Справа № 316/862/14-а(2а/316/45/14)
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 липня 2014 рокусправа № 316/862/14-а(2а/316/45/14)
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді
Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В.
Туркіної Л.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Енергодарського міського
суду Запорізької області від 08 травня
2014 року у справі №316/862/14-а (№2-а/316/45/14)

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення Енергодарської
міської ради Запорізької області

про визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про визнання
незаконними дії відповідача та
зобов'язання останнього здійснити
перерахунок, нарахування та виплату
позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення згідно із ст..48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за 2012 рік та у подальшому здійснювати
нарахування та виплату вищезазначеної
допомоги, а також здійснити виплату
моральної шкоди. В обґрунтування
позовних вимог позивач зазначав, що має
статус учасника ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС,
віднесений до категорії « 2» осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, повинна виплачуватись
щорічна допомога на оздоровлення в
розмірі 3-х мінімальних заробітних
плат, але всупереч вказаним нормам
відповідач не нарахував та не виплатив
позивачу вищезазначену надбавку до
пенсії.

Постановою суду першої інстанції у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Позивач оскаржує дану постанову в
апеляційному порядку В апеляційній
скарзі позивач просить постанову суду
скасувати, та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги.
Зазначає, що суд при вирішенні спору
помилково посилається на постанову
Кабінету Міністрів України №562 від
12.07.2005р.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів зазначає наступне.

Сторони не сперечаються щодо статусу
позивача.

Нормами ст. 46 Конституції України
передбачено, що громадяни мають право
на соціальний захист, в тому числі
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Спірні правовідносини регулюються
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», відповідно до ч. 4 ст. 48
якого позивач має право на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення з
урахуванням статусу в розмірі 3
мінімальних заробітних плат.

За приписами ч. 4 ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» щорічна
допомога на оздоровлення виплачується
громадянам за місцем їх проживання
органами соціального захисту
населення. При цьому розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати (ч. 7 ст.
48 зазначеного закону).

Наявність у позивача права щодо
отримання вищезазначеної допомоги у
розмірах, які визначені Законом
України № 796-ХІІ є визначальною для
вирішення вказаного спору, крім того,
це право гарантується Конституцією
України (ч.2 ст.46 Конституції України).

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

За приписами ст.70 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2012 рік"
Кабінету Міністрів України надано
право у 2012 році встановлювати розмір
соціальних виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.
Проте, в 2012 році нормативні акти
Кабінету Міністрів України з приводу
встановлення розмірів виплат
одноразової допомоги на оздоровлення
особам, визначеним ст.48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" не
приймалися.

З огляду на наведене, колегія суддів не
погоджується з висновками суду першої
інстанції, оскільки відповідач
незаконно нарахував та виплатив
позивачу у 2012 році одноразову щорічну
допомогу на оздоровлення у розмірі
меншому, ніж встановлено ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Враховуючи вищезазначене, суд першої
інстанції при прийнятті даного рішення
невірно застосував норми
матеріального права, що призвело до
помилкового рішення, у зв'язку з чим
постанову суду першої інстанції у
даній справі слід скасувати та
прийняти нову, якою позов задовольнити
в частині визнання протиправною
бездіяльності відповідача та
зобов'язання останнього здійснити
нарахування та виплату позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення за
2012 рік згідно зі ст.48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у розмірі 3
(трьох) мінімальних заробітних плат з
урахуванням фактично виплачених сум у
цей період.

Щодо позовних вимог відносно
майбутнього періоду слід зазначити, що
у відповідності до ст..2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів, зокрема, фізичних осіб від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Проте, позивачем не надано
до суду доказів порушення прав у
майбутніх періодах, тобто така позиція
позивача є припущенням. З тих же
підстав колегія суддів відмовляє
позивачу в задоволенні позовних вимог
щодо стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.195,197,198,202,205,207 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Енергодарського міського суду
Запорізької області від 08 травня 2014
року у справі №316/862/14-а (№2-а/316/45/14)
задовольнити частково.

Постанову Енергодарського міського
суду Запорізької області від 08 травня
2014 року у справі №316/862/14-а (№2-а/316/45/14)
скасувати.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову
відповідача щодо нарахування та
виплати позивачу суми щорічної
допомоги на оздоровлення у розмірі
меншому, ніж передбачено ст.48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Енергодарської міської ради
Запорізької області здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної
допомоги на оздоровлення за 2012 рік
згідно зі ст.48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у розмірі 3
(трьох) мінімальних заробітних плат з
урахуванням фактично виплачених сум у
цей період.

В задоволенні іншої частини
позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст.254 КАС України з
моменту проголошення та може бути
оскаржена згідно зі ст.212 КАС України.

Головуючий:
О.А. Проценко

Суддя:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
Л.П. Туркіна