Справа № 2-а-8803/10/1570
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа №
2-а-8803/10/1570

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції:
Марин П. П.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та
Федусика А.Г.

при секретарі Кучмій І.В.

за участю представника Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області -
Фомічової О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Одеського
окружного адміністративного суду від
10.07.2014 року по справі за позовом ОСОБА_2
до Овідіопольського РВ ГУМВС України в
Одеській області, Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області, про визнання
незаконним наказів про звільнення,
поновлення на службі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, відшкодування моральної
шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Овідіопольського РВ
ГУМВС України в Одеській області,
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області, про визнання незаконним
наказів про звільнення, поновлення на
службі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу,
відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Одеського окружного
адміністративного суду від 05.10.2010 року
позивачу поновлено строк звернення з
позовом до суду.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 04.02.2011 року
позов задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано накази
Головного управління МВС України в
Одеській області № 992 від 22.10.2010 року, №
459 о/с від 29.10.2009 року в частині щодо
звільнення ОСОБА_2 оперуповноваженого
сектору карного розшуку
Овідіопольського РВ ГУМВС України в
Одеській області, з органів внутрішніх
справ України у запас за п. 66 (за
дискредитацію) Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ. Поновлено ОСОБА_2 на
посаді оперуповноваженого сектору
карного розшуку Овідіопольського РВ
ГУМВС України в Одеській області.
Стягнуто з Овідіопольського РВ ГУМВС
України в Одеській області на користь
позивача середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 29.10.2009 року по
29.11.2010 року. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19.07.2011 року
апеляційну Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області залишено без
задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
04.02.2011 року - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 20.05.2014 року касаційну
скаргу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області задоволено
частково. Постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 04
лютого 2011 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 19 липня 2011 року скасувати, а справу
направлено на новий судовий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвалою Одеського окружного
адміністративного суду від 10.07.2014 року
позов залишено без розгляду в зв'язку з
пропуском строку звернення.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою
місцевого суду, ОСОБА_2 в апеляційній
скарзі зазначає, що судом порушено
норми процесуального права. На думку
апелянта, суддя місцевого суду порушив
вимоги ст. 99, 100 КАС України, що є
підставою для скасування ухвали про
залишення позову без розгляду та
постановлення нової ухвали з
направленням справи до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 227 КАС України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Таким чином, після постановлення
ухвали Вищим адміністративним судом
України про направлення справи на
новий розгляд, суд першої інстанції
розглядає справу спочатку,з
урахуванням висновків і мотивів, з яких
скасовано попередні рішення по справі.

25.06.2014 року за вх. № 16457/14 до канцелярії
Одеського окружного адміністративного
суду надійшло клопотання про залишення
позову без розгляду в зв'язку з
пропуском строку звернення до суду.

В обґрунтування поданого клопотання
відповідач посилається на пропущення
позивачем строку звернення до
адміністративного суду з даним
позовом, оскільки відповідно заяви
ОСОБА_2 про надання копій наказу за
фактом звільнення з ОВС України для
подальшого оскарження підтверджує
факт обізнаності позивача про
існування наказів про його звільнення.
Також позивач з 29.10.2009 року на службу не
виходив, на чергування в СОГ не
заступав, грошове утримання не
одержував, що також свідчить про
позивачу було відомо про його
звільнення з органів внутрішніх справ.

Як вбачається з матеріалів справи,
Наказом ГУМВС України в Одеській
області від 29 жовтня 2009 року № 459 о/с
ОСОБА_2 був звільнений з органів
внутрішніх справ України за п. 66 (за
дискредитацію) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом ОВС України.

Відповідно до акту про відмову
ознайомлення (а.с.80), 29.10.2009 року ОСОБА_3 в
присутності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з
мобільного телефону чергової частини
райвідділу НОМЕР_1 здійснено
телефонний дзвінок в гучномовному
режимі на номер НОМЕР_2 та повідомлено
позивача про необхідність прибуття до
райвідділу для ознайомлення з наказом,
але ОСОБА_2 категорично відмовився
прибути до райвідділу, про що
співробітниками райвідділу складено
акт від 29.10.2009 року (а.с.211).

Крім того, згідно власноруч написаної
заяви від 26.11.2009р. ОСОБА_2 (а.с.223) на ім'я
начальника Головного управління про
надання копій наказу за фактом його
звільнення з ОВС України для
подальшого оскарження, вбачається що
він був обізнаний про своє звільнення
на момент написання цієї заяви, що
також підтверджує той факт, що позивач
знав про існування наказів про його
звільнення.

Однак лише 07 вересня 2010 року, майже
через 9 місяців ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області, Овідіопольського
районного відділу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області про
визнання незаконними наказів про
звільнення, поновлення на службі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 КАС України, для
захисту прав, свобод та інтересів особи
цим Кодексом та іншими законами можуть
встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для звернення до суду у
справах щодо прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк.

Таким чином, як найменш з 26.11.2009 року,
тобто з моменту написання заяви про
надання копій наказу за фактом
звільнення позивача, до 07.09.2010 року
сплинуло більше 9 місяців, тобто
позов подано з пропуском встановленого
КАС України строком для звернення до
суду за даною категорією справ.

Строки впливають на права та обов'язки
учасників адміністративних
правовідносин, спонукаючи їх до
своєчасного здійснення наданих їм прав
чи виконання покладених на них
обов'язків. Строки - засіб
впорядкування суспільних відносин, без
якого неможливо уявити діяльність
публічної адміністрації, нормативного
акта, якою б юридичною силою він не був
наділений.

Дотримання строків розгляду
адміністративних справ одна з
обов'язкових передумов ефективності
адміністративних проваджень, оскільки
результат правозастосовної діяльності
безпосередньо залежить від часових меж
їх реалізації. Будь-який вид
адміністративного провадження
базується на процесуальних принципах,
серед яких оперативність і швидкість,
що забезпечується чітко
регламентованими строками,
закріпленими в законах та підзаконних
актах.

Згідно правової позиції Верховного
Суду України щодо застосування
спеціального законодавства у
відносинах публічної служби,
викладеної в рішенні Верховного Суду
України - Постанові колегії суддів
Судової палати в адміністративних
справах Верховного Суду України від 13
березня 2007 р. № 21-1627во06, наявність
спеціальних законів не виключає
можливості застосування до
правовідносин, пов'язаних із
проходженням громадянами публічної
служби та її припиненням, окремих норм
трудового законодавства у випадках,
передбачених спеціальними законами.

На момент звернення ОСОБА_2 07 вересня 2010
року з позовом до суду, Кодекс
адміністративного судочинства України
не передбачав застосування норм
трудового законодавства при вирішенні
питання строку звернення до суду із
позовом, а визначав місячний строк
звернення із позовом до суду у
відносинах публічної служби.

Судовою колегією не приймаються до
уваги доводи апелянта стосовно
наявності не скасованої ухвали
Одеського окружного адміністративного
суду від 05.10.2010р. про поновлення
позивачу строку звернення до суду та не
можливості за наявності цієї ухвали
приймати інші ухвали з приводу
поновлення строку звернення до суду з
огляду на наступне.

Відповідно до КАС України ухвала про
поновлення строків окремо не
оскаржуються, однак доводи щодо її
незаконності можуть бути викладені у
апеляційній та касаційній скаргах.

Як вбачається з матеріалів справи, під
час апеляційного та касаційного
оскарження постанови Одеського
окружного адміністративного суду від
04.02.2011 року питання незаконності ухвали
суду від 05.10.2010р. про поновлення строку
позивачу на звернення до суду було
наголошено Головним управлінням
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області. При цьому в ухвалі
ВАСУ від 20.05.2014 року чітко зазначено, що
суди попередніх інстанцій належним
чином не перевірили причини пропуску
позивачем строків звернення до суду.

Під час нового розгляду справи у суді
першої інстанції суд на виконання
ухвали ВАСУ від 20.05.2014 року дослідив та
ретельно перевірив причини пропуску
позивачем строків звернення до суду,
допитав з цього приводу свідків та
встановив нові обставини та докази, які
стали підставою для прийняття
оскаржуваної ухвали.

Таким чином, виходячи з
вищезазначеного судова колегія дійшла
висновку, що ОСОБА_2 пропустив строк
звернення до суду без поважних причин,
тому суд першої інстанції обґрунтовано
задовольнив клопотання відповідача
про залишення без розгляду позову
ОСОБА_2 до Овідіопольського РВ ГУМВС
України в Одеській області, Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області, про
визнання незаконним наказів про
звільнення, поновлення на службі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, відшкодування
моральної шкоди.

Оскільки судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та винесено ухвалу з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, суд апеляційної
інстанції, відповідно до вимог ст. 200
КАС України, залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а ухвалу суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 199, 200, 205, 206 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а ухвалу Одеського
окружного адміністративного суду від
10.07.2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів після складання
повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та
підписано 19.09.2014 р.

Головуючий: суддя
Зуєва Л.Є.

суддя
Шевчук О.А.

суддя
Федусик А.Г.