Справа № 826/5798/14
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5798/14
Головуючий у 1-й інстанції: Іщук І.
Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді:
Беспалова О. О.

суддів:
Грибан І. О., Губської О. А.

за участю секретаря:
Тур В. В.

представника відповідача Шаблієнка А.
С., розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_3 громадянина Сполучених
штатів Америки на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 липня 2014 р. у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3
громадянина Сполучених штатів Америки
до Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві,
державного реєстратора реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Бабійчука С. І., третя особа
ОСОБА_6 про скасування рішення,
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.
Києві, державного реєстратора
реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві Бабійчука
С. І. про скасування рішення про
відмову у задоволенні заяви від 14
березня 2014 р. № 11615577; рішення про
відмову у задоволенні заяви від 21
березня 2014 р. № 11829531; рішення про
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень від 26
березня 2014 р. № 11945444; зобов'язання
відповідача - Реєстраційну службу
головного управління юстиції у м. Києві
виконати ухвалу Оболонського
районного суду м. Києва від 06 грудня 2013
р. по справі № 2/756/18/13, № 2-128/12, скасувати
арешт з квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований 16.11.2010
р. 16:56:57 реєстратором: двадцять першою
Київською державною нотаріальною
конторою, реєстраційний номер
обтяження 10495080..

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 липня 2014 р. адміністративний позов
залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову, якою позовні
вимоги задовольнити, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, особу, що
з'явилась, дослідивши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити частково, а
оскаржувану постанову суду - скасувати
з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
було вірно встановлено судом першої
інстанції, 9 жовтня 2010 р. по справі №
2-17261/10 ухвалою Шевченківського
районного суду м. Києва було вжито
заходи забезпечення позову і накладено
арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1,
що належала на праві власності ОСОБА_7.
Виконання даної ухвали було покладене
на: Першу Київську держнотаріальну
контору, Двадцять першу Київську
держнотаріальну контору, відділ
Державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції, КП «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації прав власності на нерухоме
майно», ПАТ «Укрсоцбанк», ПАТ «АКБ
«Київ».

06 грудня 2013 р. по справі № 2/756/18/13
ухвалою Оболонського районного суду м.
Києва було скасовано заходи
забезпечення позову, застосовані
вищезазначеною ухвалою, і скасовано
арешт із вищевказаної квартири.
Виконання даної ухвали було покладене
на: Першу Київську держнотаріальну
контору, Двадцять першу Київську
держнотаріальну контору, відділ
Державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції, КП «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації прав власності на нерухоме
майно», ПАТ «Укрсоцбанк», ПАТ «АКБ
«Київ».

14 березня 2014 р. позивачем до
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції в м. Києві було
подано заяву, про зняття арешту, що був
зареєстрований Двадцять першою
київською державною нотаріальною
конторою 16.11.2010 р. за № 10495080.

Рішенням від 14 березня 2014р. № 11615577
державний реєстратор прав на нерухоме
майно Реєстраційної служби Головного
управління юстиції в м. Києві відмовив
у задоволенні заяви позивача
(реєстраційний номер 5812849), про зняття
арешту з квартири. Причину відмови
вказано наступну: Оболонський районний
суд в параграфі 5 резолютивної частини
ухвали від 06 грудня 2013 р. не вказав
Реєстраційну службу в переліку
суб'єктів, на яких покладено виконання
ухвали про зняття арешту.

20 березня 2014 р. позивач повторно
звернувся до того ж самого відділу
Реєстраційної служби із подібною
заявою, але знову отримав рішення про
відмову від 21 березня 2014р. №11829531.

21 березня 2014 р. позивач звернувся із
скаргою на дії держреєстратора до
Укрдержреєстру України.

Укрдержреєстр листом від 16.04.2014 р. №
ш-1210-05 надав позивачу відповідь про те,
що рішення про відмову Державного
реєстратора Бабійчука С.І. від14 березня
2014 р. № 11615577 було безпідставним.

26 березня 2014р. позивач третій раз
звернувся до того ж самого відділу
Реєстраційної служби із заявою,
зареєстрованою за № 5981178.
Держреєстратор прийняв рішення від 26
березня 2014р. № 11945444 про зупинення
розгляду заяви із наступної підстави -
не був наданий оригінал або
нотаріально завірена копія
довіреності щодо повноважень ОСОБА_8

28.03.2014 р. позивач надав нотаріально
завірену копію довіреності (про що в
картці прийому заяви зроблено
відмітку), але на час розгляду справи в
суді першої інстанції розгляд заяви №
5981178 залишився зупиненим.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до Положення про Державну
реєстраційну службу України,
затвердженого Указом Президента
України від 6 квітня 2011 року № 401/2011
(далі - Положення № 401/2011) державна
реєстраційна служба України
(Укрдержреєстр) є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра юстиції України та входить до
системи органів виконавчої влади.

Положеннями Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» від 1
липня 2004 року № 1952-IV (далі - Закон № 1952)
регулюються відносини, пов'язані з
державною реєстрацією прав на нерухоме
майно та їх обтяжень.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону № 1952-IV
державний реєстратор самостійно
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмову в такій реєстрації.

Колегія суддів зазначає, що предметом
даного позову є відмови у державній
реєстрації та рішення про зупинення
розгляду заяви про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень державним
реєстратором.

В мотивувальній частині рішення судом
першої інстанції встановлене
порушення прав позивача
вищезазначеними рішеннями державного
реєстратора, натомість, порушене право
позивача не відновлено з мотивів
обрання позивачем неналежного способу
захисту своїх прав.

Як визначено судом першої інстанції,
позивач повинен звернутися до
Оболонського районного суду м. Києва з
заявою про роз'яснення ухвали від 06.12.2013
р. у справі № 2-128/12.

Натомість, колегія суддів зазначає, що
з огляду на предмет позовних вимог та
те, що у розумінні ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб від порушень з
боку органів державної влади, суд
першої інстанції повинен був дослідити
правомірність дій вчинених державним
реєстратором по відношенню до позивача
і відмовити у задоволенні позову лише
за відсутності порушень законодавства
державним реєстратором при вчиненні
оспорюваних дій.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону № 1952
державний реєстратор встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно, зокрема:
відповідність обов'язкового
дотримання письмової форми правочину
та його нотаріального посвідчення (у
випадках, встановлених законом);
відповідність повноважень особи, яка
подає документи на державну
реєстрацію, та сторін (сторони)
правочину, згідно з яким відбувається
державна реєстрація виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав;
відповідність відомостей про нерухоме
майно, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах;
відповідність даних про наявність (або
відсутність) інформації та/або
відповідних документів, що свідчать
про накладення (зняття) заборони
(арешту) або інших обтяжень, що
перешкоджають державній реєстрації
прав, у тому числі відсутність
встановлених законом заборон на
відчуження нерухомого майна; наявність
факту виконання умов правочину, з якими
закон та/або договір (угода) пов'язує
можливість проведення державної
реєстрації виникнення, переходу,
припинення прав на нерухоме майно або
обтяження таких прав.

Статтею 24 Закону № 1952 визначені
підстави відмови в державній
реєстрації прав та обтяжень. Відмова в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень з підстав, не передбачених цим
Законом, заборонена (ч. 4 ст. 24 Закону).

Згідно ст. 19 Закон України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація прав та їх
обтяжень (скасування записів, внесення
змін до записів) проводиться на
підставі, зокрема, рішень судів, що
набрали законної сили.

У відповідності до п. 74 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень і Порядку надання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17 жовтня 2013 року
№ 868, для проведення державної
реєстрації обтяжень речових прав на
нерухоме майно необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення обтяжень таких речових
прав, та інші документи, визначені цим
Порядком.

Згідно п. п. 1 п. 75 Порядку № 868
документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
обтяжень речових прав на нерухоме
майно, є рішення суду щодо обтяження
речових прав на нерухоме майно, що
набрало законної сили.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1952
орган державної реєстрації прав
проводить державну реєстрацію прав
та їх обтяжень або відмовляє у їх
реєстрації.

Відповідно до п. 13.15 наказу
Міністерства юстиції України від 23.06.2011
р. № 1707/5 «Про затвердження положень про
територіальні органи Міністерства
юстиції України» реєстраційна служба
забезпечує здійснення державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяження відповідно до
законодавства.

З огляду на вищезазначені норми,
колегія суддів приходить до висновку
що рішення про відмову у задоволенні
заяви № 11615577 від 14.03.2014 р. та № 11829531 від
31.03.2014 р. підлягають визнанню
протиправними та скасуванню, зважаючи
на той факт, що обов'язок по реєстрації
прав та їх обтяжень або відмові у такій
реєстрації покладається на
відповідача діючим законодавством.
Факт відсутності правонаступництва та
відсутності рішення суду
зобов'язального характеру щодо цих
правовідносин на обов'язок відповідача
здійснювати державну реєстрацію
речових прав не впливає.

В частині позовних вимог про
скасування рішення про зупинення
розгляду заяви про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень від 26.03.2014 р. № 11945444,
колегія суддів вважає за необхідне
зазначити наступне.

Зазначеним рішенням було зупинено
розгляд заяви про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень, прийнятої 26.03.2014 р.
за реєстраційним № 5981178 у зв'язку з
неподанням представником
заінтересованої особи оригіналу або
нотаріально завіреної копії документу
щодо повноважень останнього на подання
заяви.

Як вбачається з картки прийому заяви №
11916991, необхідний документ було подано
представником позивача 28.03.2014 р. (а. с. 10).

У відповідності до ст. 22 Закону № 1952 у
разі якщо документи для державної
реєстрації прав та їх обтяжень подано
не в повному обсязі, передбаченому
нормативно - правовими актами,
державний реєстратор у строк,
встановлений частинами п'ятою, сьомою
і восьмою статті 15 цього Закону для
розгляду заявлених прав, приймає
рішення про зупинення розгляду заяви
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень і письмово повідомляє про це
заявника.

Якщо заявник протягом п'яти робочих
днів після отримання письмового
повідомлення виконав вимоги
державного реєстратора, загальний
строк розгляду заявленого права
продовжується з урахуванням часу, що
минув до його зупинення.

У разі невиконання зазначених вимог
державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав та їх обтяжень.

У відповідності до ч. 7 ст. 15 Закону № 1952
розгляд заяви про державну реєстрацію
обтяжень і прийняття рішення про таку
реєстрацію, відмову у державній
реєстрації обтяжень або її зупинення
проводиться в день надходження заяви
та документів, необхідних для
державної реєстрації обтяжень.

Як свідчать матеріали справи,
державним реєстратором після усунення
позивачем недоліків у дводенний строк
з дати зупинення розгляду заяви жодних
дій вчинено не було.

В судовому засіданні 26.06.2014 р. в суді
першої інстанції представник
відповідача зазначив, що мало бути
рішення про відмову у внесенні змін до
зареєстрованих обтяжень, проте,
доказів існування такої відмови не
надав.

Аналогічне твердження висловлював
представник відповідача і в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції,
що відбулося 11.09.2014 р.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку, що
бездіяльність відповідача в частині
відновлення розгляду заяви позивача чи
прийняття рішення про відмову у її
задоволенні в п'ятиденний строк з дати
винесення рішення про зупинення
розгляду заяви підлягає визнанню
протиправною в судовому порядку.

Натомість, позивач відобразив у
прохальній частині позову позовну
вимогу про скасування рішення про
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень від
26.03.2014 р. № 11945444.

Колегія суддів з огляду на те, що судом
апеляційної інстанції встановлена
правомірність з боку відповідача дій
по винесенню рішення про зупинення
розгляду заяви про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень від 26.03.2014 р. № 11945444,
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог про
скасування вказаного рішення.

Також, колегія суддів вважає за
необхідне відмовити у задоволенні
позовних вимог щодо зобов'язання
відповідача здійснити реєстраційні
дії, з огляду на дискреційність цих
повноважень.

Однак, суд першої інстанції
відмовляючи в задоволенні позову в цих
частинах прийняв рішення на підставі
того, що позивач повинен звернутися до
Оболонського районного суду м. Києва з
заявою про роз'яснення ухвали від 06.12.2013
р. у справі № 2-128/12.

З огляду на невідповідність висновків
суду обставинам справи та порушення
норм права, рішення суду першої
інстанції в цій частині підлягає
скасуванню з одночасним прийняттям
рішення про відмову у задоволенні цих
позовних вимог на підставі належної
мотивації.

Крім того, в порядку ст. 11 КАС України
колегія суддів вважає необхідним
визнати протиправною бездіяльність
відповідача щодо відновлення розгляду
заяви.

Доводи апеляційної скарги частково
спростовують позицію суду першої
інстанції та апеляційним судом
приймаються в якості належних.

У відповідності до статті 202 КАС
України підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є: неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
ухвалив оскаржуване рішення не у
відповідності до норм матеріального та
процесуального права, а тому наявні
підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254
КАС України, суд, -

П ОС Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 громадянина
Сполучених штатів Америки на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 11 липня 2014 р. у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3
громадянина Сполучених штатів Америки
до Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві,
державного реєстратора реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Бабійчука С. І., третя особа
ОСОБА_6 про скасування рішення,
зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11 липня 2014 р.
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги ОСОБА_3 громадянина Сполучених
штатів Америки задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення про відмову у задоволенні
заяви № 11615577 від 14.03.2014 р.

Визнати протиправним та скасувати
рішення про відмову у задоволенні
заяви № 11829531 від 21.03.2014 р.

Визнати протиправною бездіяльність
державного реєстратора реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Бабійчука С. І. щодо
відновлення розгляду заяви,
зареєстрованої 26.03.2014 р. за № 5981178.

Зобов'язати Реєстраційну службу
Головного управління юстиції у м. Києві
відновити розгляд заяви,
зареєстрованої 26.03.2014 р. за № 5981178.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку і строки,
визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя

О. О. БеспаловСуддя І. О.
ГрибанСуддя О. А. Губська
(Повний текст постанови виготовлено
16.09.2014 року)

Головуючий суддя

Беспалов О.О.

Судді:

Грибан І.О.

Губська О.А.