Справа № 826/9696/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 вересня 2014 року 13:10
№ 826/9696/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Іщука І.О., суддів
Погрібніченко І.М., Шулежко В.П.,
розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Атлантик-Гейзер»

до треті особиНаціонального банку
України 1. Публічне акціонерне
товариство «КБ «Південкомбанк», 2.
Фонд гарантування вкладів фізичних
осібпроскасування постанови від 23.05.2014
р. № 305, О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Атлантик-Гейзер»
звернулось до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Національного банку
України, треті особи: Публічне
акціонерне товариство «КБ
«Південкомбанк», Фонд гарантування
вкладів фізичних осіб, в якому просить
скасувати постанову Правління
Національного банку України від 23.05.2014
року № 305 «Про віднесення Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Південкомбанк» до категорії
неплатоспроможних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
прийняття Національним банком України
оскаржуваної постанови призвело до
того, що ТОВ «Атлантик-Гейзер» не має
можливості отримати наявні на
поточному рахунку в ПАТ «КБ
«Південкомбанк» кошти.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, про час, дату та
місце судового розгляду справи був
повідомлений належним чином, докази
чого містяться в матеріалах справи. До
суду надійшло клопотання про розгляд
справи без участі його представника.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечив та просив суд відмовити в їх
задоволенні в повному обсязі.
Обґрунтовуючи заперечення на позовні
вимоги зазначив, що під час
позапланової інспекційної перевірки
Банку, що проводилася з 28.03.2014 р. по
10.04.2014 р. були встановлені факти
невиконання вимог клієнтів, подання до
Національного банку недостовірної
звітності, зокрема, невідображення
невиконаних у строк з вини банку
документів клієнтів на відповідних
позабалансових рахунках.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 29.07.2014 р. суд залучив до
участі у справі третю особу 1, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - ПАТ «КБ
«Південкомбанк» та третю особу 2, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача - Фонд
гарантування вкладів фізичних осіб.

Представник третьої особи 1 в судове
засідання не з'явився, про час, дату та
місце судового розгляду справи був
повідомлений належним чином, докази
чого містяться в матеріалах справи. До
суду надійшло клопотання про розгляд
справи без його участі. Заперечень або
пояснень по суті заявлених позовних
вимог суду не надано.

Представник третьої особи 2 в судовому
засіданні проти позову заперечив. В
обґрунтування своїх заперечень
зазначив, що Національним банком
України було застосовано такий захід
впливу до ПАТ «КБ «Південкомбанк», як
віднесення до категорії
неплатоспроможних, у зв'язку з тим, що
останній не виконував свої
зобов'язання перед кредиторами і
вкладниками. Одним із способів захисту
порушеного права позивача на отримання
коштів є заява з кредиторськими
вимогами в процедурі ліквідації. Також
зазначив, що оскаржувана постанова не є
нормативно-правовим актом, а тому не
підлягає реєстрації в Міністерстві
юстиції України.

Частинами третьою та четвертою статті
12 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
розгляд справ в адміністративних судах
проводиться відкрито. Суд ухвалою може
оголосити судове засідання або його
частину закритими з метою
нерозголошення державної чи іншої
таємниці, що охороняється законом,
захисту особистого та сімейного життя
людини, в інтересах малолітньої чи
неповнолітньої особи, а також в інших
випадках, установлених законом.

Розгляд справи в закритому судовому
засіданні проводиться з додержанням
усіх правил адміністративного
судочинства. Під час розгляду справи в
закритому судовому засіданні можуть
бути присутні лише особи, які беруть
участь у справі, а в разі необхідності -
експерти, спеціалісти, перекладачі та
свідки.

З урахуванням положень вказаної
статті, а також того, що матеріалах
справи є докази, які становлять
банківську таємницю, в судовому
засіданні 12.08.2014 р. суд задовольнив
клопотання представника Національного
банку України та ухвалив подальший
розгляд справи здійснювати в закритому
судовому засіданні.

Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

У зв'язку з тим, що відсутні перешкоди
для розгляду справи у судовому
засіданні, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, а також
зважаючи на відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта, суд
дійшов висновку про можливість
розгляду справи у письмовому
провадженні.

Розглянувши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Атлантик-Гейзер» є
підприємством з іноземними
інвестиціями, яке було засновано 21
грудня 2007 року як єдиний на території
України офіційний дистриб'ютор
продукції французького промислового
концерну ATLANTIC GROUP.

02.03.2011 р. між ТОВ «Атлантик-Гейзер» та
ПАТ «КБ «Південкомбанк» було укладено
Договір банківського рахунку № 1017-19Ю.
На підставі зазначеного Договору ПАТ
«КБ «Південкомбанк» відкрив ТОВ
«Атланик-Гейзер» поточний рахунок №
5001.

Як зазначає позивач, починаючи з лютого
2014 року зазначений банк не виконував
переказ грошових коштів на підставі
платіжних доручень ТОВ
«Атлантик-Гейзер» в повному обсязі. За
цим фактом ТОВ «Атлантик-Гейзер»
неодноразово, а саме: 05.03.2004 та 06.05.2014
зверталося до Національного банку
України (далі -НБУ) з заявами про вжиття
заходів реагування на порушення
банківського законодавства.

За результатами розгляду звернення НБУ
Листом від 19.06.2014 р. № 47-113/31750 НБУ надав
відповідь, в якій зазначено, що згідно з
постановою Правління Національного
банку від 23.05.2014 р. № 305 Національним
банком прийнято рішення про віднесення
Банку до категорії неплатоспроможних.
Згідно Рішення Виконавчої дирекції
фонду гарантування вкладів фізичних
осіб від 26.05.2014 р. № 37 назначено
тимчасову адміністрацію Банку та
призначено уповноважену особу Фонду -
Маляренко А.А.

Так, станом на 01.07.2014 р. на поточному
рахунку в ПАТ «КБ «Південкомабанк»
обліковуються грошові кошти у розмірі 6
294 595,28 грн., якими підприємство не може
користуватися.

Позивач, вважаючи, що оскаржувана
постанова порушує його права,
звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом про її скасування.

Досліджуючи надані сторонами докази,
аналізуючи наведені міркування та
заперечення, оцінюючи їх в сукупності,
суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
«Про Національний банк України» від 20
травня 1999 року N 679-XIV (надалі - Закон N
679-XIV) Національний банк України (далі -
Національний банк) є центральним
банком України, особливим центральним
органом державного управління,
юридичний статус, завдання, функції,
повноваження і принципи організації
якого визначаються Конституцією
України, цим Законом та іншими законами
України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 55 Закону N 679-XIV
головна мета банківського регулювання
і нагляду - безпека та фінансова
стабільність банківської системи,
захист інтересів вкладників і
кредиторів.

Національний банк здійснює функції
банківського регулювання і нагляду на
індивідуальній та консолідованій
основі за діяльністю банків та
банківських груп у межах та порядку,
передбачених законодавством України.

Статтею 61 Закону N 679-XIV визначено, що
Національний банк здійснює державне
регулювання діяльності банків у
формах, визначених Законом України "Про
банки і банківську діяльність", як
безпосередньо, так і через створений
ним орган банківського нагляду.

Згідно зі статтею 73 Закону України «Про
банки і банківську діяльність» від 7
грудня 2000 року N 2121-III (в редакції,
чинній на дату прийняття Постанови №
305) (далі - Закон N 2121-III) у разі порушення
банками або іншими особами, які можуть
бути об'єктом перевірки Національного
банку відповідно до цього Закону,
банківського законодавства,
нормативно-правових актів
Національного банку, його вимог,
встановлених відповідно до статті 66
цього Закону, або здійснення ризикової
діяльності, яка загрожує інтересам
вкладників чи інших кредиторів банку,
застосування іноземними державами або
міждержавними об'єднаннями або
міжнародними організаціями санкцій до
банків чи власників істотної участі у
банках, що становлять загрозу
інтересам вкладників чи інших
кредиторів банку та/або стабільності
банківської системи, Національний банк
адекватно вчиненому порушенню або
рівню такої загрози має право
застосувати заходи впливу, до яких
належать, зокрема, віднесення банку до
категорії проблемного або
неплатоспроможного.

Отже, Постанова Правління
Національного банку України від 23
травня № 305 - це захід впливу до ПАТ «КБ
«Південкомбанк».

Відповідно до статті 76 Закону N 2121-III
Національний банк зобов'язаний
прийняти рішення про віднесення банку
до категорії неплатоспроможних у разі:

неприведення банком своєї діяльності у
відповідність із вимогами
законодавства, у тому числі
нормативно-правових актів
Національного банку, після віднесення
його до категорії проблемних, але не
пізніше ніж через 180 днів з дня визнання
його проблемним;

зменшення розміру регулятивного
капіталу або нормативів капіталу банку
до однієї третини від мінімального
рівня, встановленого законом та/або
нормативно-правовими актами
Національного банку;

невиконання банком протягом 10 робочих
днів поспіль 10 і більше відсотків своїх
зобов'язань перед вкладниками та
іншими кредиторами.

Національний банк не пізніше дня,
наступного за днем прийняття рішення
про віднесення банку до категорії
неплатоспроможних, повідомляє про це
рішення Фонд гарантування вкладів
фізичних осіб для вжиття ним заходів,
передбачених Законом України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб».

Отже, НБУ не здійснює банківський
нагляд за банком, віднесеним до
категорії неплатоспроможних, крім
отримання звітності в установленому
Національним банком порядку.

У Постанові від 23.05.2014 р. № 305 зазначено,
що станом на 20.05.2014 за результатами
аналізу даних статистичної звітності,
що подається до Національного банку,
установлено, що в Банку недостатньо
коштів для виконання своїх зобов'язань
перед кредиторами і вкладниками та
його діяльність не відповідає вимогам
банківського законодавства і
нормативно-правових актів
Національного банку України.

Залишки коштів на кореспондентському
рахунку банку в Національному банку
становлять 12,4 млн. грн., або 0,2% від
загальних зобов'язань.

Банк порушував вимоги Положення про
порядок формування обов'язкових
резервів для банків України та філій
іноземних банків в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 16.03.2006
№91 (зі змінами), щодо недотримання на
кореспондентському рахунку в
Національному банку
середньоарифметичної суми залишків
коштів за звітний період у розмірі,
який дорівнює або більший, ніж
середньоарифметична сума обов'язкових
резервів. Відхилення для звітного
періоду резервування в 2014 році
становило: за лютий 2014 року - 12 млн. грн.,
за березень 2014 року - 44 млн.грн., за
квітень 2014 року-67 млн. грн. У травні
поточного року ПАТ «КБ «Південкомбанк»
не дотримувався порядку щоденного
резервування коштів.

Крім того, до Національного банку
надходили численні скарги клієнтів
Банку про неповернення вкладів,
відсотків за ними, неможливість
отримання пенсій та заробітної плати,
невиконання платіжних документів.

Досліджуючи обставини, що передували
прийняттю Постанови НБУ від 23.05.2014 р. №
305 «Про віднесення ПАТ «КБ
«Південкомабанк» до категорії
неплатоспроможних суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

Під час позапланової інспекційної
перевірки Банку, що проводилася з 28.03.2014
р. до 10.04.2014 р. на підставі розпорядження
Національного банку від 26.03.2014 № 178-р
(далі - Перевірка), були встановлені
факти невиконання Банком вимог
клієнтів, подання до Національного
банку недостовірної звітності, зокрема
невідображення не виконаних у строк з
вини банку документів клієнтів на
відповідних позабалансових рахунках.

За результатами Перевірки (довідка про
її результати була надіслана банку
(лист від 12.05.2014 № 42-011/22644/БТ) Банку було
необхідно відобразити в
бухгалтерському обліку на
позабалансовому рахунку 9804 "Документи
клієнтів банку (крім фізичних осіб), що
не виконані в строк з вини банку" та на
позабалансовому рахунку 9806 "Документи
фізичних осіб, що не виконані в строк з
вини банку" (далі - позабалансові
рахунки) всі невиконані зобов'язання
перед вкладниками та іншими
кредиторами.

Згідно з Реєстром документів клієнтів
банку, що не виконані в строк 10 та
більше робочих днів, що поданий Банком
Національному банку 20.05.2014 р., загальна
сума не виконаних, починаючи з 24.02.2014 р.,
у строк з вини банку документів
клієнтів становить 45,3 млн. грн.

Однак станом на 20.05.2014 р. Банком не
відображено в бухгалтерському обліку
на позабалансових рахунках невиконані
зобов'язання перед вкладниками та
іншими кредиторами.

Внаслідок відображення на відповідних
позабалансових рахунках невиконаних
зобов'язань перед клієнтами значення
нормативу миттєвої ліквідності (Н4) та
нормативу поточної ліквідності (Н5)
дорівнюватиме 0.

Статтею 58 Закону N 2121-III встановлено
обов'язок власників істотної участі
вживати своєчасних заходів для
запобігання настання
неплатоспроможності банку.

Проте подана Банком Програма
фінансового оздоровлення банку (далі
-Програма), яка затверджена рішеннями
спостережної ради (протокол засідання
від 16.05.2014 №34) та правлінням Банку
(протокол засідання від 16.05.2014 № 18-1), не
містить заходів щодо попередження
настання неплатоспроможності Банку та
стабілізації його діяльності в
найближчий час за рахунок коштів
власників.

Так, у Програмі передбачалась
наявність невиконаних зобов'язань
перед клієнтами Банку станом на 01.06.2014
р. в сумі 160 млн. грн., подальше виконання
яких було заплановано за рахунок
кредиту рефінансування Національного
банку. Підтримка акціонерів згідно з
цією Програмою очікувалось лише в
жовтні-листопаді 2014 року.

Вищенаведене свідчило про те, що Банк
мав високий ризик ліквідності, був
неспроможний своєчасно виконувати
зобов'язання перед клієнтами, його
діяльність не відповідала вимогам
банківського законодавства і
нормативно-правових актів
Національного банку, що створювало
загрозу інтересам вкладників та інших
кредиторів банку, а також стабільності
банківської системи України в цілому.

З огляду на викладене, 12.05.2014 р.
Правлінням Національного банку
України прийнято Постанову № 268/БТ «Про
віднесення ПАТ «КБ» Південкомбанк» до
категорії проблемних» строком на 180
днів, зокрема, вказаною постановою
зобов'язано ПАТ «КБ» Південкомбанк»
привести свою діяльність у
відповідність із вимогами
законодавства України.

Отже, Національним банком України
надавався позивачу строк для
приведення своєї діяльності вимогам
банківського законодавства і
нормативно-правовим актам
Національного банку України.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, вказані вимоги позивачем не
були виконані.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону N 2121-III
Національний банк зобов'язаний
прийняти рішення про віднесення банку
до категорії неплатоспроможних у разі
не приведення банком своєї діяльності
у відповідність із вимогами
законодавства, у тому числі
нормативно-правових актів
Національного банку, після віднесення
його до категорії проблемних.
Прийняття Національним банком такого
рішення є адекватним вчиненим Банком
порушенням та рівню загрози інтересам
його вкладників та інших кредиторів.

З урахуванням положень вищенаведеної
норми, а також неприведення банком
своєї діяльності у відповідність до
положень чинного законодавства, 23.05.2014
р. Правлінням Національного банку
України було прийнято Постанову № 305
«Про віднесення ПАТ «КБ
«Південкомбанк» до категорії
неплатоспроможних».

Право позивача на володіння,
користування і розпорядження своїми
коштами у банку регулюється укладеними
між вказаними суб'єктами договорами та
законодавством України.

Водночас, Постанова від 23.05.2014 р. № 305
регулює відносини виключно між
Національним банком та Банком.

Наведене свідчить про відсутність
зв'язку (правовідносин) між
застосуванням Національним банком до
Банку заходу впливу в формі Постанови
від 23.05.2014 р. № 305 та правом власності
позивача на володіння, користування і
розпорядження коштами, що знаходяться
на поточному рахунку у Банку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що під
час прийняття Постанови від 23.05.2014 р. №
305 Національний банк діяв у порядку та у
відповідності до вимог законодавства,
у тому числі Конституції України.

Стосовно надання Національним банком
відповідей на заяви позивача, суд
зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи,
отримавши запит позивача від 05.03.2014 № 43,
НБУ був направлений запит Банку та,
після отримання відповіді,
Національний банк листом від 14.04.2014 №
47-113/16315 надав відповідь позивачу, що
підтверджується відміткою за з/п № 269 у
Журналі обліку вихідних документів від
14.04.2014 р.

Отже, твердження позивача про
бездіяльність Національного банку при
розгляді його заяв не відповідає
дійсності.

Стосовно правомірності дій
Національного банку щодо не реєстрації
Постанови від 22.05.2014 р. № 305 в
Міністерстві юстиції України.

Статтею 56 Закону N 679-XIV встановлено, що
Національний банк видає
нормативно-правові акти з питань,
віднесених до його повноважень, які є
обов'язковими для органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, банків, підприємств,
організацій та установ незалежно від
форм власності, а також для фізичних
осіб.

Нормативно-правові акти Національного
банку, які відповідно до закону є
регуляторними актами, розробляються,
розглядаються, приймаються та
оприлюднюються з урахуванням вимог
Закону України «Про засади державної
регуляторної політики у сфері
господарської діяльності» від 11
вересня 2003 року N 1160-IV (надалі - Закон N
1160-IV).

Нормативно-правові акти Національного
банку підлягають обов'язковій
державній реєстрації в Міністерстві
юстиції України та набирають чинності
відповідно до законодавства України.

Під терміном нормативно-правовий акт
положеннями Порядку подання
нормативно-правових актів на державну
реєстрацію до Міністерства юстиції
України та проведення їх державної
реєстрації, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 12.04.2005
№ 34/5 (далі - Порядок № 34/5), визначено
офіційний письмовий документ,
прийнятий уповноваженим на це
суб'єктом нормотворення у визначеній
законодавством формі та за
встановленою законодавством
процедурою, спрямований на регулювання
суспільних відносин, що містить норми
права, має неперсоніфікований характер
і розрахований на неодноразове
застосування.

Що ж до актів ненормативного характеру
(індивідуальних актів), то вони
породжують права і обов'язки тільки у
того суб'єкта (чи визначеного ними
певного кола суб'єктів), якому вони
адресовані.

Вимогами Положення про державну
реєстрацію нормативних актів
міністерств та інших органів
виконавчої влади, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 28.12.1992 № 731 (далі - Положення № 731),
передбачено, що державній реєстрації
підлягають нормативно-правові акти,
які зачіпають права, свободи й законні
інтереси громадян або мають
міжвідомчий характер та прийняті
уповноваженими на це суб'єктами
нормотворення у визначеній
законодавством формі та за
встановленою законодавством
процедурою, що містять норми права,
мають неперсоніфікований характер і
розраховані на неодноразове
застосування, незалежно від строку їх
дії (постійні чи обмежені певним часом)
та характеру відомостей, що в них
містяться (пункти 2 та 3).

При цьому, відповідно до вимог пункту 5
Положення № 731 на державну реєстрацію
не подаються акти:

а) персонального характеру (про
склад комісій, призначення на посаду і
звільнення з неї, заохочення
працівників тощо);

б) дія яких вичерпується
одноразовим застосуванням, крім актів
про затвердження положень, інструкцій
та інших, що містять правові норми;

в) оперативно-розпорядчого
характеру (разові доручення);

г) якими доводяться до відома
підприємств, установ і організацій
рішення вищестоящих органів;

д) спрямовані на організацію
виконання рішень вищестоящих органів і
власних рішень міністерств, інших
органів виконавчої влади, що не мають
нових правових норм;

є) рекомендаційного, роз'яснювального
та інформаційного характеру (методичні
рекомендації, роз'яснення, у тому числі
податкові, тощо), нормативно-технічні
документи (національні та регіональні
стандарти, технічні умови, будівельні
норми і правила,
тарифно-кваліфікаційні довідники,
кодекси усталеної практики, форми
звітності, у тому числі щодо державних
статистичних спостережень,
адміністративних даних та інші).

З огляду на зазначене, вимоги
законодавства, пов'язані з прийняттям
нормативно-правових актів (зокрема,
процедура їх державної реєстрації та
порядок оприлюднення) не
розповсюджуються на рішення
Національного банку про віднесення
банку до категорії неплатоспроможних.

Рішення Національного банку про
віднесення банку до категорії
неплатоспроможних є актами
персоніфікованого характеру, дія яких
вичерпується одноразовим
застосуванням та які не можуть бути
застосовані до інших осіб.

З урахуванням викладеного, Постанова
від 23.05.2014 р. № 305 не є
нормативно-правовим актом у розумінні
статті 56 Закону N 679-XIV, Положення № 731 і
Порядку № 34/5.

Вказане рішення Національного банку є
актом індивідуальної дії.

Водночас суд звертає увагу, що
відповідно до норм Положення № 731
Міністерству юстиції України надано
право здійснювати перевірки з питань
дотримання державними органами
законодавства про державну реєстрацію
нормативно-правових актів, у разі
потреби вимагати подання
нормативно-правових актів на державну
реєстрацію та вносити пропозиції про
усунення виявлених порушень і
недоліків та притягнення до
відповідальності посадових осіб,
винних у допущених порушеннях.

За результатами вказаних перевірок
Міністерством юстиції України не
виявлено фактів порушення
Національним банком законодавства про
державну реєстрацію
нормативно-правових актів.

Крім того, правомірність не реєстрації
постанови від 23.05.2014 р. № 305 в
Міністерстві юстиції України
підтверджується копією висновку
Міністерства юстиції України від 11.07.2014
№ 3395-0-30-14/103/, адресованого Київському
апеляційному адміністративному суду,
згідно з яким, постанови Національного
банку України про застосування заходів
впливу до ПАТ Банк «Таврика», зокрема,
про віднесення банку до категорії
неплатоспроможних, не підлягають
державній реєстрації в Міністерстві
юстиції України, оскільки такі
постанови Національного банку не є
нормативно-правовими актами.

Виходячи з системного аналізу норм
чинного законодавства, фактичних
обставин справи, суд дійшов висновку
про безпідставність та
необґрунтованість позовних вимог, а
тому вважає, що постанова від 23 травня
2014 року, прийнята Національним банком
України на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття оскаржуваної постанови.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини, з
урахуванням вимог встановлених
частиною другою статті 19 Конституції
України та частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, виходячи з аналізу положень
чинного законодавства та доказів,
наявних у матеріалах справи, суд
вважає, що адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Атлантик-Гейзер» не
підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись
статями 69-71, 160 - 163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У позові Товариства з обмеженою
відповідальністю «Атлантик-Гейзер»
відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
І.О. Іщук

Судді
І.М. Погрібніченко

В.П. Шулежко