Справа № 815/4423/13-а
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2014 року м.
Київ К/800/30755/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Бухтіярової І.О., Муравйова О.В.,
Приходько І.В.,розглянувши у
попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Ренійському районі
Головного управління Міндоходів в
Одеській області

на постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 22.05.2014 року

у справі № 815/4423/13-а

за позовом державного підприємства
«Ренійський морський торговельний
порт» (далі - позивач, ДП «Ренійський
морський торговельний порт»

до Державної податкової інспекції у
Ренійському районі Одеської області
Державної податкової служби (далі -
відповідач, ДПІ у Ренійському районі
Одеської області ДПС)

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

ДП «Ренійський морський торговельний
порт» звернулось у червні 2013 року до
суду з позовом до ДПІ у Ренійському
районі Одеської області ДПС про
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 24.05.2013
року.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 11.07.2013 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 05.11.2013 року, в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

У березні 2014 року позивач звернувся до
суду із заявою про перегляд постанови
Одеського окружного адміністративного
суду від 11.07.2013 року та ухвали Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 05.11.2013 року за нововиявленими
обставинами.

Ухвалою Одеського окружного
адміністративного суду від 31.03.2014 року
заяву ДП «Ренійський морський
торговельний порт» про перегляд
судових рішень за нововиявленими
обставинами залишено без задоволення.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 22.05.2014 року
ухвалу Одеського окружного
адміністративного суду від 31.03.2014 року
скасовано. Заяву ДП «Ренійський
морський торговельний порт» про
перегляд за нововиявленими
обставинами постанови Одеського
окружного адміністративного суду від
11.07.2013 року задоволено. Постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 11.07.2013 року скасовано. Прийнято
нову постанову, якою позов ДП
«Ренійський морський торговельний
порт» задоволено у повному обсязі:
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Ренійському районі Одеської області
ДПС від 24.05.2013 року № скасовано.

Не погоджуючись з постановою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 22.05.2014 року, відповідач звернувся до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 22.05.2014 року та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову ДП
«Ренійський морський торговельний
порт» відмовити повністю.

Позивач в своїх запереченнях на
касаційну скаргу зазначає, що рішення
суду апеляційної інстанції від 22.05.2014
року прийнято з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а тому просить відмовити в задоволенні
касаційної скарги та залишити в силі
рішення суду апеляційної інстанції.

Справу розглянуто у попередньому
судовому засіданні відповідно до ст. 2201
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, суд
касаційної інстанції дійшов висновку,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що відповідачем було
проведено перевірку позивача за період
з 01.07.2011 року по 31.12.2012 року, за
результатами якої було складено акт
від 07.05.2013 року № 157/22-01125809, в якому
здійснено висновок про порушення
позивачем, зокрема, п. 188.1 ст. 188
Податкового кодексу України, наслідком
чого стало заниження податкових
зобов'язань з ПДВ на загальну суму 504
708,00 гривень. Зміст порушень полягав у
заниженні сум портових зборів за
надані послуги шляхом нарахування
таких суднам групи А (буксири та баржі)
за ставками передбаченими для групи В
(примітка № 2 Положення про портові
збори).

На підставі вищенаведеного акту
відповідачем було прийнято податкове
повідомлення-рішення від 24.05.2013 року №
про збільшення позивачу суми
грошового зобов'язання з ПДВ на
загальну суму 630 885,00 гривень.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 11.07.2013 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 05.11.2013 року, в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Підставою перегляду за нововиявленими
обставинами вищенаведеного рішення
суду першої інстанції позивач зазначив
висновок експерта від 24.02.2014 року № 0756
Київської незалежної
судово-експертної установи про те, що
висновки акту ДПІ у Ренійському районі
ГУ Міндоходів в Одеській області №
157/22-01125809 від 07.05.2013 року щодо заниження
ПДВ на суму 504 708,00 гривень
документально та нормативно не
підтверджуються, внаслідок чого
заниження ПДВ на суму 504 708,00 гривень не
відбулось.

Як на нововиявлені обставини заявник
посилається на те, що при прийнятті
постанови від 11.07.2013 року Одеським
окружним адміністративним судом не
були і не могли бути відомі висновки
зазначеної експертизи.

Залишаючи без задоволення заяву про
перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами, суд першої
інстанції виходив із того, що та
обставина, що висновки Київської
незалежної судово-експертної установи
за результатами проведення
експертно-економічного дослідження
висновків акту № 157/22-01125809 від 07.05.2013
року не є фактичними даними, що
спростовують факти, на яких
ґрунтується судове рішення та жодним
чином не впливають на висновок суду про
необхідність скасування постанови
Одеського окружного адміністративного
суду від 11.07.2013 року, оскільки вказана
постанова набрала законної сили 05.11.2013
року, експертиза проведена 24.02.2014 року
після набрання рішенням законної сили.
Так, висновок № 0756 Київської
незалежної судово-експертної установи
за результатами проведення
експертно-економічного дослідження
проведено відповідно до запиту
представника підприємства ДП
«Ренійський морський торговий порт»
від 28.01.2014 року. Враховуючи викладені
обставини в їх сукупності, суд дійшов
висновку про необґрунтованість заяви
ДП «Ренійський морський торговий порт»
про перегляд постанови Одеського
окружного адміністративного суду від
11.07.2013 року за нововиявленими
обставинами.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції
скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи заяву про
перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами, з яким
погоджується колегія суддів
касаційної інстанції, виходив з
наступного.

Підставами для перегляду судового
рішення за нововиявленими обставинами
у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 245 Кодексу
адміністративного судочинства України
є істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи.

Отже, за змістом наведеної норми
процесуального права, до нововиявлених
обставин відносяться
матеріально-правові факти, на яких
ґрунтуються вимоги та заперечення
сторін, а також інші факти, які мають
значення для правильного вирішення
спору. Необхідними ознаками
нововиявлених обставин є, по-перше, їх
існування на час розгляду справи,
по-друге, те, що ці обставини не могли
бути відомі заявникові на час розгляду
справи, по-третє, істотність даних
обставин для розгляду справи (тобто
коли врахування їх судом мало б
наслідком прийняття іншого судового
рішення, ніж те, яке було прийняте).

Крім того, за своєю юридичною суттю
нововиявлені обставини є фактичними
даними, що в установленому порядку
спростовують факти, які було покладено
в основу судового рішення. Ці обставини
мають бути належним чином засвідчені,
тобто підтверджені належними і
допустимими доказами.

Судом апеляційної інстанції зазначено,
що перевіркою був встановлений факт
того, що позивач (порт на р. Дунай)
стягував з буксирів та барж
пароплавств, які є членами
Братиславської угоди, що заходили в
нього (порт) з метою здійснення
вантажних комерційних рейсів, портові
збори за групою В.

Податковий орган в акті перевірки
виклав думку, що позивач повинен був
стягувати з зазначених суден портові
збори у розмірах встановлених для
групи А, а не В і відповідно сплачувати
ПДВ зі значно більшої суми портових
зборів ніж були ним фактично отримані
за ставками передбаченими для групи В.

Статтею 84 Кодексу торговельного
мореплавства України встановлено, що у
морському порту справляються такі
цільові портові збори: корабельний,
причальний, якірний, канальний,
маяковий, вантажний, адміністративний
та санітарний. Інші види зборів можуть
встановлюватися законодавчими актами
України. Розмір портових зборів
установлюється Кабінетом Міністрів
України.

Постановою від 12.10.2000 року № 1544 Кабінет
Міністрів України затвердив Положення
про портові збори, яке містить перелік
та розмір зборів, що стягуються у
портах України.

Пунктом 1 вищенаведеного положення
передбачено, що портові збори
(корабельний, канальний, маяковий,
причальний, якірний, адміністративний
та санітарний) справляються у морських
портах із суден зазначених груп і
плавучих споруд, що плавають під
Державним прапором України та
іноземним прапором: вантажні судна, що
заходять у порти для виконання
вантажних операцій, та плавучі споруди
група А; пасажирські судна, включаючи
швидкісні судна на підводних крилах та
пороми, що заходять у порти для
виконання вантажопасажирських
операцій, криголами, які не належать
порту та не орендовані ним група Б;
ліхтери, буксири, буксири-штовхачі,
штовхачі, баржі (самохідні і
несамохідні), річкові самохідні судна,
включаючи судна типу «ріка-море»
пароплавств, які є членами
Братиславської угоди, що заходять у
порти на р. Дунаї, а також річкові
самохідні судна, що заходять в інші
порти для подальшого перевантаження
вантажів на морські судна і навпаки
група В; несамохідні судна (крім барж)
група Г; судна, що заходять у порт
вимушено, для постачання, карантинних
потреб, а також судна, що прямують на
ремонт на судноремонтні підприємства
(бази) України група Д; службові та
військові судна група Д; навчальні,
навчально-виробничі судна при
виконанні ними рейсів за навчальними
планами навчальних закладів, на борту
яких перебуває не менш як 50 курсантів,
навчально-тренажерні судна група Д;
наукові, дослідні та швидкісні судна на
підводних крилах, що виконують
регулярні пасажирські рейси за
розкладом у каботажному плаванні (крім
прогулянкових і круїзних рейсів) група
Д; інші судна (судна судноремонтного
заводу, аварійно-рятувальні,
підводно-технічні, технічні,
госпітальні, гідрографічні, судна
місцевого портового флоту, криголами,
які належать порту та орендовані ним,
спортивні судна, приватні яхти, парусні
судна, судна, які проходять ходові
випробування, та риболовецькі судна, що
заходять у порти без виконання
вантажних операцій) група Е.

Вищенаведеною нормою усі види суден
(вантажні, пасажирські, несамохідні
судна, буксири тощо) поділені на групи
(А, Б, В тощо). Тобто, кожному виду суден
або декільком видам привласнена певна
група. Ознакою приналежності до такої
групи є саме вид судна (вантажне,
пасажирське тощо). Однак, для групи В є
застереження, що до неї відносяться
виключно буксири та баржі пароплавств,
які є членами Братиславської угоди, що
заходять у порти на р. Дунаї. Тобто,
зазначені групи розділяють судна
виключно за видами (пасажирське,
вантажне тощо), окрім групи В до якої
входять лише буксири, баржі та інші
допоміжні судна пароплавств, які є
членами Братиславської угоди, що
заходять у порти на р. Дунаї з будь-якою
метою (має значення виключно захід у
порт, а не мета такого заходу).

Приміткою за № 2 до вищенаведеної норми
передбачено, що судна груп В (буксири та
баржі), Д та Е, що виконують комерційні
вантажні рейси, належать до групи А.

Таким чином, буксири та баржі поділені
на два певних види (А і В), а саме:
буксири та баржі пароплавств, які є
членами Братиславської угоди, що
заходять у порти на р. Дунаї з будь-якою
метою - група В; буксири і баржі інших
пароплавств, що виконують комерційні
вантажні рейси з заходом у порти на р.
Дунаї та буксири і баржі усіх взагалі
пароплавств, що виконують вантажні
комерційні рейси з заходом в інші порти
ніж ті, що розташовані на р. Дунай -
група А.

Отже, судом апеляційної інстанції
вірно зазначено, що семантична
побудова вищенаведених норм не дає
жодних підстав для висновку про те, що
баржі та інші допоміжні судна
пароплавств, які є членами
Братиславської угоди, що заходять у
порти на р. Дунаї з метою здійснення
вантажних комерційних рейсів
відносяться до групи А та повинні
сплачувати портові збори за ставками
передбаченими для зазначеної групи (А).

Окрім того, суд апеляційної інстанції
правомірно прийняв до уваги
вищенаведену експертизу з тими самими
висновками.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
дійшов обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для задоволення
заяви про перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами.

Відповідно до п. 3 ст. 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах
касаційної скарги порушень судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржуване судове
рішення залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 220-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Ренійському районі
Головного управління Міндоходів в
Одеській області - відхилити.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 22.05.2014 року
у справі № 815/4423/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути
переглянута з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236-238
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
І.О. Бухтіярова

Судді:
О.В. Муравйов

І.В. Приходько