Справа № 202/4332/14-а
Суддя: Шклярук Д. С.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/4332/14-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 вересня 2014 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючого судді:
Шклярука Д.С.

при секретарі:
Пугач Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в
Дніпропетровській області, інспектора
ДПС взводу з забезпечення
супроводження РДПС ДАІ ГУ МВС України в
Дніпропетровській області ст.
прапорщика міліції Гулай Сергія
Анатолійовича, про скасування
постанови у справі про адміністративне
правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська з зазначеною
позовною заявою в якій просить суд:
скасувати постанову ПС1 № 191947 від 28.03.2014
року у справі про адміністративне
правопорушення про притягнення до
адміністративної відповідальності та
накладення штрафу в розмірі 340,00 грн.,
винесену інспектором ДПС ДАІ Гулай С.А.;
закрити провадження у справі про
адміністративне правопорушення;
стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування вимог позивач
зазначає, що 28.03.2014 року, о 06:50 год., в м.
Дніпропетровську, по вул. Вітчизняній,
біля буд. 24-Б, він керував своїм
автомобілем «Мерседес Бенц», н/з
НОМЕР_1, де був зупинений відповідачем,
який вимагав від нього акт технічного
обслуговування автомобіля, мотивуючи
це тим, що його автомобіль є
автомобілем таксі, так як на ньому
знаходиться лайт бокс. Після цього
інспектором був складений протокол про
адміністративне правопорушення і
винесено постанову за вчинення
правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121
КУпАП, і накладено адміністративне
стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн.

Він пояснив відповідачу, що
керований ним автомобіль не є
автомобілем таксі, а він не фізично не
можу бути водієм таксі, оскільки є
інвалідом ІІ групи по опорно-руховому
апарату і не може довго перебувати за
кермом, а лайт бокс з номером його
телефону на автомобілі був
встановлений з метою продажу
автомобіля та підшукування покупця. У
зв'язку з цим він є приватною особою та
не зобов'язаний проходити технічний
огляд автомобіля згідно з законом «Про
автомобільний транспорт».

З зазначених підстав вважає
прийняте відповідачем рішення
необґрунтованим та таким, що не
відповідає фактичним обставинам
справи.

Позивач в судове засідання не
з'явився, завчасно поданою письмовою
заявою сповістив про неявку та
можливість розгляду справи за його
відсутності.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час і місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, заперечень щодо позовних вимог
не надав.

Суд, вивчивши матеріали справи,
дослідивши письмові докази, вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що сторони
знаходяться у публічно-правових
відносинах, які врегульовані Кодексом
адміністративного судочинства
України. Постанова про притягнення
фізичних осіб до адміністративної
відповідальності є правовим актом
індивідуальної дії (п. 3 Постанови
Пленуму Вищого Адміністративного Суду
України № 2 від 06.03.2008 року).

У судовому засіданні встановлено, що
28.03.2014 року, о 06 год. 50 хв., інспектором
ДПС взводу з забезпечення
супроводження РДПС ДАІ ГУ МВС України в
Дніпропетровській області ст.
прапорщиком міліції Гулай Сергія
Анатолійовича, в м. Дніпропетровську на
вул. Вітчизняній, біля буд. 24-Б, відносно
водія ОСОБА_1 було складено протокол
про адміністративне правопорушення
серії АБ2№132537 яким встановлено, що
28.03.2014 року, о 06:50 год., водій ОСОБА_1
керуючи автомобілем Мерседес Бенц,
номерний знак НОМЕР_1, по вул.
Вітчизняній, біля буд. 24-Б, не мав акту
обов'язкового технічного контролю.

На підставі даного протоколу
Відповідачем було винесено постанову
серії ПС1 № 191947 у справі про
адміністративне правопорушення від
28.03.2014 року за вчинення правопорушення,
передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП,
відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто
до адміністративної відповідальності
та накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340
грн.

У протоколі про адміністративне
правопорушення ОСОБА_1 були викладені
заперечення щодо наявності в його діях
правопорушення, а саме те, що він не
погоджується із інспектором, оскільки
Правил не порушував.

Відповідно до ст. 9 КУпАП
адміністративним правопорушенням
визнається протиправна, винна (умисна
або необережна) дія чи бездіяльність,
яка посягає на громадський порядок,
власність, права і свободи громадян, на
встановлений порядок управління і за
яку законом передбачено
адміністративну відповідальність.

Для правильного вирішення питання
про наявність в діях водія
транспортного засобу складу
правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.
121 КУпАП, потрібно з'ясувати, зокрема,
чи дійсно водій керував транспортним
засобом, чи дійсно він перебуває у
трудових відносинах з суб'єктом
господарювання, що надає послуги
перевезення громадян (послуги таксі)
та/або вантажу. Ці дані встановлюються
на підставі засобів доказування,
вичерпний перелік яких наведено у ст.
251 КУпАП.

З матеріалів справи не вбачається, що
позивач дійсно вчинив вищезазначене
правопорушення, відповідачем не надано
суду належних та допустимих доказів з
приводу правомірності винесення
оскаржуваної постанови.

В протоколі про адміністративне
правопорушення зафіксовані пояснення
позивача та заперечення щодо порушення
правил дорожнього руху.

Відповідачу було запропоновано
надати суду свої заперечення та докази
щодо правомірності своїх дій та
прийнятого рішення, але відповідач не
зазначивши жодних заперечень лише
просив врахувати строк оскарження.
Разом із тим, не надано доказів про те,
що ОСОБА_1 дійсно здійснював діяльність
з перевезення та працював водієм таксі.

Як вбачається із справи, рішення
про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності
базується лише на даних протоколу про
адміністративне правопорушення, який
хоч і в силу ст.ст. 251, 256 КУпАП є
допустимим, але в даному випадку, на
думку суду, недостатнім доказом, який
свідчив би про наявність в його діях
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122
КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

В протоколі та за результатами
розгляду справи в постанові не
з'ясовано обставини, що обтяжують або
пом'якшують відповідальність, чи
винний в даному правопорушенні
позивач.

Зазначена постанова винесена з
порушенням ст. 33 КУпАП, яка визначає, що
стягнення за адміністративне
правопорушення накладається у межах,
установлених цим кодексом та іншими
законами України, оскільки не
вмотивовано, чому саме стягнення у
вигляді штрафу в розмірі - 340 гривень, що
передбачено санкцією ч. 3 ст. 121 КУпАП,
буде достатнім для виховання ОСОБА_1 в
дусі додержання законів України, а
також запобігатиме вчиненню нових
правопорушень як самим
правопорушником, так і іншими особами.

Відповідачем не враховано, що позивач є
інвалідом ІІ групи по опорно-руховому
апарату.

Згідно із ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в
справах про адміністративні
правопорушення здійснюється на основі
суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями
провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності до
закону (…).

Статтею 252 КУпАП встановлено, що
орган (посадова особа) оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП
доказами в справі про адміністративні
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані,
зокрема, встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
поясненнями свідків, протоколом про
вилучення речей і документів, а також
іншими документами (…).

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про
адміністративне правопорушення
розглядається в присутності особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності. Під час відсутності
цієї особи справу може бути розглянуто
лише у випадках, коли є дані про
своєчасне її сповіщення про місце і час
розгляду справи і якщо від неї не
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи.

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових осіб,
інших суб'єктів при здійсненні ними
владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Стаття 69 КАС України передбачає, що
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За розгляду справи не встановлено, що
саме позивач дійсно вчинив
вищезазначене правопорушення,
відповідачем не надано суду належних
та допустимих доказів з приводу
правомірності винесення оскаржуваної
постанови, а саме доказів того, що
позивач праював таксистом та
здійснював відповідну діяльність.

Відповідачу було запропоновано
надати суду свої заперечення та докази
щодо правомірності своїх дій та
прийнятого рішення, але відповідач
повідомивши про можливість розгляду
справи за його відсутності заперечень
проти адміністративного позову не
надав та не навів доказів на
підтвердження правомірності своїх дій.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх
сукупності, приймаючи до уваги, що
відповідачем не надано доказів на
підтвердження наявності
адміністративного правопорушення,
винності ОСОБА_1 у його вчиненні,
відсутність інформації про напрямок
руху позивача, суд приходить до
висновку про необхідність задоволення
позову щодо скасування постанови,
оскільки рішення про притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності не ґрунтується на
нормах чинного КУпАП та належним чином
не вмотивовано, з огляду на що не може
вважатися законним.

Вирішуючи питання про закриття
провадження у справі суд приходить до
висновку, що позовні вимоги в цій
частині задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст. 284 КУпАП України
по справі про адміністративне
правопорушення орган (посадова особа)
виносить одну з таких постанов: про
накладення адміністративного штрафу;
про застосування заходів впливу,
передбачених ст. 24-1 КУпАП України; про
закриття справи. В даному випадку суд
не є органом, що виніс оскаржувану
постанову по справі про
адміністративне правопорушення, тому в
цій частині позов задоволенню не
підлягає

Керуючись ст.ст. 4-9, 70-71, 79, 86, 128, 159, 160, 161,
162, 163, 255, 257 КАС України, ст. 22, 24, 122, 256, 288
КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Скасувати постанову серії
ПС1 № 191947 від 28.03.2014 року винесену
інспектором ДПС взводу з забезпечення
супроводження РДПС ДАІ ГУ МВС України в
Дніпропетровській області ст.
прапорщиком міліції Гулай Сергія
Анатолійовича у справі про
адміністративне правопорушення про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч. 3 ст. 121 КУпАП.

В іншій частині позову
відмовити.

Постанова є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Суддя:
Д.С. Шклярук