Справа № 824/2755/14-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року м. Чернівці
справа № 824/2755/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Анісімова О.В.

за участю:

секретаря судового засідання -
Кордобан А.В.

представника позивача -
Пінчук А.Ю.,

представника відповідача -
Бабій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом управління Пенсійного фонду
України у Глибоцькому районі
Чернівецької області до товариства з
обмеженою відповідальністю "Чагорське"
про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України у
Глибоцькому районі Чернівецької
області (далі - позивач або УПФУ)
звернулось до суду з адміністративним
позовом, у якому просить стягнути з
товариства з обмеженою
відповідальністю "Чагорське" (далі -
відповідач або ТОВ "Чагорське")
заборгованість у сумі 934,27 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ
"Чагорське" перебуває на обліку в УПФУ
та є платником внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. Відповідач
використовував працю найманих
працівників, у тому числі за
професіями, стаж роботи за якими
зараховується до спеціального стажу,
що надає їм право на призначення пенсії
на пільгових умовах. Відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі -
Закон №1058) та Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 р. №21-1 (далі - Інструкція №21-1)
підприємства, що підтвердили наявність
у працівника спеціального трудового
стажу відповідно до записів у трудових
книжках або виданих уточнюючих
довідок, зобов'язані відшкодовувати
витрати Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах. Відшкодування витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій відбувається щомісячно до 25
числа у розмірі сум, зазначених у
повідомленні Пенсійного фонду.
Протягом липня 2014 р., УПФУ проводились
виплата пільгової пенсії особі, яка
працювала в ТОВ "Чагорське", про що
останнє належним чином поставлено до
відома. Однак, всупереч
вищезазначеному, станом на момент
подачі позову витрати на виплату та
доставку пільгових пенсій за вказаний
вище період відповідачем у повному
обсязі не відшкодовані, що обумовило
звернення до суду. Таким чином, у
відповідача наявний борг у розмірі 934,27
грн.

Відповідач щодо задоволення позову
заперечив.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, суду пояснив наступне.

Так, у ТОВ "Чагорське" на посаді
працівника ферми ( свинарки ) працювала
ОСОБА_3, яка виховала п'ятеро дітей до
14-річного віку.

Зазначеній особі УПФУ призначена
пенсія на пільгових умовах, відповідно
до п."ж" ч.1 ст.13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р.,
№1788 (далі - Закон №1788), у зв'язку із чим,
за липень 2014 р. їй виплачено пільгової
пенсії (з урахуванням витрат на її
доставку) на загальну суму 934,27 грн.
Відповідно до Закону №1058 та Інструкції
№21-1 підприємства, що підтвердили
наявність у працівника спеціального
трудового стажу відповідно до записів
у трудових книжках або виданих
уточнюючих довідок, зобов'язані
відшкодовувати витрати Пенсійного
фонду на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

У зв'язку з викладеним УПФУ на адресу
відповідача направлено розрахунки сум
нарахованих фактичних витрат по
виплаті та доставці пенсій призначених
на пільгових умовах. Разом з цим, ТОВ
"Чагорське" зазначені грошові кошти не
сплатило, у зв'язку з чим у нього перед
УПФУ утворилась заборгованість за
липень 2014 р. на загальну суму 934,27 грн.

Враховуючи викладене представник
позивача просив суд позов задовольнити
у повному обсязі.

На запитання суду чому згідно
розрахунків сум нарахованих фактичних
витрат по виплаті та доставці пенсій
призначених на пільгових умовах ТОВ
"Чагорське" зобов'язано відшкодовувати
100% витрат УПФУ, які виникли у зв'язку із
виплатою пільгової пенсії ОСОБА_3, а не
суму яка вираховувалась пропорційно
відпрацьованому часу ОСОБА_3 на ТОВ
"Чагорське", як то передбачено п.6.2
Інструкції №21-1, представник позивача
суду пояснила, що враховуючи те, що
ОСОБА_3 вийшла на пенсію на пільгових
умовах з ТОВ "Чагорське", в незалежності
від кількості відпрацьованого часу у
відповідача, відповідно до положень
п."ж" ч.1 ст.13 Закону №1788 останнє
зобов'язане відшкодовувати витрати на
виплату та доставку пільгової пенсії у
повному обсязі. Зазначену позицію
представник позивача обґрунтовувала
положеннями Закону України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування" від 26.06.1997 року, №400/97-ВР
(далі - Закон №400), Інструкції №21-1.

Крім цього, представник позивача суду
пояснила, що ТОВ «Чагорське» жодного
разу не відшкодовувала УПФУ витрати
пов'язані із доставкою та виплатою
пільгової пенсії ОСОБА_3, оскільки
самостійно це робити відмовляється, а
суду в аналогічних справах приймають
рішення на користь відповідача.

Представник відповідача суду пояснив
наступне.

Згідно із п.6.2 Інструкції №21-1 витрати
на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
особам, які мають стаж, що дає право на
призначення цих пенсій на декількох
підприємствах, покриваються цими
підприємствами пропорційно стажу
роботи. Тобто ТОВ "Чагорське" не повинно
відшкодувати витрати по виплаті та
доставці пільгових пенсій в сумі
позовних вимог, оскільки ОСОБА_3
працювала і в інших роботодавців та
відповідно там здобувала свій стаж.
Так, ОСОБА_3 прийнята на роботу
робітником ТОВ "Чагорське" та працювала
на роботі з 16.01.2007 р. по червень 2007 року.

У зв'язку із зазначеним представник
відповідача просив суд відмовити у
задоволенні позову.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно
та повно з'ясувавши обставини справи,
об'єктивно оцінивши докази, що мають
юридичне значення для вирішення спору
по суті, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню,
виходячи із наступного.

Положенням про Пенсійний фонд України,
затвердженого Указом Президента
України від 6 квітня 2011 року № 384/2011,
передбачено, що Пенсійний фонд України
є центральним органом виконавчої
влади, що входить до системи органів
виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики з питань
пенсійного забезпечення та збору,
ведення обліку надходжень від сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування. Крім
того, йому надано право стягувати у
передбаченому законодавством порядку
своєчасно не нарахованих та/або не
сплачених суми страхових внесків та
інших платежів. Таким чином, УПФУ
надано право звертатись до
адміністративного суду з позовом про
стягнення заборгованості, яка виникла
внаслідок не відшкодування
підприємством витрат на виплату та
доставку пільгової пенсії.

Так, відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців відповідач є
юридичною особою. Відповідно до
матеріалів справи відповідач у своїй
діяльності використовує працю
найманих працівників, тобто є
роботодавцем, а тому в розумінні Закону
№1058 та Закону №400 він є
страхувальником та платником збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_3 в
період часу з 16.01.2007 р. по червень 2007
року працювала на посаді працівника
ферми у ТОВ "Чагорське" .

Відповідно до п. "ж" ч.1 ст.13 Закону №1788
на пільгових умовах мають право на
пенсію за віком, незалежно від місця
останньої роботи жінки, які працюють у
сільськогосподарському виробництві та
виховали п'ятеро і більше дітей, -
незалежно від віку і трудового стажу, в
порядку, що визначається Кабінетом
Міністрів України.

Згідно п.1 постанови Кабінету Міністрів
України від 16.05.1992 р., №244 "Про порядок
призначення пенсій на пільгових умовах
жінкам, які працюють в
сільськогосподарському виробництві та
виховали п'ятеро і більше дітей" жінкам,
які працюють в сільськогосподарському
виробництві та виховали п'ятеро або
більше дітей до 14-річного віку, в тому
числі усиновлених, пенсії на пільгових
умовах призначаються незалежно від
віку та наявного трудового стажу, а
відповідно до п.2 цієї ж постанови право
на пенсію на вказаних у пункті 1 цієї
постанови пільгових умовах мають
жінки, які зайняті на постійній роботі
у сільськогосподаpському виробництві у
колгоспах, державних господарствах,
міжгосподарських підприємствах,
кооперативах, орендних колективах, а
також в фермерських та інших
господарствах незалежно від форм
власності та господарювання.

Протоколом УПФУ №793 від 26.04.2007 р. ОСОБА_3
призначено пільгову пенсію за віком на
підставі п."ж" ч.1 ст.13 Закону №1788, як
жінці, яка працює у
сільськогосподарському виробництві та
виховала п'ятеро дітей. При цьому суд
зазначає, що у матеріалах справи
відсутні будь-які докази, які свідчать
проте, що ОСОБА_3 родила та виховала 5
(п'ять) дітей до 14-річного віку, а самий
позов обґрунтований тим, що остання
працювала у відповідача на посаді, яка
передбачена Списком №2.

В січні 2014 року відповідачем від УПФУ
отримано розрахунок фактичних витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до частини
другої Прикінцевих положень Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" в
частині пенсій, призначених відповідно
до пунктів "б"-"з" ст.13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення", відповідно
до якого ТОВ "Чагорське" зобов'язане
щомісячно відшкодовувати УПФУ розмір
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій ОСОБА_3 у сумі 934,27 грн.
Частка плати відповідача складає 100%
(колонка 12 а.с.7).

Суд вважає, що ТОВ "Чагорське" не має
відшкодовувати УПФУ його витрати на
виплату та доставку пільгової пенсії
ОСОБА_3 у розмірі 100%.

При цьому, виходячи із предмету позову,
суд не дає оцінку на предмет законності
протоколу УПФУ №793 від 26.04.2007 р. про
призначення ОСОБА_3 пільгової пенсію за
віком на підставі п."ж" ч.1 ст.13 Закону
№1788. На момент розгляду справи у суді
даний протокол є чинним, а отже створює
відповідні правові наслідки.

Так, УПФУ в розумінні Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) є суб'єктом владних
повноважень, який відповідно до ч.2 ст.19
Конституції України та п.1 ч.3 ст.2 КАС
України зобов'язаний діяти у на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. При цьому "на
підставі" означає, що суб'єкт владних
повноважень: має бути утворений у
порядку, визначеному Конституцією та
законами України та зобов'язаний діяти
на виконання закону, за умов та
обставин, визначених ним; "у межах
повноважень" означає, що суб'єкт
владних повноважень повинен приймати
рішення, вчиняти дії відповідно до
встановлених законом повноважень, не
перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що
суб'єкт владних повноважень
зобов'язаний дотримуватися
встановленої законом процедури і форми
прийняття рішення або вчинення дії і
повинен обирати лише визначені законом
засоби.

Питання відшкодування роботодавцями
витрат пов'язаних із виплатою та
доставкою пільгової пенсії нормативно
урегульовано Законами №400, 1058 та
Інструкцією №21-1.

Так, відповідно до ч. 2 розділу XV Закону
№ 1058 пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком №1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком №2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених КМУ,
та за результатами атестації робочих
місць, на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. На даний момент
такий закон не прийнято. Тому, згідно із
п. 2 розділу XV Закону №1058V до
запровадження пенсійного забезпечення
через професійні та корпоративні фонди
особам, зазначеним вище, пенсії
призначаються за нормами Закону №1058 в
разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України "Про
пенсійне забезпечення". При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

Вказана норма регулює порядок
відшкодування витрат на доставку і
виплату пільгових пенсій, призначених
згідно зі Списками № № 1, 2 та пунктів
"в", "є" та "ж" статті 13 Закону України від
9 липня 2003 року № 1058-ІV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (зазначена правова
позиція викладена у постанові
Верховного Суду України від 21.02.2012 р.
див. "Базу правових позицій"
http://www.vasu.gov.ua/ua/baza.html).

На реалізацію зазначених положень
Закону №1058 розроблена Інструкція №21-1,
зокрема її 6 розділом нормативно
урегульовано питання відшкодування
підприємствами витрат Пенсійного
фонду України на виплату та доставку
пенсій, призначених на пільгових
умовах. Будь-який інший чинний
нормативно-правовий акт України не
містить норм, якими урегульовано
питання відшкодування підприємствами
витрат Пенсійного фонду України на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах, а тому
позивач по справі у даному разі мав
керуватись Інструкцією №21-1.

Згідно п.6.1 Інструкції №21-1
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
2 Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Відповідно до п.6.2 Інструкції №21-1
витрати на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
особам, які мають стаж, що дає право на
призначення цих пенсій на декількох
підприємствах, покриваються цими
підприємствами пропорційно стажу
роботи з урахуванням вимог абзацу
третього підпункту 1 пункту 2 розділу XV
"Прикінцеві положення" Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

При цьому стаж роботи на останньому
підприємстві враховується у повному
розмірі, а з попередніх місць роботи
осіб він додається до стажу,
необхідного для призначення пенсій на
пільгових умовах.

По своєму змісту п. "ж" ч.1 ст.13 Закону
№1788 не потребує необхідної наявності
відповідного трудового стажу та
досягнення віку для призначення жінці
пенсії на пільгових умовах, що на думку
УПФУ унеможливлює у даному разі
застосувати положення п.6.2 Інструкції
№21-1.

Разом з цим, будь-яка інша норма
законодавчих актів України не
урегульовує порядок відшкодування
витрат на виплату та доставку
пільгової пенсії призначеної
відповідно до п. "ж" ч.1 ст.13 Закону №1788.

Згідно із ч.7 ст.9 КАС України у разі
відсутності закону, що регулює
відповідні правовідносини, суд
застосовує закон, що регулює подібні
правовідносини (аналогія закону), а за
відсутності такого закону суд виходить
із конституційних принципів і
загальних засад права (аналогія права).

Так, при визначенні розміру пенсії на
пільгових умовах ОСОБА_3 УПФУ виходило
із її трудового стажу, який переважно
здобутий не у ТОВ "Чагорське", що
свідчить про те, що у даному разі
позивачем використаний інститут
трудового стажу. Крім цього, сам
інститут пільгової пенсії, яка
призначається відповідно до п. "ж" ч.1
ст.13 Закону №1788 є подібним до інституту
пільгової пенсії, яка призначається
відповідно до п.п. "а" - "з" ч.1 ст.13 Закону
№1788, що у даному разі, із врахуванням
викладеного у першому реченні цього
абзацу, свідчить про подібність
правовідносин, що обумовлює у даних
правовідносинах застосування за
аналогією закону положень п.6.2
Інструкції №21-1 при вирішення питання
щодо розміру відшкодування пільгової
пенсії підприємствами, на яких
працівник здобув пільговий стаж.

Даний підхід при вирішення питання
щодо відшкодування пільгової пенсії
відповідає засадам справедливості,
розумності та такому критерію вчинення
суб'єктом владних повноважень дій - як
пропорційність, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілям, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія).

Суд вважає несправедливим та таким, що
не ґрунтується на законі зобов'язання
ТОВ "Чагорське" відшкодовувати УПФУ
витрати пов'язані із виплатою
пільгової пенсії ОСОБА_3 у розмірі 100%,
оскільки остання, на момент
призначення їй пенсії, відпрацювала на
підприємстві лише три місяці (січень -
квітень 2007 р.).

Дане правозастосування УПФУ може
призвести до необґрунтованих
фінансових навантажень на суб'єктів
господарювання, а також до того, що
роботодавці будуть відмовляти жінкам,
які виховують 5 і більше дітей до
14-річного віку у прийомі на роботу, лише
з підстав запобігання відшкодуванню
витрат на пільгову пенсію (що є
фінансовим навантаженням на суб'єкта
господарювання) цим особам. Крім цього,
у даному разі можуть бути порушень і
інші трудові права жінок.

У матеріалах справи наявна копія
трудової книжки ОСОБА_3 у якій
міститься перелік суб'єктів
господарювання на яких вона здобула
трудовий стаж. Суд вважає, у разі
правомірності призначення ОСОБА_3
пільгової пенсії, що саме ці суб'єкти
господарювання, відповідно до положень
п.6.2 Інструкції №21-1 мають пропорційно
відшкодовувати УПФУ його витрати
пов'язані із виплатою пенсії ОСОБА_3
Зобов'язання це робити одного
відповідача є неправомірним.

При вирішення цього спору суд виходить
із того, що питання визначення частки
підприємства щодо відшкодування
витрат на виплату та доставку
пільгової пенсії відноситься до
виключної компетенції УПФУ, а тому суд
не може самостійно визначати цю частку
у даній справі, оскільки це призведе до
підміни функцій органу контролю.

Крім цього, керуючись власним
сумлінням та розумінням закону,
опираючись при цьому на правові
позиції Верховного Суду України, суд
вважає, що не оскарження ТОВ "Чагорське"
дій УПФУ, якими його зобов'язано
відшкодовувати 100% витрат на виплату та
доставку пільгової пенсії, не свідчить
про правомірність цих дій. При цьому
суд зазначає, що по своїй правовій
природі розрахунок фактичних витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до частини
другої Прикінцевих положень Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" в
частині пенсій, призначених відповідно
до пунктів "б"-"з" ст.13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" в розумінні
КАС України не є рішенням суб'єкта
владних повноважень, а є документом
інформативного характеру для суб'єкта
господарювання. Зобов'язання
сплачувати визначенні у цьому
розрахунку суми ґрунтується на
відповідних нормах Законів №№400,1058 та
Інструкції №21-1 і його не сплата
суб'єктом господарювання не може
ґрунтуватись виключно на відсутності
відповідного розрахунку фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій.

За таких обставин, суд вважає, що у
задоволенні адміністративного позову
управління Пенсійного фонду України в
Глибоцькому районі Чернівецької
області до товариства з обмеженою
відповідальністю "Чагорське" про
стягнення заборгованості по виплаті та
доставці пільгових пенсій у сумі 934,27
грн. необхідно відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України. У зв'язку
із відсутністю у відповідача
документально підтверджених судових
витрат, суд не присуджує йому із
Державного бюджету України судові
витрати.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини.

Керуючись статтями 158-163 КАС України,
суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову управління Пенсійного фонду
України у Глибоцькому районі
Чернівецької області до товариства з
обмеженою відповідальністю "Чагорське"
про стягнення заборгованості -
відмовити у повному обсязі.

Порядок і строки оскарження постанови
визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їхні права, свободи,
інтереси чи обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
постанови суду першої інстанції
повністю або частково, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
О.В.
Анісімов

Постанову в повному обсязі складено 22
вересня 2014 р.