Справа № 826/2565/14
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2565/14
Головуючий у 1-й інстанції: Катющенко
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
Аліменко В.О.,

суддів
Карпушової О.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу позивача
Відкритого акціонерного товариства
«Спеціалізоване будівельно-монтажне
управління» на Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 березня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Відкритого
акціонерного товариства
«Спеціалізоване будівельно-монтажне
управління» до Відділу Державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції у м. Києві
про визнання протиправною та
скасування постанови про стягнення
виконавчого збору ВП № 36604863 від 25.02.2013
року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року позивач Відкрите
акціонерне товариство «Спеціалізоване
будівельно-монтажне управління»
звернулись до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Відділу Державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції у м. Києві
в якому просили суд визнати
неправомірною та скасувати постанову
державного виконавця ВДВС
Голосіївського РУЮ у м. Києві № 36604863
від 25.02.2013 року Сатиренко І.О. про
стягнення виконавчого збору.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 березня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною Постановою
суду, позивач подав апеляційну скаргу,
в якій просить Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва
скасувати, та постановити нове рішення
яким задовольнити адміністративний
позов. Свої вимоги апелянт аргументує
тим, що при постановлення оскаржуваної
Постанови, судом першої інстанції
невірно застосовані норми
матеріального права, порушені норми
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними у справі доказами, колегія
суддів приходить до наступного.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
(боржником у виконавчому провадженні)
рішення суду самостійно у строк до семи
днів, визначеного частиною другою
статті 25 Закону України «Про виконавче
провадження» не виконано, оскільки
рішення Голосіївського районного суду
міста Києва від 07 лютого 2013 року
набрало законної сили 16 травня 2013 року,
а кошти позивачем перераховано 21
червня 2013 року, тобто після спливу 7
днів після набрання рішенням законної
сили, що не може вважатися поважними
причинами невиконання рішення.

З вказаними висновками суду першої
інстанції колегія суддів не може
погодитись за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 13
лютого 2013 року Голосіївським районним
судом міста Києва видано виконавчий
лист № 2601/18020/12 року про стягнення з
Відкритого акціонерного товариства
«Спеціалізоване будівельно-монтажне
управління» на користь ОСОБА_5 середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
розмірі 8 168,40 грн., грошові кошти в
розмірі 3 840,07 грн., що були вирахувані
при звільненні , моральну шкоду в
розмірі 1000,00 грн., а всього 13 008,47 грн.
Допущено негайне виконання рішення
суду в частині поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу в межах платежів за
один місяць.

18 лютого 2013 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києві винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
ВП № 36604863, на підставі виконавчого
листа № 2601/18020/12, виданого 13 лютого 2013
року Голосіївським районним судом
міста Києва про стягнення з ВАТ «СМБУ»
на користь ОСОБА_5 заборгованості по
заробітній платі 13 008,47 грн. та надано
боржнику строк на добровільне
виконання рішення до 24.02.2013 року.

25 лютого 2013 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києві винесено постанову
№36604863 про стягнення виконавчого збору
у розмірі 1 300,85 грн.

Аналізуючи наведені доводи
колегія суддів звертає увагу на
наступне.

Стаття 19 Конституції України
чітко зазначає, що органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, подібне положення міститься і
в ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження», в
якій передбачено, що виконавче
провадження здійснюється на підставах,
у спосіб та в межах повноважень,
визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами, виданими
відповідно до цього Закону та інших
законів.

Частиною 1 статті 17 зазначеного Закону
передбачено, що примусове виконання
рішень здійснюється державною
виконавчою службою на підставі
виконавчих документів, визначених цим
Законом.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 25 ЗУ «Про
виконавче провадження», у постанові
про відкриття виконавчого провадження,
державний виконавець вказує про
необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови та
зазначає, що у разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 27 Закону
України «Про виконавче провадження», у
разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче
провадження», у разі невиконання
боржником рішення майнового характеру
у строк, встановлений частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
його виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом.

Внаслідок невиконання позивачем у
добровільному порядку зобов'язань по
виконавчому листі, у встановлений
постановою про відкриття виконавчого
провадження строк, державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції у м. Києві
винесено постанову №36604863 про
стягнення виконавчого збору у розмірі 1
300,85 грн.

Судова колегія не може погодитися з
даною постановою відповідача з огляду
на наступне.

У ч. 1 ст. 31 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
копії постанов державного виконавця та
інші документи виконавчого
провадження, що державний виконавець
зобов'язаний довести до відома сторін
та інших учасників виконавчого
провадження, надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Проаналізувавши дану статтю Закону
України «Про виконавче провадження»,
колегія суддів зазначає, що на
відповідача покладено обов'язок
надсилати постанову про відкриття
виконавчого провадження
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення за адресою, зазначеною у
виконавчому документі.

Однак, до матеріалів справи не додано
жодних доказів, що постанова про
відкриття виконавчого провадження від
18.02.2013 року №36604863 надсилалася позивачу,
коли саме була направлена і чи
отримував її позивач взагалі до 24.02.2013
року, а саме до моменту, коли
закінчувався строк, наданий
відповідачем, для добровільного
виконання рішення.

Колегія суддів звертає увагу, що
відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Висновки суду першої інстанції про те,
що позивачем (боржником у виконавчому
провадженні) рішення суду самостійно у
строк до семи днів, визначеного
частиною другою статті 25 Закону
України «Про виконавче провадження» не
виконано, оскільки рішення
Голосіївського районного суду міста
Києва від 07 лютого 2013 року набрало
законної сили 16 травня 2013 року, а кошти
позивачем перераховано 21 червня 2013
року, тобто після спливу 7 днів після
набрання рішенням законної сили, що не
може вважатися поважними причинами
невиконання рішення, судова колегія
вважає помилковими, оскільки
оскаржуваною постановою від 25.02.2013 року
№ 36604863 про стягнення з боржника
виконавчого збору в сумі 1300 грн. 85 коп.
було прийнято у зв'язку з невиконанням
в добровільному порядку рішення суду
за виконавчим листом №2601/18020/12 у строк
до 24.02.2013 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи,
викладені в апеляційній скарзі
позивача, знайшли своє підтвердження, а
Постанова Окружного адміністративного
суду м. Києва від 13 березня 2014 року
прийнята за неповного з'ясування
обставин, що мають значення для справи
та з порушенням норм матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи по суті.

Згідно зі ст.ст. 198, 202 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
скасовує її та ухвалює нове рішення,
якщо визнає, що судом першої інстанції
порушено норми матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Керуючись ст.ст. 2, 41, 71, 160, 195, 196, 197, 198, 202,
205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу позивача Відкритого
акціонернеого товариства
«Спеціалізоване будівельно-монтажне
управління» на Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 13
березня 2014 року - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 13 березня 2014 року -
скасувати.

Визнати неправомірною та скасувати
постанову державного виконавця ВДВС
Голосіївського РУЮ у м. Києві № 36604863
від 25.02.2013 року Сатиренко І.О. про
стягнення виконавчого збору.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді
О.В. Карпушова

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя

Аліменко В.О.

Судді:

Карпушова О.В.

Кучма А.Ю.