Справа № 810/4802/14
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2014-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2014 року 810/4802/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючий суддя: Головенко О.Д.,

при секретарі судового засідання
Гололобові В.Ю.,

за участю:

представника позивача: Писанки А.М.

представника відповідача: Геращенка
С.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві адміністративну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фоззі -
Фуд» до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів України про
визнання протиправним та скасування
рішень про коригування заявленої
митної вартості -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фоззі - Фуд»
звернулось до суду з позовом до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів України про визнання
протиправним та скасування рішень про
коригування заявленої митної вартості
№ 100270004/2014/000033/2 від
12.02.2014, № 100270002/2014/000161/2 від 02.04.2014 та
№ 100270002/2014/000193/1 від 18.04.2014.

В обґрунтування своїх позовних вимог
вказує, що у лютому та квітні 2014 року
відповідачем були прийняті спірні
рішення про коригування митної
вартості товару, а саме м'яса мідій,
отриманих в умовах аквакультури,
варено - морожених (Frozen Cooked Mussel Meat/Mytilus
chilensis), розмірних рядків 100 - 200 шт./кг - 18000
кг, 200 - 300 шт./кг - 6000 кг, торговельної
марки «Inmuedles Cataluna», виробник Inmuedles Cataluna
Ltda, країна виробник Чілі, що надійшов
позивачу на умовах контракту купівлі -
продажу № 486 - S від 17.12.2013, укладеного
ним та компанією «Pesciro S.L.» (Іспанія).

Позивач вважає, що оскаржувані рішення
про коригування митної вартості із
застосуванням резервного методу, тобто
за інформацією бази даних митних
оформлень є протиправним, оскільки
було прийнято з порушенням визначеного
законом порядку, без дотримання
основних принципів митного
регулювання.

На думку позивача ним було вірно
визначена митна вартість товару із
застосуванням 1-го методу, а саме за
ціною договору. Крім того вказує, що до
митних декларацій були надані
комплекти обов'язкових документів для
визнання митної вартості товару,
передбачений ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу
України (надалі - МК України).

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав та просив
його задовольнити в повному обсязі

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив та
просив відмовити у його задоволенні.
Подав суду письмові заперечення проти
позову, у якому вказав, що оскаржувані
рішення винесені правомірно, оскільки
метод визначення за ціною договору не
застосовувався тому що декларантом не
подано додаткові документи для
підтвердження митної вартості. Вказав,
що резервний метод був використаний з
урахуванням інформації, наявної в
митному органі. Вважає, що перелік
вимог щодо надання додаткових
документів, передбачений ч. 3 ст. 53 МК
України був дотриманий.

На думку відповідача спірні рішення є
законним та такими, що винесені в межах
визначеного законом порядку.

Розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, заслухавши
пояснення представника позивача та
відповідача суд вважає, що позов
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що між позивачем -
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Фоззі - Фуд» та «Pesciro
S.L.» (Іспанія) 17.12.2013 був укладе контракт
купівлі - продажу м'яса мідій, отриманих
в умовах аквакультури, варено -
морожених (Frozen Cooked Mussel Meat/Mytilus chilensis),
розмірних рядків 100 - 200 шт./кг - 18000 кг, 200 -
300 шт./кг - 6000 кг, торговельної марки
«Inmuedles Cataluna», виробник Inmuedles Cataluna Ltda,
країна виробник Чілі № 486 - S.

12.02.2014 за № 100270004/2014/339363, 01.04.2014 за №
100270002/2014/299124 та 18.04.2014 за № 100270002/2014/299785
позивачем до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
були подані митні декларації з метою
митного оформлення товару, а саме м'яса
мідій, отриманих в умовах аквакультури,
варено - морожених.

На підтвердження задекларованої
митної вартості ТОВ «Фоззі-Фуд» надало
наступні документи, які відповідно до
ч. 2 ст. 53 МК України підтверджують митну
вартість: декларацію митної вартості
від 12.02.2014 № 100270004/2014/339363, міжнародна
автомобільна накладна CMR № 026463 від
09.02.2014, зовнішньоекономічний контракт
№ 486 - S від 17.12.2014, рахунок - фактури
від 18.12.2013 № Р 01 - 141783/13, платіжне
доручення № 13630 від 21.01.2014, № 13663 від
24.01.2014, виписка по особовому рахунку від
21.01.2014 та від 24.01.2014.

Тобто позивачем було надано необхідні
та усі наявні документів, які повинні
бути надані відповідно до ч. 2 ст. 53 МК
України для підтвердження заявленої
митної вартості.

Натомість відповідач повідомив ТОВ
«Фоззі-Фуд», що відповідно до ст. 53 МК
України необхідно подати додаткові
документи, що підтверджують митну
вартість товару, а саме: платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

На вимогу відповідача листом від 12.02.2014
позивач надав такі документи: прайс -
лист виробника товару від 18.02.2013,
комерційну пропозицію виробника від
18.02.2014.

Аналогічні документи були подані
відповідними листами по всім
поставкам, що відбулись за даним
контрактом.

Як наслідок відповідачем були винесені
спірні рішення про коригування митної
вартості товару № 100270004/2014/000033/2 від
12.02.2014, № 100270002/2014/000161/2 від 02.04.2014 та №
100270002/2014/000193/1 від 18.04.2014, згідно яких
митна вартість визначена за резервним
методом, при цьому не зазначено
конкретної підстави для прийняття
такого рішення.

Надаючи правову оцінку
правовідносинам, що виникли між
сторонами, суд виходить з такого.

Частиною 1 ст. 49 МК України визначено, що
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 МК України
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 7, 8 ст. 55 МК України у
випадку незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів
митний орган за зверненням декларанта
або уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу X цього Кодексу. Строк дії таких
гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів
декларант або уповноважена ним особа
може надати митному органу додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості товарів, що
декларуються.

Відповідно до ч. 9 ст. 55 МК України у разі
надання декларантом або уповноваженою
ним особою додаткових документів
митний орган розглядає подані
додаткові документи і протягом 5
робочих днів з дати їх подання виносить
письмове рішення щодо визнання
заявленої митної вартості та скасовує
рішення про коригування заявленої
митної вартості або надає обґрунтовану
відмову у визнанні заявленої митної
вартості з урахуванням додаткових
документів. У такому випадку надана
фінансова гарантія відповідно
повертається (вивільняється) або
реалізується в порядку та у строки,
визначені цим Кодексом.

Однак, додаткові подані документи не
стали підставою для підтвердження
заявленої митної вартості товару,
оскільки вони містять розбіжності.

З огляду на вищевказане суд зазначає
таке. Стаття 53 МК України визначає
перелік документів, що подаються
декларантом для підтвердження
заявленої митної вартості. Так,
відповідно до ч. 2 цієї статті
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

декларація митної вартості, що
подається у випадках та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості (у випадку, коли такі витрати
не включені до складу митної вартості;

зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі- продажу);

якщо рахунок сплачено - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

якщо здійснювалося страхування -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Усі наявні та обов'язкові документи
були надані митному органу під час
здійснення митного оформлення товарів.

Разом з тим, ч. 3 ст. 53 МК України
передбачає виключний перелік підстав,
за яких митним органом можуть бути
затребувані додаткові документи. До
таких випадків належать: 1) у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки; 2) якщо такі
документи не містять всіх відомостей,
що підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів; 3)
якщо такі документи не містять
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

В такому випадку декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи,
виключний перелік яких зазначений у ч. 3
ст. 53 МК України.

Позивачем на виконання вимог митного
органу були надані усі наявні
документи.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 57 МК
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами:
основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); другорядні: а) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; б) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; в) на
основі віднімання вартості; г) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

При цьому, кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

На думку суду надані позивачем
документи містили усю необхідну
інформацію про вартість товару та
транспортних послуг, а також реквізити,
необхідні для ідентифікації ввезеного
товару.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України
державні органи та їх посадові особи
діють у спосіб, в межах повноважень та
на підставах, передбачених
Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно із ч. 1 ст. 69 КАС України доказами
в адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, суд дійшов висновку, що митним
органом не доведено правомірності
своїх дій при винесенні рішень про
коригування митної вартості товарів №
100270004/2013/310309/2 від 27.12.2013 із
застосуванням резервного методу.

Керуючись статтями 11-14, 69-71, 79, 86, 94, 122,
159-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
рішення Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів України про
коригування заявленої митної вартості
№ 100270004/2014/000033/2 від 12.02.2014, №
100270002/2014/000161/2 від 02.04.2014 та №
100270002/2014/000193/1 від 18.04.2014.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фоззі - Фуд» судовий
збір в сумі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70
коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо не скасовано,
набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду у порядку,
встановленому статтями 185-187 КАС
України, шляхом подання апеляційної
скарги через Київський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Головенко О.Д.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 16 вересня 2014 р.