Справа № К/9991/38410/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/38410/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Лиски Т.О., Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду (далі - УПФ) України в
Коростенському районі Житомирської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, за касаційною скаргою УПФ
України в Коростенському районі
Житомирської області на постанову
Коростенського міськрайонного суду
Житомирської області від 3 грудня 2009
року та ухвалу апеляційного суду
Житомирської області від 18 травня 2011
року, -

встановив:

У липні 2009 року ОСОБА_4 звернулася в суд
із позовом до УПФ України в
Коростенському районі Житомирської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
провести перерахунок доплати до
пенсії. Свої вимоги мотивувала тим, що
вона проживає у зоні гарантованого
добровільного відселення і відповідно
до статті 39 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) має право на
отримання доплати до пенсії в розмірі
двох мінімальних заробітних плат.
Оскільки така доплата їй провадиться у
розмірі значно нижчому від
встановленого цим Законом, просила
зобов'язати УПФ України в
Коростенському районі Житомирської
області здійснити їй перерахунок
вказаної доплати до пенсії за період з 1
січня 2006 року по 31 грудня 2008 року у
розмірі 44982 гривні.

Постановою Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 3 грудня 2009 року позов
задоволено частково. Визнано дії УПФ
України в Коростенському районі
Житомирської області неправомірними.
Зобов'язано відповідача донарахувати
та виплатити ОСОБА_4 недоплачені кошти,
передбачені статтею 39 Закону № 796-ХІІ, в
розмірі 6477 гривень за період з 1
липня 2008 року по 31 грудня 2008 року. В
решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду
Житомирської області від 18 травня
2011 року постанову Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 3 грудня 2009 року залишено
без змін, виключено з резолютивної
частини постанови посилання на
конкретну суму «в розмірі 6477 гривень».

У касаційній скарзі УПФ України в
Коростенському районі Житомирської
області просить скасувати зазначені
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій з мотивів порушення норм
матеріального і процесуального права
та постановити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства

України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення в межах касаційної
скарги.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі № 796-ХІІ.

Судами попередніх інстанцій
встановлено і це відповідає матеріалам
справи, що позивач ОСОБА_4 перебуває на
обліку в УПФ України в Коростенському
районі Житомирської області, як
непрацюючий пенсіонер. Позивач
зареєстрована та постійно проживає у
АДРЕСА_1, яке відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 23 липня
1991 року № 106 віднесене до зони
гарантованого добровільного
відселення.

За змістом положень частин 1, 2 статті 39
Закону № 796-ХІІ непрацюючим
пенсіонерам, які проживають на
територіях радіоактивного забруднення
у зоні гарантованого добровільного
відселення, до пенсії провадиться
доплата у розмірі двох мінімальних
заробітних плат.

Підпунктом 9 пункту 28 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI статтю 39 Закону №
796-ХІІ викладено в новій редакції,
відповідно до якої громадянам, які
працюють на територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата в
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 зміни,
внесені до Закону № 796-ХІІ, зокрема, до
статті 39, визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Зазначене рішення Конституційного
Суду України є обов'язковим до
виконання на території України,
остаточним і не може бути оскаржене,
крім того, воно має преюдиціальне
значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначеного закону, що визнані
неконституційними.

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 щодо
неконституційності підпункту 9
пункту 28 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та внесення змін до деяких
законодавчих актів України» вказані
правові норми втратили чинність і
застосуванню не підлягали.

Судами встановлено, що на виконання
статті 39 Закону № 796-ХІІ позивачеві УПФ
України в Коростенському районі
Житомирської області щомісяця
виплачувалася передбачена цією
статтею виплата у фіксованому розмірі,
визначеному постановою Кабінету
Міністрів України «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 26 липня 1996 року № 836.

Вирішуючи цей спір, суди попередніх
інстанцій з огляду на загальні засади
пріоритету законів над підзаконними
нормативними актами обґрунтовано
визнали, що при визначенні розміру
згаданої виплати застосуванню
підлягає саме стаття 39 Закону № 796-ХІІ,
а не постанова Кабінету Міністрів
України «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка
істотно звужує обсяг установлених
законом прав позивача.

Органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів, як на
причину невиконання своїх зобов'язань,
які встановлені статтею 46 Конституції
України та статтею 39 Закону № 796-ХІІ.

Суд касаційної інстанції погоджується
з висновками судів попередніх
інстанцій про часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_4 у межах річного
строку до моменту її звернення в суд.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів та
встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Коростенському районі Житомирської
області - залишити без задоволення.

Постанову Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 3 грудня 2009 року та ухвалу
апеляційного суду Житомирської
області від 18 травня 2011 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Коростенському районі Житомирської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Лиска Т.О.

Стародуб О.П.