Справа № 488/6180/13-а
Суддя: Циганок В. Г.
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/6180/13-а
Провадження № 2-а/488/26/14 р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17.02.2014 року
м. Миколаїв

Корабельний районний суд м.
Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді -
Циганок В.Г.

при секретарі-
Спільній Ю.В.,

за участю позивача -
ОСОБА_2,

представника відповідача -
Степаніциної І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі засідань суду в
м.Миколаєві адміністративну справу за
позовом ОСОБА_2 до Адміністрації
Корабельного району виконкому
Миколаївської міської ради про
скасування постанови про накладення
адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року позивач звернулася
до суду із зазначеним адміністративним
позовом, в якому просила визнати
незаконною та скасувати постанову № 179
від 20.11.2013 року адміністративної
комісії при адміністрації
Корабельного району м.Миколаєва про
накладення на неї адміністративного
стягнення.

В обґрунтовування заявленого позову
позивач вказувала, що адміністративною
комісією Корабельного району було
винесено постанову № 179 від 20.11.2013р. про
накладення на неї, як заступника
директора школи з
адміністративно-господарської роботи,
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850
гривень за порушення вимог п.12.2.9, п.12.2.11
Правил благоустрою, санітарного
утримання територій, забезпечення
чистоти і порядку в м.Миколаєві, а саме
за те, що на території
загальноосвітньої школи № 1
встановлено факт спалювання листя,
гілок, створення смітника,
самовільного скидання побутового
сміття, відходів, тобто нею вчинено
порушення, передбачене ст.152 КУпАП. Свої
вимоги мотивує тим, що в її діях
відсутній склад адміністративного
правопорушення, оскільки не доведена
її вина у виникненні вогню та спаленні
листя на території школи, з прибирання
території школи від сміття саме велися
прибиральні роботи силами учнів,
свідками яких стали представники
комісії. Вважає, що відсутні достатні
та достовірні докази її провини у
вчиненні вказаного правопорушення, а
сам протокол про адміністративне
правопорушення є суб'єктивною думкою
спеціаліста інспекції з благоустрою і
не може бути використано як достатній
доказ її провини, а тому вважає, що
постанова винесена незаконно, просить
її скасувати, а справу закрити.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала в повному обсязі та
просила їх задовольнити, посилаючиь на
безпідставність притягнення її до
адміністративної відповідальності.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
вказувала на безпідставність позовних
вимог. Стверджувала, що дії відповідача
ґрунтуються на чинному законодавстві.
Надала заперечення проти позову, в яких
просили відмовити в задоволенні
позову. Також надали для дослідження в
судовому засіданні матеріали
адміністративної справи №179 від
20.11.2013р., в яких містяться фотографії,
зроблені на території школи. Крім того
представником відповідача надана для
огляду адміністративна справа № 405 від
07.12.2011р. про те, що ОСОБА_2 вже
притягалася до адміністративної
відповідальності за ст.152 КУпАП та
накладений на неї адміністративний
штраф нею сплачений.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
суд вважає позов необґрунтованим та
таким, що не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2
обіймає посаду заступника директора з
адміністративно-господарської роботи
ЗОШ № 1, розташованої по
вул.Айвазовського, 8 в м.Миколаєві.

12.11.2013 року відносно позивача головним
спеціалістом інспекції з благоустрою
Миклаївської міської ради був
складений протокол № 47 про
адміністративне правопорушення, за
яким був встановлений факт спалювання
на території ЗОШ № 1 листя, гілок,
створення смітника, самовільного
скидання побутового сміття та
відходів.

Від пояснень та підпису в протоколі
позивачка відмовилася.

20.11.2013 року постановою
адміністративної комісії за № 179 за
порушення, передбачене ст.152 КУпАП, на
позивачку було накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 850 грн.

Суд вважає, що відносно позивача
правомірно складений протокол про
адміністративне правопорушення та
винесено відповідну постанову про
накладення адміністративного
стягнення з огляду на наступне.

Згідно з п. 44 ч. 1 ст. 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
міська рада має виключну компетенцію
щодо встановлення відповідно до
законодавства Правил з питань
благоустрою території населеного
пункту, забезпечення в ньому чистоти і
порядку.

Правила благоустрою, санітарного
утримання територій, забезпечення
чистоти і порядку в м. Миколаєві»
затверджені рішенням Миколаївської
міської ради від 16.05.2013р. № 28/10 (надалі -
Правила).

Пунктом 12.2.9 зазначених Правил
передбачена відповілальність за
створення смітників, самовільне
скидання побутового сміття, побутових
відходів, будівельного сміття,
відходів виробництва у невідведених
для цього місцях. Складування на
вулицях, площах, зелених зонах,
прибудинкових територіях тари,
конструкцій, виробів, ґрунту,
будівельних матеріалів тощо без
відповідного дозволу.

А пунктом 12.2.11. передбачено
відповідальність, що спалювання на
території міста листя, гілок, відходів
виробництва, а також спалювання сміття
в контейнерах, урнах та на контейнерних
майданчиках, у дворах.

Відповідно до статті 15 Закону України
«Про відходи» громадяни України
зобов'язані: дотримуватися вимог цього
Закону та інших нормативно-правових
актів у сфері поводження з відходами;
вносити в установленому порядку плату
за користування послугами підприємств,
установ та організацій, що займаються
збиранням, зберіганням, перевезенням,
знешкодженням, видаленням і
захороненням відходів; виконувати інші
обов'язки, передбачені законодавством,
щодо запобігання забрудненню
навколишнього природного середовища
відходами.

Статтею 42 Закону України «Про
благоустрій населених пунктів»
зазначено, що до відповідальності за
порушення законодавства у сфері
благоустрою населених пунктів
притягаються особи, винні, зокрема, у
порушенні правил благоустрою
територій населених пунктів.

Статтею 152 КУпАП передбачена
відповідальність за порушення правил
державних стандартів, норм і правил у
сфері благоустрою населених пунктів,
правил благоустрою територій
населених пунктів.

Відповідно до ст.17 КАС України до
компетенції адміністративних судів
відносяться та підлягають розгляду в
порядку адміністративного
судочинства: спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно- правових актів чи
правових актів індивідуальної дії) дій
чи бездіяльності.

За правилами, встановленими ч.2 ст.71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Як визначає
ч.1 ст.69 КАС України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Судом встановлено, що постанова була
винесена у відповідності до вимог
діючого законодавства. Факт порушення
Правил дорожнього руху зафіксовано
протоколом про адміністративне
правопорушення, який складено
відповідно до вимог діючого
законодавства. На підтвердження
скоєного порушення суду представлені
фотографії з місця події. Постанова по
справі про адміністративне
правопорушення відповідає вимогам
ст.283 КУпАП, стягнення накладено у межах
санкції, передбаченої ст.152 КУпАП.

Аналізуючи докази, наявні у справі, суд
приходить до висновку, що дії
відповідача, які виявилися у
притягнені позивачки до
адміністративної відповідальності, є
цілком законними, а доводи
адміністративного позову
необґрунтованими.

За таких обставин адміністративний
позов слід визнати таким, що не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 171-2 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
Адміністрації Корабельного району
виконкому Миколаївської міської ради
про скасування постанови про
накладення адміністративного
стягнення - відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Суддя:
В. Г. Циганок