
Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим
Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська

на постанову Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 21 червня
2010 року

у справі № 2а-1348/10

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України
в Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії відповідно до Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», -

ВСТАНОВИВ:

11 лютого 2010 року ОСОБА_1 звернувся у суд
з позовом до управління Пенсійного
фонду України в Бабушкінському районі
м. Дніпропетровська про визнання
неправомірними дій, стягнення
недоплаченої пенсії за період з 01
березня 2005 року по січень 2010 року у сумі
168650,88 гривень, зобов'язання надалі
нараховувати та виплачувати пенсію
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».

Постановою Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 21 червня
2010 року позовні вимоги задоволені
частково. Визнано незаконними дії та
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Бабушкінському районі
м. Дніпропетровська перерахувати та
виплатити ОСОБА_1 різницю пенсії по
інвалідності та додаткової щомісячної
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю з 01
березня 2005 року по 01 січня 2008 року та з 22
травня 2008 рок по 01 січня 2010 року,
виходячи з розміру 8 прожиткових
мінімумів для осіб, які втратили
працездатність - для розрахунку пенсії
по інвалідності та 75% від прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність - для розрахунку
додаткової щомісячної пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, з урахуванням
різниці, яка виплачена за цей період. У
задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
управління Пенсійного фонду України в
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська звернулося з
апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Розглядаючи позовні вимоги, суд першої
інстанції порушив норми
процесуального права.

Право на звернення до суду не є
абсолютним і може бути обмеженим, в
тому числі і встановленням строків для
звернення до суду.

Відповідно до положень частини 2 статті
5 Кодексу адміністративного
судочинства України провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(у редакції, чинній на час подання
адміністративного позову) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Отже, чинне законодавство
встановленими строками обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

У відповідності із частиною 1 статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України (у редакції, чинній на час
подання адміністративного позову)
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Позивачем у справі не заявлено
клопотання про поновлення
процесуального строку та
необґрунтовано поважності причин
пропуску строку для звернення до суду,
а судом першої інстанції не
встановлено поважності причин
пропуску такого строку.

За таких обставин, суд першої
інстанції, вирішуючи позовні вимоги,
порушив вимоги процесуального закону,
не застосувавши встановлений річний
строк звернення з позовом до суду, що
призвело до неправильного вирішення
справи у цій частині заявлених
позовних вимог.

Виплата основної пенсії та додаткової
пенсії, передбачених статтями 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», є періодичними -
щомісячними, тому про порушення свого
права (якщо позивач вважає його
порушеним) ОСОБА_1 міг дізнатися при
здійсненні чергової виплати пенсії.

Закони, інші нормативно-правові акти,
судові рішення є доступними для
ознайомлення всіма громадянами, і
можливість обізнаності людини про те
чи інше положення законодавства
залежить виключно від бажання такої
людини.

З огляду на викладене, з урахуванням
моменту звернення позивача з позовом
до суду (11 лютого 2010 року) суд
апеляційної інстанції вважає за
необхідне постанову суду першої
інстанції в частині зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок та
виплату пенсій за період позовних
вимог, які заявлені поза межами строку
звернення до суду з 01 березня 2005 року по
10 лютого 2009 року включно скасувати, і у
задоволені позовних вимог в зазначеній
частині відмовити.

Разом з цим, як підтверджується
матеріалами справи, ОСОБА_1 є учасником
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
має інвалідність 2 групи (захворювання
пов'язане з виконанням обов'язків
військової служби по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС). Положеннями
статті 14 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» його віднесено до 1
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до статті 49 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4
встановлюються у вигляді: державної
пенсії; додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Статтею 50 зазначеного Закону
передбачено, що особам віднесеним до
категорії 1, які є інвалідами IІ групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі статтею 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в усіх
випадках розмір пенсій для інвалідів IІ
групи, щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не може
бути нижчим 8 мінімальних пенсій за
віком.

Таким чином, позивач має право на
призначення пенсії в розмірі, не
нижчому 8 мінімальних пенсій за віком,
та щомісячної додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру пенсій позивачеві
застосуванню підлягають статті 50 та 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не постанова Кабінету
Міністрів України, яка істотно звужує
обсяг встановлених законом прав.

Зі статей 50 та 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» випливає,
що під час визначення розміру пенсії та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за основу їх
нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Враховуючи наведене, суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити
частково, постанову суду першої
інстанції - скасувати та прийняти нову
постанову.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 202, 205, 207,
212 Кодексу адміністративного
судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська - задовольнити
частково.

Постанову Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 21 червня
2010 року в частині зобов'язання
управління Пенсійного фонду України в
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська перерахувати та
виплатити ОСОБА_1 різницю пенсії по
інвалідності та додаткової щомісячної
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю з 01
березня 2005 року по 01 січня 2008 року та з 22
травня 2008 року по 10 лютого 2009 року -
скасувати, відмовивши у задоволенні
цієї частини позовних вимог.

В іншій частині постанову
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 21 червня 2010 року -
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим