Справа № 804/11812/14
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 вересня 2014 р. Справа № 804/11812/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.
розглянувши у письмовому провадженні у
місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Публічного
акціонерного товариства
«Дніпродзержинська
теплоелектроцентраль» до Прокурора м.
Дніпродзержинська Храпливого Андрія
Васильовича про визнання протиправною
та скасування постанови відповідача
від 31.07.2014р., -

ВСТАНОВИВ:

06.08.2014р. Публічне акціонерне товариство
«Дніпродзержинська
теплоелектроцентраль» звернулося з
позовом до Прокурора м.
Дніпродзержинська Храпливого Андрія
Васильовича та просить визнати
протиправною та скасувати постанову
про проведення перевірки у порядку
нагляду за додержанням і застосуванням
законів від 31.07.2014р., винесену
прокурором м. Дніпродзержинська
Храпливим Андрієм Ваильовичем.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що в оспорюваній
постанові не наведено посилання на
наявність у прокурора м.
Дніпродзержинська даних про можливі
порушення, є лише посилання на завдання
прокуратури Дніпропетровської області
про проведення перевірок, тобто, на
думку позивача, приймаючи рішення про
проведення перевірки позивача,
прокурор м. Дніпродзержинська
безпідставно виніс постанову від
31.07.2014р., оскільки у постанові відсутні
законні підстави для проведення
прокуратурою перевірки позивача у
відповідності до вимог ст. 21 Закону
України «Про прокуратуру» та згідно до
п.2 Положення про порядок проведення
органами прокуратури перевірок при
здійсненні нагляду за додержанням і
застосуванням законів.

Представник позивача в судовому
засіданні, яке відбулося 27.08.2014р.,
позовні вимоги підтримав та просив їх
задовольнити.

Представники відповідача, які приймали
участь у судовому засіданні 27.08.2014р.,
проти позову заперечували, у письмових
запереченнях просили відмовити у
задоволенні позовних вимог позивачеві
посилаючись на те, що підставою для
прийняття оспорюваної постанови про
проведення прокурорської перевірки
позивача був план роботи Генеральної
прокуратури України на ІІ півріччя 2014р.
та інформація з мережі Інтернет щодо
того, що ТОВ «ВСП-Україна» імпортував
товар - датчик питомої ваги SOLATRON 3098 E для
безперервного вимірювання відносної
питомої ваги газу в потоці, вартість
зазначеного приладу в митній
декларації склала 138968,37 грн., вказаний
товар передано ТОВ «Газаналіт ТС»
вартість невідома. В подальшому
зазначений товар позивач 03.04.2014р.
придбав по завищеній ціні у ТОВ «Віта
Софт» за 801 825,02 грн. На підставі
вищевикладеної інформації, прокурор м.
Дніпродзержинська прийняв оспорювану
постанову від 31.07.2014р. щодо проведення
перевірки в порядку нагляду за
додержанням і застосуванням законів на
підприємстві позивача впродовж
2011-2014р.р. при веденні господарської
діяльності із залученням прокуратури
Дніпровського району м.
Дніпродзержинська. При цьому,
представники відповідача посилалися
на те, що повноваження щодо призначення
та проведення перевірок визначені
нормами ст.ст. 19, 21 Закону України «Про
прокуратуру» та згідно до вимог п.2.4
Положення про порядок проведення
органами прокуратури перевірок при
здійсненні нагляду за додержанням і
застосуванням заходів, затвердженого
наказом Генерального прокурора
України №111 від 12.11.2012р., у зв'язку з чим
вважають, що оспорювана постанова
постановлена на об'єктивних,
обґрунтованих та законних підставах,
визначених ст. 21 Закону України «Про
прокуратуру».

У судовому засіданні оголошувалася
перерва до 09.09.2014р.

09.09.2014р. позивач в судове засідання не
з'явився без поважної причини, про дату
час і місце розгляду справи
повідомлений належним чином у
судовому засіданні, яке відбулося
27.08.2014р. особисто під розписку, яка
наявна в матеріалах справи (а.с.30).

Представники відповідача 09.09.2014р.
надали до канцелярії суду заяву про
розгляд даної справи у письмовому
провадженні (а.с.31).

Згідно ч.6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
але прибули не всі особи, які беруть
участь у справі, хоча і належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні.

Враховуючи наведене, належне
повідомлення позивача про дату, час і
місце судового розгляду справи у
встановлені терміни, строки розгляду
і вирішення справи, встановлені ст. 122
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд вважає за можливе
розглянути дану справу у письмовому
провадженні з урахуванням наданих
відповідачем письмових заперечень та
доказів та з урахуванням вимог ч.6 ст. 128
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Із наявних в матеріалах справи
документів, які надані сторонами у
справі, судом встановлені наступні
обставини.

31.07.2014р. до прокуратури м.
Дніпродзержинська надійшло завдання
від прокуратури Дніпропетровської
області про проведення перевірки
додержання вимог законодавства у сфері
використання та охорони водних
ресурсів за №07/1/4-656 вих.-14 (а.с.32-34).

31.07.2014р. на виконання вищевказаного
завдання та п.1.10 плану роботи
Генеральної прокуратури України на ІІ
півріччя 2014р., у зв'язку з вивченням
стану законності діяльності ПАТ
«Дніпродзержинська
теплоелектроцентраль» шляхом
моніторингу засобів масової
інформації у всесвітній мережі
Інтернет на підставі ч.3 ст. 21 Закону
України «Про прокуратуру» прокурором
м. Дніпродзержинська Храпливим А.В.
була прийнята постанова про проведення
перевірки у порядку нагляду за
додержанням і застосуванням законів
згідно якої було постановлено провести
перевірку в порядку нагляду за
додержанням і застосуванням законів
ПАТ «Дніпродзержинська
теплоелектроцентраль» з питань
додержання вимог екологічного,
податкового та земельного
законодавства в продовж 2011-2014років при
веденні господарської діяльності
(а.с.8-9).

Позивач оспорює вищевказану постанову
та просить визнати її протиправною і
скасувати у звязку з тим, що вона не
містить законних підстав для
проведення прокуратурою перевірки
позивача, які визначені ст. 21 Закону
України «Про прокуратуру» та п. 2
Положення про порядок проведення
органами прокуратури перевірок при
здійсненні нагляду за додержанням і
застосуванням законів.

Заслухавши представників сторін, які
приймали участь у судовому засіданні
27.08.2014р., дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини справи,
перевіривши доводи та давши їм належну
правову оцінку, проаналізувавши норми
чинного законодавства України,
оцінивши їх у сукупності, суд
приходить до висновку про те, що у
задоволенні позовних вимог позивачеві
слід відмовити, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

За приписами п.7 ч.3 ст. 3 вищевказаного
Кодексу, суб'єкт владних повноважень -
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування,їхня посадова особа чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Статтею 50 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
відповідачем в адміністративній
справі є суб'єкт владних повноважень,
якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Отже, з аналізу вищенаведених норм
можна дійти висновку, що Прокуратура
м.Дніпродзержинська Дніпропетровської
області є органом державної влади,
суб'єктом владних повноважень,
прокурор, у даному випадку, є
посадовою особою прокуратури, а тому
відповідачем у даній справі є саме
Прокуратура м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області як суб'єкт
владних повноважень у відповідності до
вимог ст.ст.3, 50 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Також, згідно до ч.3 ст. 21 Закону України
«Про прокуратуру» постанова прокурора
може бути оскаржена до прокурора
вищого рівня або до суду в порядку
адміністративного судочинства
України.

З аналізу наведеної норми вбачається,
що законодавцем надано право
оскарження постанови прокурора саме в
порядку адміністративного судочинства
України у зв'язку з чим дана справа
підлягає розгляду адміністративним
судом у відповідності до вимог ч.3 ст. 21
Закону України «Про прокуратуру» та ст.
18 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Статтею 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та законами України.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Перевіряючи законність та
правомірність прийняття оспорюваної
постанови з урахуванням вищенаведених
вимог ч.3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
та досліджуючи питання
обґрунтованості позовних вимог, суд
виходить з наступних підстав.

Згідно до статті 19 Закону України «Про
прокуратуру» передбачено, що предметом
нагляду за додержанням і застосуванням
законів є, зокрема, додержання законів,
що стосуються економічних,
міжнаціональних відносин, охорони
навколишнього середовища, митниці та
зовнішньоекономічної діяльності.

Перевірка виконання законів
проводиться за заявами та іншими
повідомленнями про порушення
законності, що вимагають
прокурорського реагування, а за
наявності приводів - також з власної
ініціативи прокурора. Прокуратура не
підміняє органи відомчого управління
контролю і не втручається у
господарську діяльність, якщо така
діяльність не суперечить чинному
законодавству.

За приписами п.4,5 ст. 20 Закону України
«Про прокуратуру» при здійсненні
прокурорського нагляду за додержанням
і застосуванням законів прокурор має
право: мати доступ до документів і
матеріалів, необхідних для проведення
перевірки, у тому числі за письмовою
вимогою, і таких, що містять комерційну
таємницю або інформацію з обмеженим
доступом. Письмово вимагати подання в
прокуратуру у визначений ним розумний
строк зазначених документів та
матеріалів, видачі необхідних довідок,
у тому числі щодо операцій і рахунків
юридичних осіб та інших організацій
для вирішення питань, пов'язаних з
перевіркою. Отримання від банків
інформації, яка містить банківську
таємницю, здійснюється у порядку та
обсязі, встановлених Законом України
«Про банки та банківську діяльність»;
отримувати від посадових та службових
осіб і громадян усні або письмові
пояснення, в тому числі шляхом виклику
відповідної особи до органу
прокуратури.

Отже, органи прокуратури здійснюють
перевірку додержання законів, зокрема,
що стосуються економічних відносин,
охорони навколишнього середовища,
митниці та зовнішньоекономічної
діяльності.

Підстави та порядок проведення
перевірок визначені ст. 21 Закону
України «Про прокуратуру» та
Положенням про порядок проведення
органами прокуратури перевірок при
здійсненні нагляду за додержанням і
застосуванням законів, затвердженого
наказом Генеральної прокуратури
України №111 від 12.11.2012р. (далі -
Положення №111).

Так, згідно ст. 21 Закону України «Про
прокуратуру», п.2.1 Положення №111
підставами для проведення перевірки у
порядку нагляду за додержанням і
застосуванням законів проводяться на
підставі письмових звернень органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування, депутатів усіх рівнів,
фізичних та юридичних осіб, що свідчать
про можливі порушення законності, а
також за власною ініціативою
прокурора.

За приписами ч.3 ст. 21 Закону
України «Про прокуратуру»
встановлено, що для здійснення
перевірки прокурор приймає постанову,
в якій зазначає підстави, що свідчать
про можливі порушення законності, та
обґрунтовує необхідність вчинення дій,
передбачених пунктами 3,4 та 5 частини
першої статті 20 цього Закону. Не
допускається проведення перевірки без
надання копії зазначеної постанови
представнику підприємства, установи,
організації незалежно від форм
власності, підпорядкованості чи
приналежності, фізичній
особі-підприємцю.

Також у відповідності до п.2.4
Положення №111 підставами для
проведення перевірки прокурором за
власною ініціативою є дані, що свідчать
про можливі порушення законності.

Висновки про наявність підстав
для проведення перевірки можуть бути
зроблені за наслідками проведених
аналізів, узагальнень, опрацювання
інформацій про стан законності,
вивчень актів та матеріалів органів
державного нагляду (контролю),
матеріалів розгляду судами цивільних,
адміністративних, господарських справ
та справ про адміністративні
правопорушення, матеріалів
кримінальних проваджень,
інформаційних баз даних державних
органів, повідомлень у засобах масової
інформації мережі Інтернет та з інших
джерел, які також можуть відображатися
в, зокрема, дорученнях Генерального
прокурора України, прокурорів областей
та прирівняних до них прокурорів, їх
перших заступників та заступників,
планах роботи прокуратури, інших
організаційно-розпорядчих документах.

Згідно п.4.2-4.4 Положення №111
постанову про проведення перевірки
приймає, зокрема прокурори міст,
районів, міжрайонні,керівники
спеціалізованих прокуратур районного
рівня, їх перші заступники і
заступники, які за розподілом
обов'язків відповідають за вказаний
напрям роботи.

Постанова про проведення
перевірки виготовляється на бланку
відповідної прокуратури та
підписується прокурором, який прийняв
постанову. У постанові зазначається:
дата та місце її прийняття; підстави
для здійснення перевірки, що свідчать
про можливі порушення законності;
об'єкт перевірки; обґрунтування
необхідності вчинення відповідних
перевірочних дій; порядок оскарження
постанови, відомості про спосіб
надання копії постанови об'єкту
перевірки; дані про посадову особу, яка
її винесла та підписала.

Копія постанови про проведення
перевірки надається представнику
підприємства, установи, організації,
фізичній особі-підприємцю, особисто
або шляхом передачі до підрозділу, який
здійснює реєстрацію вхідних
документів об'єкта перевірки,
надсилається поштою або надається в
будь-який інший спосіб.

Так, як свідчать матеріали справи,
оспорювана постанова була прийнята
прокурором м. Дніпродзержинська
Храпливим А.В. 31.07.2014р. на підставі
завдання прокуратури
Дніпропетровської області та п.1.10
плану роботи Генеральної прокуратури
України на ІІ півріччя 2014р. Також,
зазначена постанова від 31.07.2014р.
містить посилання на те, що підставою
для перевірки є дані, що свідчать про
можливі порушення законності, а саме: у
зв'язку з вивченням стану законності
діяльності ПАТ «Дніпродзержинська
теплоелектроцентраль» шляхом
моніторингу засобів масової
інформації у всесвітній мережі
Інтернет встановлено, що ТОВ
«ВСП-Україна» імпортував товар - датчик
питомої ваги SOLATRON 3098 E для
безперервного вимірювання відносної
питомої ваги газу в потоці, вартість
зазначеного приладу в митній
декларації склала 138968,37 грн., вказаний
товар передано ТОВ «Газаналіт ТС»
вартість невідома. В подальшому
зазначений товар позивач 03.04.2014р.
придбав по завищеній ціні у ТОВ «Віта
Софт» за 801 825,02 грн.( а.с. 8-9).

Отже, з аналізу змісту
оспорюваної постанови видно, що вона
відповідає вимогам ст.ст. 19-21 Закону
України «Про прокуратуру» та Положенню
№ 111.

За таких обставин, аналізуючи
зміст оспорюваної постанови, норми
чинного законодавства , а також дії
відповідача щодо прийняття
оспорюваної постанови, суд приходить
до висновку, що оспорювана постанова
прийнята відповідачем у межах
повноважень та у спосіб, що визначений
Законом України «Про прокуратуру» та
Положенням № 111.

Окрім того, слід зазначити, що
оскаржувана постанова не суперечить і
вимогам ч.2 ст. 19 Закону України «Про
прокуратуру» в частині того, що
прокуратура не підміняє органи
відомчого управління та контролю і не
втручається в господарську діяльність,
якщо така діяльність не суперечить
чинному законодавству, оскільки, в
даному випадку, право прокурора на
проведення перевірки передбачено ст. 21
Закону України «Про прокуратуру», що
кореспондується з вимогами ст. 19
вказаного Закону, яка встановлює
предмет прокурорського нагляду,
зокрема, дотримання законів у
економічній сфері, відносин
навколишнього середовища, митниці та
зовнішньоекономічної діяльності, що
обумовлено саме захистом інтересів
держави у цій сфері.

Відповідно до ч.2 ст. 21 Закону
України «Про прокуратуру», у разі, якщо
захист прав і свобод людини і
громадянина та інтересів держави
згідно із законом є компетенцією
відповідних органів державного
нагляду (контролю), перевірки
проводяться з обов'язковим наданням
оцінки щодо законності їх діяльності.

Відповідно до ч.2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В той же час, і ч.1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
на позивача покладено обов'язок
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються його вимоги та
заперечення.

Згідно ст.86 цього Кодексу, суд оцінює
докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

З урахуванням вищевикладених норм
Закону України «Про прокуратуру»
позивачем не надано суду жодних
доказів на підтвердження
протиправності оспорюваної постанови.

В той же час, відповідачем належними та
допустимими доказами підтверджено
законність та обґрунтованість
прийняття прокурором постанови від
31.07.2014р.

Таким чином, з урахуванням ч.3 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, виходячи із встановлених
судом обставин справи, суд приходить до
висновку про те, що відповідач при
прийнятті оспорюваної постанови від
31.07.2014р. діяв у межах наданих йому
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а
тому підстави для визнання
протиправною та скасування даної
постанови у адміністративного суду
відсутні.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд виходить із того, що рішення
прийнято на користь суб'єкта владних
повноважень, у зв'язку з чим судові
витрати, понесені позивачем не
підлягають стягненню з державного
бюджету відповідно до ч.2 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Керуючись ст.ст. 2 - 10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 128,
160, 161, 162, 163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову Публічного акціонерного
товариства «Дніпродзержинська
теплоелектроцентраль» до Прокурора м.
Дніпродзержинська Храпливого Андрія
Васильовича про визнання протиправною
та скасування постанови відповідача
від 31.07.2014р. - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги до суду першої
інстанції з одночасним направленням
копії апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня проголошення постанови, або
протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови відповідно
до вимог ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку та у строки, визначені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя С.О. Конєва