Справа № 820/10771/14
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 р.Справа № 820/10771/14

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Тацій Л.В. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання
Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Чугуївської ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Харківській
області на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
24.07.2014р. по справі № 820/10771/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Харківський
лікеро-горільчаний завод -плюс"

до Чугуївської ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Харківській
області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 24.07.2014року
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Харківський лікеро-горілчаний завод -
плюс" до Чугуївської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкових повідомлень-рішень
задоволено. Скасовано податкові
повідомлення-рішення Чугуївської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області від
16.08.2013 року № та №000272211. Стягнуто з
державного бюджету України на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Харківський
лікеро-горілчаний завод - плюс"
(місцезнаходження: 63525, м.Харків,
Чугуївський район, смт.Малинівка,
вул.Олімпійська, 1, код ЄДРПОУ - 32500414)
судовий збір у розмірі 1827,00грн.

Чугуївська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Харківській
області, не погодившись з постановою
суду першої інстанції, подала
апеляційну скаргу, вважає, що суд при
винесенні цього судового рішення
порушив норми матеріального і
процесуального права та просить суд
апеляційної інстанції постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 24.07.2014р.
скасувати, прийняти нове судове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Апеляційна скарга розглядається в
порядку письмового провадження
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи у їх
сукупності, постанову суду першої
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню , виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що фахівцями інспекцієї
проведена позапланова виїзна
документальна перевірка підприємства
позивача - Товариства з обмеженою
відповідальністю «Харківський
лікеро-горілчаний завод - плюс», з
питання взаємовідносин з ТОВ
«ПРОМАВТО», , за період з
01.05.2012р. по 30.11.2012р., за результатами якої
складено акт від 22.07.2013 року №
32/20-29-22/32500414.

Перевіркою встановлені порушення ТОВ
"Харківський лікеро-горілчаний завод -
плюс" п. 198.2, п.198.3, п. 198.6 ст.198 Податкового
кодексу України від 2 грудня 2010 року
№2755-УІ із змінами та доповненнями, в
результаті чого:

- завищено від'ємного значення, яке
після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду за липень 2012 року у сумі 15674,0
грн.;

- занижено податку на додану вартість у
загальній сумі 38114,00 грн., у т.ч. за
липень 2012 року в сумі 4536,00грн., за
серпень 2012 року в сумі 5700,00 грн., за
вересень 2012 року в сумі 11605,00 грн., за
жовтень 2012 року в сумі 5905,00 грн. та за
січень 2013 року в сумі 10368,00грн.

На підставі висновків акту перевірки
16.08.2013 року Чугуївською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Харківській області
прийняті спірні податкові
повідомлення - рішення:

- № яким позивачу зменшено розмір
від'ємного значення з податку на додану
вартість у розмірі 15674,00грн.

- №000272211 яким позивачу визначено
грошове зобов'язання за платежем:
податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів у розмірі
57171, 00грн., з яких 38114, 00 грн. - основний
платіж, 19057,00грн - штрафні (фінансові)
санкції (штрафи).

Підставою для зазначених висновків
перевірки є посилання на висновки ,
викладені в довідці про результати
проведення зустрічної звірки
контрагента позивача - ТОВ «ПРОМАВТО»
щодо документального підтвердження
господарських відносин із платником
податків ТОВ «ЮНІТЕК», їх реальності та
повноти відображення в обліку за
період з 01.05.12р. по 30.11.12р. встановлено не
підтвердження реальність здійснення
господарських відносин із
постачальником ТОВ «ЮНІТЕК» за період
з 01.05.12р. по 30.11.12р., а також відсутність у
ТОВ «ПРОМАВТО» об'єктів оподаткування,
які підпадають під значення ст. 185
Податкового кодексу України, при
придбанні та продажу товарів (послуг)
по ланцюгу постачання ТОВ «ЮНІТЕК» -
ТОВ «ПРОМАВТО» - ТОВ «ХЛГЗ - ПЛЮС» за
період з 01.05.12р. по З0.11.12р. В ході
проведення зустрічної звірки
встановлено проведення транзитних
фінансових потоків, спрямованих на
цйснення операцій надання податкової
вигоди покупцям підприємства та далі
по ланцюгу стачання у ТОВ «ХЛГЗ-плюс»
відсутня підстава для включення до
складу податкового кредиту м по
отриманим від ТОВ «ПРОМАВТО»
матеріалам. Отже, вартість отриманих
матеріалів, віднесених до складу
податкового кредиту від ТОВ «ПРОМАВТО»
вважається не підтвердженою. Виходячи
з вищенаведеного сформований ТОВ «ХЛГЗ
- плюс» податковий кредит за рахунок
ТОВ «ПРОМАВТО» є не дійсним. Таким
чином, враховуючи вищенаведене,
підприємством ТОВ «ХЛГЗ-плюс» на
порушення 198.2, и. 198.3 п. 198.6 ст.198
Податкового кодексу України віднесено
завищено податковий кредит на загальну
суму 53788,0 грн., у червень 2012 року в сумі
10650,0 грн., липень 2012 року в сумі 9560,0 грн.,
серпень 2012 року у сумі 5700,0 грн.,
вересень 2012 року в сумі 11605,0 грн.,
жовтень 2012 року в сумі 5905,0 грн. та
січень 2013 року в сумі 10368,0 грн.

За наслідками розгляду скарги
підприємства від 12.09.2013р. №85-13, рішенням
Головного управління Міндоходів у
Харківській області Міністерства
доходів і зборів України від 07.11.2013р.
№3341/10/20-40-10-04-17, скарга підприємства
залишена без задоволення, а податкові
повідомлення-рішення від 16.08.2013 року
№ та №000272211 - без змін

Задовольняючи позовні вимоги та
скасовуючи податкові
повідомлення-рішення Чугуївською ОДПІ
ГУ Міндоходів у Харківській області,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачем не доведений факт
порушення позивачем вимог Податкового
кодексу України.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог, виходячи з
наступного.

Розділ V Податкового кодексу України
визначає платників податку на додану
вартість, об'єкт оподаткування, дату
виникнення податкових зобов'язань,
порядок визначення бази оподаткування,
розміри ставок податку, порядок
визначення суми податку та строки
проведення розрахунків тощо.

Відповідно до вимог стаття 185.1
Податкового Кодексу України об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з:

а) постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу;

в) ввезення товарів (супутніх послуг) на
митну територію України в митному
режимі імпорту або реімпорту (далі -
імпорт);

г) вивезення товарів (супутніх послуг) у
митному режимі експорту або реекспорту
(далі - експорт);

ґ) з метою оподаткування цим податком
до експорту також прирівнюється
постачання товарів (супутніх послуг),
які перебувають у вільному обігу на
території України, до митного режиму
магазину безмитної торгівлі, митного
складу або спеціальної митної зони,
створених згідно з положеннями глав 35 -
37 Митного кодексу України;

д) з метою оподаткування цим податком
до імпорту також прирівнюється
постачання товарів (супутніх послуг)
з-під митного режиму магазину
безмитної торгівлі, митного складу або
спеціальної митної зони, створених
згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного
кодексу України, для їх подальшого
вільного обігу на території України;

е) постачання послуг з міжнародних
перевезень пасажирів і багажу та
вантажів залізничним, автомобільним,
морським і річковим та авіаційним
транспортом.

Згідно статті 187.1. Податкового Кодексу
України датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з пунктами 198.3, 198.6 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Стаття 200 Податкового кодексу України
регламентує порядок визначення суми
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або відшкодуванню з Державного
бюджету України (бюджетному
відшкодуванню), та строки проведення
розрахунків.

Відповідно до п. 200.1 цієї статті сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно з п. 200.2 цієї статті при
позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду (п. 200.3).

Згідно п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу
України, якщо в наступному податковому
періоді сума, розрахована згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне
значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем товарів/послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Отже, від'ємне значення як категорія
Кодексу - це також математична
(об'єктивна) категорія; різниця між
зменшуваним (податкове зобов'язання) та
від'ємником (податковим кредитом).
Від'ємне (позитивне) значення є
результатом математичної дії
-"віднімання", и в силу дії об'єктивних
законів не може бути змінено будь-чиєю
волею.

Відповідно до пункту 201.8 статті 201
Податкового кодексу України право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Пунктом 184.1 статті 184 Податкового
кодексу України визначено, що
реєстрація діє до дати анулювання
реєстрації платника податку, яка
проводиться шляхом виключення з
реєстру платників податку

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" № 996 від 16.07.1999
визначено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Первинні та
зведені облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Системний аналіз наведених правових
норм свідчить про те, що податкова
накладна як звітний податковий
документ, що є підставою для включення
покупцем до податкового кредиту сум
податку на додану вартість, сплачених
(нарахованих) у зв'язку з придбанням
товарів (робіт, послуг), має таке
юридичне значення при обов'язковій
умові нарахування податку та
виписування податкової накладної
особою, яка зареєстрована як платник
податку на додану вартість в порядку,
встановленому статтею 9 Закону України
"Про податок на додану вартість".

Колегією суддів встановлено та з
матеріалів справи вбачається, що між
позивачем - ТОВ "Харківський
лікеро-горілчаний завод - плюс"
(покупець) та ТОВ "Промавто"
(постачальник) 19.03.2010р. був укладений
договір №19/03-2010 (а.с.102-103), відповідно до
якого постачальник зобов'язується
поставити, а покупець прийняти та
оплатити продукцію в кількості, по ціні
та в строки, визначені договором.

На виконання умов договору ТОВ
"Промавто" виписані на адресу ТОВ
"Харківський лікеро-горілчаний завод -
плюс" податкові накладні: №4 від
17.05.2012р. на загальну суму з ПДВ 13500,00грн.,
№5 від 17.0.52012 року на загальну суму з ПДВ
22200,00грн., №3 від 28.04.2012 року на загальну
суму з ПДВ 22200,00грн., №12 від 06.07.2012 року
на загальну суму з ПДВ 12600,00грн., №7 від
14.06.2012 року на загальну суму з ПДВ
12600,00грн., №8 від 14.06.2012 року на загальну
суму з ПДВ 15600,00грн., №13 від 06.07.2012 року
на загальну суму з ПДВ 15600,00грн., №14 від
06.0.72012 року на загальну суму з ПДВ
3240,00грн., №15 від 25.0.72012 року на загальну
суму з ПДВ 25920,00грн., №32 від 18.09.2012 року
на загальну суму з ПДВ 5400,00грн., №28 від
29.0.82012 року на загальну суму з ПДВ
5400,00грн., №33 від 18.09.2012 року на загальну
суму з ПДВ 28800,00грн., №27 від 29.08.2012 року
на загальну суму з ПДВ 28800,00грн., №40 від
04.10.2012 року на загальну суму з ПДВ
22200,00грн., №37 від 25.0.92012 року на загальну
сум з ПДВ 22200,00грн., №41 від 04.10.2012 року на
загальну сум з ПДВ 13230,00грн., №38 від
27.09.2012 року на загальну сум з ПДВ
13230,00грн., №21.11.2012 року на загальну суму
з ПДВ 62208,00грн., (а.с.39, 44-45, 48-49, 51-52, 58, 61,
66-67, 72-73, 76-77, 81-82, 86), видаткові накладні:
№РН-0000003 від 17.05.2012 року на загальну
суму з ПДВ 13500,00грн., №РН-0000004 від 17.0.52012
року на загальну суму з ПДВ 44400,00грн.,
№СФ-00004 від 13.0.42012 року на загальну суму
з ПДВ 44400,00грн., №РН-0000009 від 06.06.2012 року
на загальну суму з ПДВ 25200,00грн.,
№СФ-0000007 від 25.05.2012 року на загальну сум
з ПДВ 25200,00грн., №РН-0000010 від 06.07.2012 року
на загальну суму з ПДв 31200,00грн.,
№РН-0000011 від 06.07.2012 року на загальну
суму з ПДВ 3240,00грн., №СФ-0000013 від 06.07.2012
року на загальну суму з ПДВ 3240,00грн.,
№РН-0000012 від 25.07.2012 року на загальну сум
з ПДВ 25920,00грн., №РН-0000031 від 18.09.2012 року
на загальну суму з ПДВ 10800,00грн.,
№РН-0000032 від 18.0.92012 року на загальну
суму з ПДВ 57600,00грн., №РН-0000035 від 04.10.2012
року на загальну сум з ПДВ 44400,00грн.,
№РН-0000036 від 04.10.2012 року на суму з ПДВ
26460,00грн., №РН-0000037 від 21.11.2012 року на
загальну суму з ПДВ 62208,00грн. (а.с. 37 42-43,
46-47, 50, 56-57, 59, 64, 70, 74, 80, 84).

Оплата за договором проводилася в
безготівковій формі, що
підтверджується виписками по рахунках.
(а.с.89-101).

В підтвердження здійснення
господарський операцій
підтверджується рахунками-фактурами:
№СФ-0000003 від 01.03.2012 року на загальну
суму з ПДВ 13500,00грн., №СФ-00004 від 13.04.2012
року на загальну суму з ПДВ 44400,00грн.,
№СФ-0000007 від 25.05.2012 року на загальну
суму з ПДВ 25200,00грн., №СФ-0000008 від 25.05.2012
року на загальну суму з ПДВ 31200,00грн.,
№СФ-0000013 від 06.07.2012 року на загальну
суму з ПДВ 3240,00грн., №СФ-0000014 від 18.07.2012
року на загальну сум з ПДВ 25920,00грн.,
№СФ-0000022 від 20.08.2012 року на загальну сум
з ПДВ 10800,00грн., №СФ-0000021 від 18.09.2012 року
на загальну суму з ПДВ 57600,00грн., №СФ-000036
від 18.0.92012 року на загальну суму з ПДВ
44400,00грн., № СФ-0000038 від 20.09.2012 року
26460,00грн., №СФ-0000045 від 20.11.2012 року на
загальну суму з ПДВ 62208,00грн.(а.с.38, 43, 47,
53, 57, 60, 65, 71, 75, 83, 85).

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку , що господарські
операції позивача з ТОВ "Промавто"
підтверджуються первинними
документами, мали реальний характер,
пов'язані з господарською діяльністю
позивача, а відтак позивачем
правомірно віднесено суми податку,
сплаченого у зв'язку з придбанням
товару (послуг) у ТОВ "Промавто" до
податкового кредиту.

ТОВ "Промавто" на момент здійснення
господарських операцій зареєстровано
в Єдиному державному реєстрі, мало
свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість.

Колегія суддів зазначає , що податкові
накладні оформлені належним чином, з
акту перевірки вбачається, що порушень
при їх оформленні перевіряючими у ході
проведення перевірки не встановлено.

Тобто, колегія суддів зазначає, що
позивач виконав усі необхідні умови,
передбачені Податковим кодексом
України, які надають йому правові
підстави для нарахування податкового
кредиту , в його діях не має порушень
вимог Податкового кодексу України,
відповідно позивачем правомірно
сформовано податковий кредит.

Посилання відповідача про
нереальність господарських операцій
проведених позивачем у перевіреному
періоді, які ґрунтуються на висновках
Єнакієвської ОДПІ Донецької області,
викладених у довідці від 19.04.2013р. №
64/22/32924488 "Про результаті проведення
зустрічної звірки ТОВ "Промавто" () щодо документального
підтвердження господарських відносин
з платником податків ТОВ "ЮНІТЕК" (), їх реальності та повноти
відображення в обліку за період з 01.05.12
по 30.11.12рр., та інформації Алчевської
ОДПІ Луганської області, ДПІ у м.
Сєвєродонецьку, ДПІ Приморського
району м. Одеси, суд не бере до уваги,
оскільки Податковий кодекс України не
ставить право платника ПДВ на
податковий кредит в залежність від дій
або бездіяльності його контрагентів.
Якщо контрагенти не виконали свого
зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, це тягне відповідальність та
негативні наслідки саме для цієї особи.

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 Податкового
кодексу України платниками податків
визнаються фізичні особи (резиденти і
нерезиденти України), юридичні особи
(резиденти і нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно п. 6.1 ст. 16 Податкового кодексу
України платник податків, крім іншого,
зобов'язаний вести в установленому
порядку облік доходів і витрат,
складати звітність, що стосується
обчислення і сплати податків та зборів;
подавати до контролюючих органів у
порядку, встановленому податковим та
митним законодавством, декларації,
звітність та інші документи, пов'язані
з обчисленням і сплатою податків та
зборів; сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи тощо.

Таким чином, як випливає з
вищенаведеного, сама по собі несплата
податку продавцем (у тому числі у разі
ухилення від сплати) при фактичному
здійсненні господарської операції не
впливає на податковий кредит покупця.

Зазначене узгоджується з практикою
Верховного Суду України, викладеною у
постановах від 09 вересня 2008 року у
справі № 21-500во08 та від 01 червня 2010 року
у справі № 21-573во10.

Згідно ст.1 Закону України «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
і основних свобод людини 1950 року,
Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11
до Конвенції» ст.17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» від 23.02.2006 року, Україна визнала
джерелом права рішення Європейського
суду з прав людини, а також юрисдикцію
цього суду в усіх питаннях, що
стосуються тлумачення і застосування
Конвенції. Рішення Європейського суду
є частиною національного
законодавства і є обов'язковим для
правозастосування органами
правосуддя.

Рішенням Європейського суду з прав
людини від 22 січня 2009 року у справі
«Булвес» АД проти Болгарії (заява №
3991/03) визначено, що платник податку не
повинен нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку
Європейського суду, такі вимоги стали
надмірним тягарем для платника
податку, що порушило справедливий
баланс, який повинен підтримуватись
між вимогами суспільного інтересу та
вимогами захисту права власності.

Стаття 19 Конституції встановлює, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Отже, податкові органи не можуть
нараховувати податок на додану
вартість та накладати штрафні санкції
на покупця при несплаті цього податку
продавцем, оскільки чинне
законодавство не встановлює підстав
для такого нарахування та накладення
штрафних санкцій.

Однак факт порушення
контрагентом-постачальником позивача
своїх податкових зобов'язань може бути
підставою для висновку про
необґрунтованість заявлених платником
податку вимог про надання податкової
вигоди -відшкодування ПДВ з державного
бюджету, якщо податковий орган доведе,
зокрема, що платник податку діяв без
належної обачності й обережності і
йому мало бути відомо про порушення,
які допускали його контрагенти, або що
діяльність платника податку
спрямована на здійснення операцій,
пов'язаних з податковою вигодою,
переважно з контрагентами, які не
виконують своїх податкових
зобов'язань.

Сукупний аналіз вищезазначених норм
Податкового кодексу України свідчить
про те, що право на податковий кредит
виникає у платника податків лише після
одержання податкової накладної,
оскільки це єдиний документ первинного
бухгалтерського та податкового обліку,
що містить у собі суму ПДВ, яку можливо
відобразити в податкових деклараціях з
ПДВ.

Норми Податкового кодексу України не
пов'язують виникнення права на
податковий кредит з особливостями
оподаткування постачальників 2-го чи
іншого ланцюга.

Діючим законодавством не передбачений
і не визначений обов'язок підприємства
встановлювати ланцюг суб'єктів
підприємницької діяльності, з якими
контрагенти такого підприємства мали
договірні відносини, а також
підприємству не надано право вимагати
від його контрагентів такої
інформації.

Також, колегією суддів критично
оцінено твердження відповідача, що
укладені між позивачем та ТОВ
"Промавто" правочини є фіктивними
(нікчемними) відповідно до приписів
статті 228 ЦК України, як такі, що
порушують публічний порядок, виходячи
з наступного.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті
215 ЦК України недійсним є правочин, якщо
його недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин).

Відповідно до статті 228 ЦК України
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

Відповідно до пункту 18 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 06
листопада 2009року № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» при
кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК
України має враховуватися вина, яка
виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін. Доказом вини може
бути вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним тощо.

В процесі розгляду даної справи,
зазначені факти апеляційним судом
встановлено не було та відповідачем не
було надано доказів на підтвердження
недотримання сторонами в момент
укладення договорів вимог,
встановлених частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203
ЦК України, що є підставою для визнання
правочинів недійсними.

Правовідносини між позивачем та ТОВ
"Промавто" не були безтоварними, а
укладались з метою реального настання
позитивних наслідків для обох сторін,
за ними реально було отримано
матеріальні цінності та перераховано
грошові кошти.

Відповідачем не надано доказів
наявності притягнення до кримінальної
відповідальності посадових осіб як
позивача так і ТОВ "Промавто" за
ухилення від сплати податків або інші
податкові правопорушення.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
відповідач відповідно до ч. 2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України правомірність винесеного
податкового повідомлення - рішення
належним чином в суді не довів , у
зв'язку з чим податкові
повідомлення-рішення Чугуївської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області від
16.08.2013 року № та №000272211 не
відповідає вимогам чинного
законодавства та підлягає скасуванню,
а позовні вимоги є правомірними,
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, , 200, 205, 206, 209,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Чугуївської ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Харківській області залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 24.07.2014р.
по справі № 820/10771/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло
З.Г.Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В.
Григоров А.М. Повний текст ухвали
виготовлений 16.09.2014 р.