Справа № 819/862/14-а
Суддя: Хрущ В. Л.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 819/862/14-a

"28" травня 2014 р.
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Хрущ
В. Л.,

за участю:

секретаря судового
засідання Найко Н.І.,

представника позивача - Мартинович С.
Б.,

представника відповідача - Бобрик М. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
справу за адміністративним позовом
Державної фінансової інспекції в
Тернопільській області до
Теребовлянської районної ради про
зобов'язання в повному обсязі виконати
п. 2, п.3, п.4 обов'язкових вимог Державної
фінансової інспекції в Тернопільській
області від 27.02.2014 року №19-08-12-15/1666,-

ВСТАНОВИВ :

До Тернопільського окружного
адміністративного суду звернулась
Державна фінансова інспекція в
Тернопільській області (далі - позивач,
ДФІ в Тернопільській області) з
адміністративним позовом до
Теребовлянської районної ради (далі -
відповідач) про зобов'язання в повному
обсязі виконати п. 2, п.3, п.4 обов'язкових
вимог Державної фінансової інспекції в
Тернопільській області від 27.02.2014 року
№19-08-12-15/1666.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
Державною фінансовою інспекцією
Тернопільської області проведено
ревізію фінансово-господарської
діяльності Теребовлянської районної
ради та цільового використання коштів
районного бюджету, виділених за
цільовими програмами за період з 01.04.2011
року по 31.12.2013 року, за результатами
якої встановлено ряд порушень, які
зафіксовані в акті перевірки від 26.02.2014
року №08-22/34. На підставі п.7 ст.10 Закону
України "Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" відповідачу було пред'явлено
вимоги від 27.02.2014 №19-08-12-15/1666. Термін для
виконання вимог був встановлений до
10.04.2014 року. Разом з тим, у встановлений
термін відповідачем в повному обсязі
виконання вимог забезпечено не було, у
зв'язку з чим позивач просить суд
зобов'язати відповідача виконати пункт
2 (в повному обсязі), 3, 4 обов'язкових
вимог Державної фінансової інспекції.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала
повністю, просила позов задовольнити.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог
заперечувала, надавши пояснення
аналогічні викладеним в запереченні,
просила в задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступні обставини.

На підставі направлення №48 від 16.01.2014
року, уповноваженими працівниками ДФІ
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Теребовлянської районної ради та
цільового використання коштів
районного бюджету, виділених за
цільовими програмами за період з 01.04.2011
року по 31.12.2013 року.

Результати ревізії відображені в акті
від 26.02.2014 року №08-22/34, в якому описано
та відображено ряд порушень, допущених
відповідачем в обревізований період.

27.02.2014 року на адресу Теребовлянської
районної ради надіслано вимоги
№19-08-12-15/1666 про усунення порушень
чинного законодавства, встановлених
ревізією, в пунктах 2, 3 та 4 яких
відображено наступні порушення:

- перевіркою повноти відшкодування
орендарями приміщень вартості
спожитих ними електроенергії та
природного газу встановлено, що в
рахунках, які виставлялись
бухгалтерією районної ради
установам-орендарям, суми до оплати не
відповідали фактично спожитих
електроенергії та природного газу,
виходячи з орендованих площ. Як
наслідок, Теребовлянською районною
радою протягом 2011-2013 років проведено
оплату за природний газ та
електроенергію, які використані на
опалення та освітлення частини
орендованого адміністративного
приміщення, на загальну суму 6953,62 грн.;

- протягом ревізійного періоду
орендарями адміністративного
приміщення не проводилось
відшкодування районній раді витрат,
понесених на оплату праці та
нарахування на заробітну плату
операторам газових котлів, внаслідок
чого районною радою понесено зайві
витрати на загальну суму 47083,11 грн.;

- протягом 2013 року, в порушення п.2 ст.19
Закону України «Про оренду державного
та комунального майна», районною радою
недоотримано коштів за оренду майна в
сумі 8116,83 грн.

Відтак, відповідно і пунктами 2,3 та 4
вищезазначених вимог, в залежності від
допущених порушень, відповідача
зобов'язано:

- стягнути в установленому законом
(судовому) порядку з установ-орендарів
кошти в сумі 6953,62грн. (пункт 2 вимог);

- стягнути в установленому законом
(судовому) порядку з установ-орендарів
кошти в сумі 47083,11 грн., які перерахувати
до районного бюджету (пункт 3 вимог);

- стягнути в установленому законом
(судовому) порядку з
балансоутримувачів майна спільної
власності, належної Теребовлянській
районній раді, частину недоотриманої
орендної плати в сумі 8116,83 грн. (пункт 4
вимог).

Термін для виконання відповідачем
вищезазначених вимог ДФІ - був
встановлений до 10.04.2014 року.

Однак, станом на вищезазначену дату
відповідачем вимоги ДФІ №19-08-12-15/1666 від
27.02.2014 року - виконані у повному обсязі
не були.

Станом на час звернення позивача до
суду із даним позовом Теребовлянською
районною радою частково виконано лише
п. 2 обов'язкових вимог, зокрема
відшкодовано кошти в сумі 6500,33 грн.

В той же час, інші вимоги - залишаються
невиконаними.

Судом встановлено, що вимоги ДФІ в
Тернопільській області №19-08-12-15/1666 від
27.02.2014 року, у судовому порядку
відповідачем - не оскаржувались,
незаконність їх пред'явлення
відповідачу у визначеному законом
порядку - не підтверджувалась, а тому
такі вимоги - є обов'язковими для
виконання відповідачем.

Перевіривши матеріали справи,
розглянувши доводи, викладені в позові
та запереченні, надавши їм належну
правову оцінку, проаналізувавши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, у їх сукупності, суд вважає, що
позовні вимоги є обґрунтованими,
доведеними належним чином та
підлягають задоволенню, -з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні"
головними завданнями органу
державного фінансового контролю є:
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль
забезпечується органом державного
фінансового контролю через проведення
державного фінансового аудиту,
перевірки державних закупівель та
інспектування.

Порядок проведення органом державного
фінансового контролю державного
фінансового аудиту, інспектування та
перевірок державних закупівель
установлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні",
плановою виїзною ревізією вважається
ревізія у підконтрольних установах,
яка передбачена у плані роботи органу
державного фінансового контролю і
проводиться за місцезнаходженням
такої юридичної особи чи за місцем
розташування об'єкта права власності,
стосовно якого проводиться така
планова виїзна ревізія.

Планова виїзна ревізія проводиться за
сукупними показниками
фінансово-господарської діяльності
підконтрольних установ за письмовим
рішенням керівника відповідного
органу державного фінансового
контролю не частіше одного разу на
календарний рік.

Відповідно до п. 1 ст. 10 Закону України
"Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" органу державного фінансового
контролю надається право: перевіряти в
ході державного фінансового контролю
грошові та бухгалтерські документи,
звіти, кошториси й інші документи, що
підтверджують надходження і
витрачання коштів та матеріальних
цінностей, документи щодо проведення
процедур державних закупівель,
проводити перевірки фактичної
наявності цінностей (коштів, цінних
паперів, сировини, матеріалів, готової
продукції, устаткування тощо).

Відповідно до Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» від
21 травня 1997 року №280/97-ВР районні та
обласні ради - органи місцевого
самоврядування, що представляють
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ та міст

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
органи місцевого самоврядування є
юридичними особами і наділяються цим
та іншими законами власними
повноваженнями, в межах яких діють
самостійно і несуть відповідальність
за свою діяльність відповідно до
закону. Органам місцевого
самоврядування законом можуть
надаватися окремі повноваження
органів виконавчої влади, у здійсненні
яких вони є підконтрольними
відповідним органам виконавчої влади.
Матеріальною і фінансовою основою
місцевого самоврядування є рухоме і
нерухоме майно, доходи місцевих
бюджетів, інші кошти, земля, природні
ресурси, що є у комунальній власності
територіальних громад сіл, селищ, міст,
районів у містах, а також об'єкти їхньої
спільної власності, що перебувають в
управлінні районних і обласних рад.

Щодо, необхідності виконання пункту 2
вимог ДФІ №19-08-12-15/1666 від 27.02.2014 року,
який стосується встановлених ревізією
порушень повноти відшкодування
орендарями приміщень вартості
спожитих ними електроенергії та
природного газу внаслідок чого, на
думку ДФІ, суми до оплати в рахунках,
які виставлялись бухгалтерією
районної ради установам-орендарям, не
відповідали фактично спожитим
орендарями обсягам електроенергії та
природного газу, виходячи з
орендованих ними площ, що призвело до
безпідставного проведення
Теребовлянською районною радою
протягом 2011-2013 років оплати за
природний газ та електроенергію, які
використані на опалення та освітлення
частини орендованих адміністративних
приміщень, на загальну суму 6953,62 грн., -
то суд зазначає наступне.

Так, в ході розгляду даної справи, судом
встановлено, а відповідачем - не
заперечувалось того, що вказана вимога
відповідачем вже частково виконана, і,
зокрема, для усунення вищезазначеного
порушення, - відповідачем відшкодовано
кошти в сумі 6500,33 грн.

Поряд з цим, суд не може прийняти до
уваги посилання відповідача на
неможливість стягнення на даний час в
установленому законом (судовому)
порядку з установ-орендарів решти
коштів по оплаті за природний газ та
електроенергію, - оскільки такі
пояснення не спростовують факту
встановленого порушення норм чинного
законодавства, а є лише поясненнями про
підстави їх недотримання.

Відтак, наявності підстав для
звільнення його від виконання в
повному обсязі пункту 2 вищезазначених
вимог ДФІ від 27.02.2014 року - відповідач в
ході розгляду даної справи не довів.

Що ж стосується питання про обов'язок
відповідача виконати пункт 3 вимог ДФІ
№19-08-12-15/1666 від 27.02.2014 року, - то при його
вирішенні суд враховує наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, за
результатами ревізії встановлено, що
протягом ревізійного періоду
орендарями адміністративного
приміщення не проводилось
відшкодування районній раді витрат,
понесених на оплату праці та
нарахування на заробітну плату
операторам газових котлів, внаслідок
чого районною радою понесено зайві
витрати на загальну суму 47083,11 грн.

Для забезпечення теплом
адміністративне приміщення та
обслуговування котла, в штатному
розписі виконавчого апарату
Теребовлянської районної ради введено
2,5 посади оператора газових котлів.

Відповідно до п.4 ст.13 Бюджетного
кодексу України плата за послуги, що
надаються бюджетними установами
згідно з їх основною діяльністю,
відноситься до другої підгрупи першої
групи власних надходжень бюджетних
установ. Витрачатися кошти цієї
підгрупи можуть на організацію
додаткової (господарської) діяльності
бюджетних установ.

Відповідно до п. 1 Порядку складання,
розгляду, затвердження та основних
вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 28.02.2002 № 228 (надалі по тексту -
Порядок №228) , в кошторисі бюджетної
установи затверджуються видатки для
забезпечення виконання установою
своїх функцій.

Відповідно до п. 17 Порядку №228 обсяги
надходжень до спеціального фонду
проекту кошторису визначаються на
підставі розрахунків, які складаються
за кожним джерелом доходів та/або
фінансування бюджету чи повернення
кредитів до бюджету, що плануються на
наступний рік.

За основу цих розрахунків беруться
такі показники: обсяг надання тих чи
інших платних послуг, а також інші
розрахункові показники (площа
приміщень і вартість обладнання та
іншого майна, що здаються в оренду,
кількість місць у гуртожитках,
кількість відвідувань музеїв, виставок
тощо) та розмір плати в розрахунку на
одиницю показника, який повинен
встановлюватися відповідно до
законодавства; прогнозне надходження
зборів (обов'язкових платежів) до
спеціального фонду бюджету;прогнозний
обсяг повернення коштів до бюджету, що
мають цільове призначення.

На підставі зазначених показників
визначається сума надходжень на
наступний рік за кожним їх джерелом з
урахуванням конкретних умов роботи
установи. Під час формування
показників, на підставі яких
визначаються надходження планового
періоду, обов'язково враховується
рівень їх фактичного виконання за
останній звітний рік, а також
очікуваного виконання за період, що
передує планованому. Показники повинні
наводитися в обсязі, зазначеному в
розрахунку, і повністю відповідати
показникам бухгалтерської звітності
за відповідні періоди.

Згідно п. 18 Порядку № 228 в процесі
формування спеціального фонду проекту
кошторису планування власних
надходжень бюджетних установ
здійснюється за групами та підгрупами,
визначеними Бюджетним кодексом
України, з урахуванням того, що
показники власних надходжень
формуються: за першою групою
(надходження від плати за послуги, що
надаються бюджетними установами
згідно із законодавством) - з
урахуванням рівня їх фактичного
виконання за останній звітний рік, а
також очікуваного виконання таких
показників за період, що передує
планованому; за першою підгрупою
другої групи (благодійні внески, гранти
та дарунки) - на підставі договорів,
календарних планів проведення
централізованих заходів та інших
документів, якими передбачено
отримання таких внесків, грантів та
дарунків; за третьою підгрупою другої
групи (кошти, що отримують вищі та
професійно-технічні навчальні заклади
від розміщення на депозитах тимчасово
вільних бюджетних коштів, отриманих за
надання платних послуг, якщо таким
закладам законом надано відповідне
право) - за видами надходжень, які
передбачається розміщувати на
депозитах.

Відповідно до п. 20 Порядку № 228 під час
визначення обсягів видатків бюджету
та/або надання кредитів з бюджету
розпорядників нижчого рівня головні
розпорядники повинні враховувати
об'єктивну потребу в коштах кожної
установи, виходячи з її основних
виробничих показників і контингентів,
які встановлюються для установ
(кількість класів, учнів у школах, ліжок
у лікарнях, дітей у дошкільних закладах
тощо), обсягу виконуваної роботи,
штатної чисельності, необхідності
погашення дебіторської і
кредиторської заборгованості та
реалізації окремих програм і намічених
заходів щодо скорочення витрат у
плановому періоді.

Обов'язковим є виконання вимоги щодо
першочергового забезпечення
бюджетними коштами видатків на оплату
праці з нарахуваннями, виплату
стипендії, а також на господарське
утримання установ. Під час визначення
видатків у проектах кошторисів
установи повинен забезпечуватися
суворий режим економії коштів і
матеріальних цінностей. До кошторисів
можуть включатися тільки видатки,
передбачені законодавством,
необхідність яких обумовлена
характером діяльності установи.
Видатки на придбання обладнання,
капітальний ремонт приміщень тощо, які
не є першочерговими, можуть
передбачатися лише за умови
забезпечення коштами невідкладних
витрат та відсутності заборгованості.
При цьому видатки на заробітну плату з
коштів спеціального фонду
обчислюються залежно від обсягу
діяльності, що провадиться за рахунок
цих коштів, із застосуванням
встановлених законодавством норм, які
використовуються установами
аналогічного профілю.

Пунктом 22 Порядку №228 передбачено, що
показники видатків бюджету та надання
кредитів з бюджету, що включаються до
проекту кошторису, повинні бути
обґрунтовані відповідними
розрахунками за кожним кодом
економічної класифікації видатків або
класифікації кредитування бюджету і
деталізовані за видами та кількістю
товарів (робіт, послуг) із зазначенням
вартості за одиницю.

Відповідно до п. 47 Порядку № 228 зміни до
кошторису, плану асигнувань загального
фонду бюджету, плану надання кредитів
із загального фонду бюджету та плану
спеціального фонду, плану використання
бюджетних коштів (крім плану
використання бюджетних коштів
одержувача), помісячного плану
використання бюджетних коштів
вносяться у разі: виникнення потреби у
перерозподілі бюджетних асигнувань у
розрізі економічної класифікації
видатків бюджету в межах загального
обсягу бюджетних призначень за
бюджетною програмою окремо за
загальним і спеціальним фондами
бюджету; передачі бюджетних призначень
від одного головного розпорядника
бюджетних коштів до іншого; прийняття
рішення про зменшення бюджетних
призначень головним розпорядникам на
суму коштів, витрачених не за цільовим
призначенням; прийняття рішення про
перерозподіл видатків у межах
загального обсягу бюджетних
призначень головного розпорядника
бюджетних коштів за бюджетними
програмами, а також збільшення
видатків розвитку за рахунок зменшення
інших видатків (окремо за загальним та
спеціальним фондами бюджету);
прийняття рішення про перерозподіл
видатків бюджету на централізовані
заходи між
адміністративно-територіальними
одиницями; прийняття рішення про
передачу нерозподілених бюджетних
призначень на визначену в законі про
Державний бюджет України мету між
головними розпорядниками; прийняття
рішення про скорочення видатків
бюджету або надання кредитів за
рахунок коштів загального фонду
бюджету в цілому на рік; внесення змін
до закону про Державний бюджет України
(рішення про місцевий бюджет);
виникнення потреби у збільшенні
видатків бюджету або наданні кредитів
за рахунок коштів спеціального фонду
бюджету внаслідок перевищення
надходжень до цього фонду з
урахуванням залишків бюджетних коштів
на початок року, не використаних у
попередньому бюджетному періоді,
порівняно з надходженнями, врахованими
у бюджеті.

Зміни до кошторису, плану асигнувань
загального фонду бюджету, плану
надання кредитів із загального фонду
бюджету та плану спеціального фонду,
плану використання бюджетних коштів
(крім плану використання бюджетних
коштів одержувача), помісячного плану
використання бюджетних коштів
вносяться після внесення змін до
розпису відповідного бюджету з
урахуванням особливостей спеціального
фонду, визначених у пункті 49 цього
Порядку.

У разі внесення змін до кошторису,
плану асигнувань загального фонду
бюджету, плану надання кредитів із
загального фонду бюджету, плану
спеціального фонду складаються
відповідні довідки, які затверджуються
і виконуються у тому ж порядку, що і
кошториси, плани асигнувань загального
фонду бюджету, плани надання кредитів
із загального фонду бюджету, плани
спеціального фонду.

Зміни до кошторису, плану асигнувань
загального фонду бюджету, плану
надання кредитів із загального фонду
бюджету, плану спеціального фонду,
плану використання бюджетних коштів і
помісячного плану використання
бюджетних коштів вищих навчальних
закладів III - IV рівня акредитації, що
утримуються за рахунок бюджетних
коштів, затверджуються керівниками
таких закладів.

При цьому кошториси, плани асигнувань
загального фонду бюджету, плани
надання кредитів із загального фонду
бюджету, плани спеціального фонду не
перезатверджуються.

Зміни до штатних розписів вносяться у
порядку та за формою, встановленими для
їх затвердження.

Зміни до планів використання бюджетних
коштів і помісячних планів
використання бюджетних коштів (крім
вищих навчальних закладів III - IV рівня
акредитації) вносяться в порядку,
встановленому для їх затвердження, на
підставі довідок, форми яких
затверджуються Мінфіном. При цьому
плани використання бюджетних коштів і
помісячні плани використання
бюджетних коштів не
перезатверджуються.

Як вже було зазначено вище, в штатному
розписі виконавчого апарату
Теребовлянської районної ради введено
2,5 посади оператора газових котлів.

Таким чином, витрати на оплату праці
вищезазначених працівників, які
залучаються до надання платної
послуги, мають бути включені до
калькуляції вартості оренди приміщень,
які протягом ревізійного періоду
займались орендарями, і відповідні
кошти за оренду приміщень, - мали б бути
використані, в тому числі, на оплату
праці вищезазначених працівників.

В судовому засіданні суд встановив, а
відповідач не спростував того, що
виходячи із площ займаних орендарями
приміщень, Теребовлянською районною
радою не вжито заходів щодо
відшкодування з орендарів понесених
витрат на оплату праці та нарахування
на заробітну плату операторам газових
котлів на загальну суму 47083,11 грн. (2011
рік - 9066,84 грн., 2012 рік - 18977,85 грн., 2013 рік -
19038,42 грн.), тобто, фактично, покрито
витрати сторонніх юридичних осіб,
пов'язаних з опаленням орендованих
ними приміщень, що є порушенням п. 1, п. 5,
п. 46 Порядку складання, розгляду,
затвердження та основних вимог до
виконання кошторисів бюджетних
установ, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 №
228 (із змінами та доповненнями). Отже
завдано збитків районній раді на
вказану суму.

Вирішуючи питання про зобов'язання
відповідача виконати пункт 4 вимог ДФІ
№19-08-12-15/1666 від 27.02.2014 року, - суд
враховує наступні обставини,
встановлені в ході розгляду даної
справи.

Так, за результатами ревізії також
встановлено, що протягом 2013 року, в
порушення п.2 ст.19 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна», районною радою недоотримано
коштів за оренду майна в сумі 8116,83 грн.

Рішенням сесії Теребовлянської
районної ради від 18.10.2012 року №255
затверджено Положення про порядок
надання в оренду майна, що належить до
спільної власності територіальних
громад сіл, селищ, міста
Теребовлянського району (далі -
Положення від 18.10.2012 року) та Методику
розрахунку орендної плати за майно, що
належить до спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міста
Теребовлянського району та пропорції
її розподілу (далі - Методика від 18.10.2012
року)

Відповідно до Положення від 18.10.2012 року,
повноваження орендодавця майна, що
належить до спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міста
Теребовлянського району здійснює
Теребовлянська районна рада. До
затвердження цього Положення
орендодавцями майна спільної
власності виступали балансоутримувачі
такого майна.

Відповідно до Методики від 18.10.2012 року
орендна плата за оренду нерухомого
майна та оренду окремого індивідуально
визначеного майна підприємств,
установ, організацій, що належить до
спільної власності територіальних
громад сіл, селищ, міста
Теребовлянського району
спрямовується: 10 відсотків орендної
плати до районного бюджету, 80 відсотків
- підприємству, установі, організації,
на балансі яких перебуває це майно, 10
відсотків - орендодавцеві, тобто
Теребовлянській районній раді.

В судовому засіданні суд встановив, а
відповідач визнав, що відповідні
договори щодо передачі в оренду майна,
що належить до спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міста
Теребовлянського району,
Теребовлянською районною радою
протягом 2013 року всупереч вимог п. 1.4
Положення від 18.10.2012 року - не
укладались.

Лише в ході ревізії з ініціативи
Державної фінансової інспекції в
Тернопільській області головою
Теребовлянської районної ради видано
розпорядження від 05.02.2014 року №14 для
проведення інвентаризації майна
спільної власності територіальних
громад сіл, селищ, міста
Теребовлянського району.

В ході ревізії на підставі
розпорядження голови Теребовлянської
районної ради від 05.02.2014 року №14
проведено інвентаризацією якою
встановлено, що протягом 2013 року
відповідно до укладених
балансоутримувачами майна спільної
власності договорів оренди, надійшло
від орендарів кошти за оренду майна на
суму 81168,31 гривень.

Враховуючи вищенаведене, суд
погоджується з висновком ДФІ про те, що
Теребовлянською районною радою
порушено вимоги п. 1.4 Положення від
18.10.2012 року - в частині неукладання
відповідних договорів оренди майна
спільної власності, та враховуючи
вимоги п. 2 ст. 19 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» від 10.04.1992 № 2269-ХІІ, п. 16 Методики
від 18.10.2012 року, внаслідок чого протягом
2013 року недоотримано надходжень в сумі
8116,83 грн. (81168,31 грн. * 10 %), чим завдано
збитків районній раді на вказану суму.
Вищезазначене свідчить про те, що
Теребовлянський районний бюджет
дійсно недоотримав надходжень в сумі
8116,83 грн.

Відповідно до п. 7 ст. 10 Закону України
"Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" - органу державного
фінансового контролю надається право
пред'являти керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Відповідно до ст. 15 Закону "Про основні
засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні"
законні вимоги службових осіб органу
державного фінансового контролю - є
обов'язковими для виконання службовими
особами об'єктів, що контролюються.

Вказані вимоги органу державного
фінансового контролю відповідачем - не
оскаржувались, незаконність їх
пред'явлення відповідачу у визначеному
законом порядку - не підтверджена.

Суд звертає увагу на те, що факт
допущення порушень, виявлених у ході
проведеної ревізії, підтверджується
також і постановою Теребовлянського
районного суду Тернопільської області
від 27.03.2014 року у справі №606/568/14-п,
постановленої відносно головного
бухгалтера виконавчого комітету
Теребовлянської міської ради.

Таким чином, в ході розгляду даної
справи знайшли своє підтвердження не
лише посилання позивача на наявність
встановлених ревізією порушень з боку
відповідача, але й твердження про
необхідність виконання вимог ДФІ
області №19-08-12-15/1666 від 27.02.2014 року,
виставлених відповідачу з метою
усунення таких порушень.

Як вже було зазначено вище, судом
встановлено, що відповідачем частково
виконано лише п. 2 обов'язкових вимог
(зокрема відшкодовано кошти в сумі 6500,33
грн.), однак, у повному обсязі вимоги ДФІ
в Тернопільській області №19-08-12-15/1666
від 27.02.2014 року відповідач - не виконав.

Відповідно до п. 10 ст. 10 Закону України
"Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" органу державного фінансового
контролю надається право: звертатися
до суду в інтересах держави, якщо
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст.
70 Кодексу адміністративного
судочинства України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів,висновків
експертів. Належними - є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування.

Згідно зі ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Станом на час розгляду справи,
відповідачем залишаються не виконані в
повному обсязі пункти 2, 3, 4 обов'язкових
вимог Державної фінансової інспекції
від 27.02.2014 року №19-08-12-15/1666, а тому
позивач правомірно звернувся до суду у
зв'язку з незабезпеченням
підконтрольною установою виконання
вимог щодо усунення виявлених ревізією
порушень законодавства.

Відтак, беручи до уваги усе
вищевикладене, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінюючи наявні у
матеріалах справи письмові докази, які
мають юридичне значення для її
розгляду і вирішення спору по суті, в їх
сукупності, а також враховуючи те, що
покладений на відповідача обов'язок
щодо виконання в повному обсязі
обов'язкових вимог державної
фінансової інспекції - є визначальним
для вирішення даного спору, і на час
судового розгляду справи вказаний
обов'язок відповідачем в повному
обсязі - не виконаний, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги - є
обґрунтованими, відповідають дійсним
обставинам та матеріалам справи,
ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства, а тому підлягають
задоволенню - шляхом зобов'язання
відповідача виконати повністю пункти 2,
3, 4 обов'язкових вимог Державної
фінансової інспекції від 27.02.2014 року
№19-08-12-15/1666.

Враховуючи вимоги статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
- судові витрати у цій справі з
відповідача - не стягуються.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 69-71, 94, 153,
158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов
Державної фінансової інспекції в
Тернопільській області - задовольнити.

2. Зобов'язати Теребовлянську районну
раду виконати в повному обсязі пункти 2,
3, 4 обов'язкових вимог Державної
фінансової інспекції в Тернопільській
області від 27.02.2014 року №19-08-12-15/1666.

Постанова набирає законної сили за
правилами статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

/Постанова складена 02.06.2014 року/.

Головуючий суддя
Хрущ В. Л.

Копія вірна:

Суддя
Хрущ В. Л.