Справа № 813/4414/14
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 вересня 2014 року
№ 813/4414/14
адміністративний суд у складі:
Головуючого - судді Гулкевич І.З.,
за участю секретаря -
представника відповідача Музика М.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Сокальському районі
Львівської області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Червонограді
Львівської області про зобов»язання до
Позивач звернувся з адміністративним
позовом у Львівський окружний
адміністративний суд до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Червонограді
(далі-ВВД ФСС), про зобов»язання до
вчинення дій, а саме включити до
щомісячних Актів звірок виплачені
Управлінням суми пенсій за
січень-травень 2014 року громадянам
ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_5, які не
прийняті до відшкодування та стягнути
суму пенсій неприйнятих до
відшкодування за період з січня 2014 року
по травень 2014 року.
Позовні вимоги мотивовані тим, зокрема,
що відповідачем необґрунтовано
відмовлено позивачу у включенні до
щомісячних актів звірки витрат по
особових справах потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. Представник
позивача в судове засідання не
з»явився, попереднбо надав клопотання
про розгляд справи без участі
уповноваженого представника, позовні
вимоги підтримує у повному обсязі.
Представник відповідача проти позову
заперечила з підстав наведених у
письмових запереченнях, просила
відмовити в його задоволенні.
Суд, заслухав пояснення представників
сторін, дослідив матеріали справи та
подані документи, всебічно і повно
з'ясував всі фактичні обставини справи,
на яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінив докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
приходить до висновку, що позов до
задоволення не підлягає з наступних
Судом встановлено, що згідно з Списками
осіб, пенсії яких пред'явлено для
відшкодування, Управлінням з січня по
травень 2014 року виплачено пенсії
громадянам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
Відповідач відмовився прийняти до
відшкодування виплачені пенсії,
оскільки нещасні випадки сталися поза
межами України - на території країн СНД,
а законодавством не передбачено такого
способу захисту порушеного права, як
включення до актів звірок виплачених
сум у випадку наявності заперечень з
Згідно з статтею 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999р. №1105-ХVI
(далі-Закон №1105), у разі настання
страхового випадку, ВД ФСС зобов'язаний
у встановленому законодавством
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я або в разі його смерті,
виплачуючи йому або особам які
перебували на його утриманні, страхові
виплати, в тому числі організувати
поховання померлого, відшкодувати
вартість пов'язаних з цим ритуальних
послуг відповідно до місцевих умов.
Згідно з частиною 2 статті 2 Закону №1105
особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам унаслідок травмування на
виробництві чи професійного
захворювання, пов'язаних із виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до
Відповідно до вказаного Закону, всі
страхові виплати мають бути пов'язані з
ушкодженням здоров'я застрахованої
особи, що сталося внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, тобто
основною вимогою для проведення
відшкодування шкоди є настання
Згідно з статтею 40 Закону №1105, страхові
виплати провадяться щомісячно в
установлені Фондом соціального
страхування від нещасних випадків дні
на підставі постанови цього Фонду або
рішення суду. Страхові виплати
провадяться протягом строку,
встановленого МСЕК або ЛКК на який
встановлено втрату працездатності у
зв'язку із страховим випадком. Сума
страхових виплат виплачується за умови
підтвердження МСЕК втрати
працездатності та причинного зв'язку
між настанням непрацездатності та
ушкодженням здоров'я.

При цьому право на таке забезпечення,
встановлене в Україні, не залежить від
того, у якій із колишніх республік СРСР
стався нещасний випадок на виробництві
із застрахованою особою або виникло
професійне захворювання, пов'язане з
виконанням нею трудових обов'язків.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав -
учасниць Співдружності Незалежних
Держав у галузі пенсійного
забезпечення, підписаної 13 березня 1992
року, пенсійне забезпечення громадян
держав-учасниць цієї Угоди та членів їх
сімей здійснюється за законодавством
держави, на території якої вони
проживають.

У статті 3 зазначеної Угоди
встановлено, що всі витрати, пов'язані з
здійсненням пенсійного забезпечення
за Угодою, несе держава, яка його надає.
За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
провадитись лише на підставі
двосторонніх договорів.

Згідно з статтею 5 Угоди про гарантії
прав громадян держав - учасниць СНД у
галузі пенсійного забезпечення від
13.03.1992р., ця Угода поширюється на всі
види пенсійного забезпечення громадян,
які встановлені або будуть встановлені
законодавством держав - учасниць Угоди.

Викладене свідчить про те, що
страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, котра
стала інвалідом від нещасного випадку
на виробництві на території колишніх
республік СРСР є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України. Він також має
відшкодувати витрати в разі виплати
такої пенсії органами Пенсійного фонду
України.

Судом встановлено, що громадяни ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 відповідачем
виключені із списків осіб на
відшкодування пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві за період з січня по
травень 2014 року, з тих підстав, що
нещасний випадок стався за межами
України (на території країн СНД).
Механізм відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, визначено «Порядком
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання», що затверджений
спільною постановою Правління
Пенсійного фонду України та Правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від
04.03.2003р. № 5-4/4, зареєстрована в
Міністерстві юстиції України 16.05.2003р. №
376/7697.

Відповідно до п.5 Порядку, органи
Пенсійного фонду України щомісяця, до 10
числа місяця, наступним за звітним, на
підставі списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника,
проводять з відділеннями виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
звірку витрат за особовими справами
потерпілих, у якому визначають
загальну суму витрат, що підлягає
відшкодуванню, та до 15 числа місяця,
наступного за звітним, подають його
відповідно головним управлінням
Пенсійного фонду і управлінням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків.

Пунктом 6 Порядку передбачено, що
Головні управління Пенсійного фонду та
управління виконавчої дирекції Фонду
на підставі акту щомісячної звірки
витрат за особовими справами
потерпілих, узагальнюють і узгоджують
довідку про відшкодування Фондом
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності та пенсій у зв'язку із
втратою годувальника, та до 20 числа
місяця, наступного за звітним, подають
її відповідно до Пенсійного фонду та
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків.

Фонд соціального страхування від
нещасних випадків, на підставі довідки
Головних управлінь Пенсійного фонду та
управлінь виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на централізованому рівні, до
25 числа місяця, наступного за звітним,
перераховують відповідні кошти
Пенсійному фонду.

З наведених положень вбачається, що
сторони відповідно до вимог Порядку,
позбавлені права на проведення
розрахунків на своєму рівні.

Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
отриманого каліцтва на виробництві або
професійного захворювання не
врегульовує спірних відносин, які
виникли. Згаданий Порядок щодо
підписання актів звірки розрахунків
підлягає застосуванню лише при
відсутності спору.

У випадку відсутності згоди на
підписання актів з боку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, вимоги по
відшкодуванню таких сум вирішуються в
судовому порядку в судах
адміністративної юрисдикції шляхом
пред'явлення позову про стягнення цих
сум, а не шляхом пред'явлення вимог про
підписання актів звірки.

Обраний позивачем спосіб захисту
(відновлення) порушеного права щодо
зобов'язання відповідача прийняти до
заліку виплачені суми пенсії по
інвалідності у зв'язку з трудовим
каліцтвом суд вважає таким, що не
відповідає змісту прав позивача щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Щодо позовної вимоги позивача про
стягнення сум пенсій неприйнятих до
відшкодування за період з січня 2014 року
по травень 2014 року суд зазначає
наступне.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14.01.1998 року
за №16/98-ВР встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом (далі - роботодавець),
громадянами, а також бюджетних та інших
джерел, передбачених законом.

Відповідно до статті 4 вищенаведених
Основ, залежно від страхового випадку є
такі види загальнообов'язкового
державного соціального страхування:
пенсійне страхування; страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням; медичне
страхування; страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності; страхування на випадок
безробіття; інші види страхування,
передбачені законами України.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Як передбачено статтею 12 зазначених
Основ, спори, що виникають із
правовідносин за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням,
вирішуються в судовому порядку, якщо
законом не встановлено досудовий
порядок їх розгляду.

За пенсійним страхуванням, у
відповідності до ст.25 даних Основ,
надаються такі види соціальних послуг
та матеріального забезпечення,
зокрема, пенсії за віком, по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених
пунктом 4 цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи
та допомога на поховання пенсіонерів.

Пунктом 4 цієї ж статті визначено, що за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

У частині 4 статті 26 Основ встановлено,
що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Враховуючи те, що пенсія по втраті
годувальника є наслідком страхування
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, належним
страховиком, тим, хто має надавати
застрахованій особі матеріальну
допомогу чи соціальні послуги,
відповідно до статті 25 Основ, є Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків.

З матеріалів справи встановлено, що
позивач просить здійснити
відшкодування виплаченої пенсії по
інвалідності гр. ОСОБА_4 та посилається
на Угоду про гарантії прав громадян
держав-учасниць СНД у галузі
пенсійного забезпечення, підписаної
13.03.1992 року. Однак з матеріалів справи
вбачається, що право на пенсійне
забезпечення в ОСОБА_4 виникло у 1997
році, вже після розпаду СРСР, а не в
період СРСР, тому на нього не
поширювалось законодавство СРСР,
оскільки акт про нещасний випадок на
виробництві складено 29.06.1995 р., вперше
висновком Офтальмологічної МСЕК від
12.06.1997 р ОСОБА_4 встановлено третю групу
інвалідності у зв»язку з трудовим
каліцтвом, а висновком
Офтальмологічної МСЕК від 13.07.1998 р
безтерміново 3 групу інвалідності
внаслідок нещасного випадку
встановлено безтерміново. В матеріалах
справи відсутні докази про отримання
пенсії ОСОБА_4

Право на отримання пенсії гр. ОСОБА_5
виникло у 2007 р, вже після розпаду СРСР,
оскільки вперше групу інвалідності у
зв»язку з нещасним випадком пенсіонеру
було встановлено 05.04.2007 р., про що
свідчить протокол від 03.05.2007 р. №146078. В
матеріалах справи відсутні докази про
отримання пенсії ОСОБА_5

Щодо відшкодування виплаченої пенсії
по інвалідності гр. ОСОБА_3, судом
встановлено, що в акті про нещасний
випадок на виробництві 06.07.1990 р в п.14
детальний опис обставин нещасного
випадку не вказано, що гр.ОСОБА_3
отримав травму , в акті не зазначено вид
травми і даний акт не завірений
гербовою печаткою підприємства, а лише
печаткою відділу кадрів. Крім того,
жодних доказів про те, що ОСОБА_3 дійсно
працював газоелетрозварювальником на
підприємстві- «Артіль старателей
«Коливань» на дату нещасного випадку. В
матеріалах справи відсутні докази про
отримання пенсії ОСОБА_3

Що ж стосується вимоги позивача про
відшкодування виплаченої пенсії
гр.ОСОБА_2, то слід зазначити, що
позивачем не надано жодних документів
про те, що ОСОБА_2 на дату нещасного
випадку працював помічником
бурильника на підприємстві-
«В-Могионская НГРЭ обьединения МНГГ»,
також не подано жодних доказів, які б
свідчили про отримання пенсії ОСОБА_2

У зв'язку з цим позов в частині
стягнення не підлягає до задоволення в
сумі 2 858 грн. 25 коп, оскільки в
матеріалах справи відсутні докази про
отримання пенсій гр. ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5

Таким чином, виходячи з заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи,
враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позовні вимоги позивача не
ґрунтуються на законі, і тому в
задоволені позову слід відмовити.

Щодо судових витрат, то у відповідності
до вимог ст.94 КАС України, витрати у
формі судового збору зі сторін не
належить стягувати.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в
строк та в порядку, передбаченому ст.254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена в строк
та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови виготовлено 22
вересня 2014 року.

Суддя
Гулкевич
І.З.