Справа № 452/2228/14-а
Суддя: Казан І. С.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 452/2228/14-а
16 вересня 2014 року
міськрайонний суд Львівської області
у складі: головуючого
судді Казана І.С.
при секретарі Ярош І.В.,
із участю: позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Смородінова
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в місті Самборі
Львівської області адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Самбірської районної ради Львівської
області про поновлення на роботі,
виплату середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, -
ОСОБА_1 пред'явив адміністративний
позов до Самбірської районної ради
Львівської області про відновлення
трудових прав: визнання незаконним і
скасування розпорядження голови
Самбірської районної ради №64 від 12.05.2014
року про припинення трудового
договору; поновлення на роботі на
посаді завідувача юридичного сектору
Самбірської районної ради Львівської
області; стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу із
12.05.2014р. по час вирішення справи в суді, -
посилаючись на те, що його зазначеним
розпорядженням незаконно звільнено з
роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП
України. Позивач вважає, що змін в
організації виробництва і праці не
відбулось; підставою для звільнення
послужив незаконний звіт фінансового
аудиту КРУ у Львівській області за
2006-2008р.р.; затвердження структури
виконавчого апарату ради повинно було
б бути за пропозицією голови ради, а не
керуючого справами, - у результаті чого
повинна відбутись повна процедура
скорочення штату працівників, а не
одного позивача, коли разом з тим не
було враховано його переважного права
залишення на роботі.
У судовому засіданні ОСОБА_1 у
підтримання позовних вимог посилався
на обставини, викладені в позовній
заяві; вважав, що для правильного
вирішення спору слід дослідити
колективний договір, повний звіт
Представник відповідача Смородінов
О.А. позову не визнав, підтримав позицію
свого довірителя та опирався на
обставини, що містяться у письмовому
запереченні на адміністративний позов;
по суті пояснень наполягав на
залишенні спору без розгляду через
пропуск позивачем строку звернення до
адміністративного суду.
З'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, заслухавши
пояснення осіб, які брали участь у
справі, суд приходить до переконання,
що слід причину пропуску позивачем
звернення до адміністративного суду
визнати поважною, а по суті в
адміністративному позові ОСОБА_1 до
Самбірської районної ради Львівської
області про поновлення на роботі,
виплату середнього заробітку за час
вимушеного прогулу слід відмовити
повністю, - з наступних підстав:
Право особи на правосуддя
відображається в основних засадах
судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. У відповідності до ст. 6
КАС України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси; ніхто не може бути
позбавлений права на розгляд його
справи в адміністративному суді, до
підсудності якого вона віднесена цим
Кодексом; відмова від права на
звернення до суду є недійсною.
Прийняттю спірного в справі
розпорядження голови Самбірської
районної ради Львівської області №64
від 12.05.14р. «Про припинення трудового
договору» передувало рішення ХХХ сесії
Самбірської районної ради VI скликання
від 05.02.14р. №376 «Про затвердження
структури виконавчого апарату
районної ради, його чисельності»,
відмова позивача від переведення на
іншу роботу та згода профспілкового
комітету. Позивача у справі ОСОБА_1 було
про це повідомлено і він був обізнаний
про наступне вивільнення із займаної
посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України, - як
установлено у судовому засіданні.
У відповідності до п. 1 ст. 40 КЗпП
України трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку змін в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.
Постановою Пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду судами
трудових спорів» №9 від 06.11.92р. з
наступними змінами, роз'яснено що
необхідно з'ясувати, розглядаючи спори,
пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40
КЗпП. Відтак, судом установлено, що
фактично і формально відбулось
скорочення чисельності працівників;
відповідачем проводилась процедура
вивільнення, зокрема працівника за
посадою завідувача юридичним сектором
У судовому засіданні встановлено, що
позивача в даній адміністративній
справі 07.02.14 року попереджено
відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про
майбутнє звільнення із займаної посади
у зв'язку із скорочення чисельності
Самбірської районної ради, відповідно
за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
розпорядженням голови №64 від 12.05.14р.
працівника звільнено з роботи за
вказаною нормою закону. Таке
звільнення з роботи позивача є
законним і на нього не поширювались
гарантії праці за основним місцем
роботи, де скорочено штат, - посаду.
Тому, аналізуючи вищенаведене в
сукупності з поясненнями сторін в
адміністративній справі, суд прийшов
до переконання, що така посада як
завідувача юридичним сектором
припинилася у результаті її
скорочення, що призвело до розірвання
трудового договору із ОСОБА_1 на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, де
відсутнє правонаступництво у трудових
Допитаний судом позивач підтвердив, що
був у час процедури прийняття
ознайомлений із рішенням ХХХ сесії
Самбірської районної ради VI скликання
від 05.02.14р. №376 «Про затвердження
структури виконавчого апарату
районної ради, його чисельності» та
додатками до нього; 25.02.14р. із
розпорядженням №32 від 24.02.14р. «Про
пропозицію іншої роботи», а саме з
пропозицією роботи на вакантній посаді
радника з питань звернень громадян;
однаково 02.04.14р. був присутнім на
засіданні профспілкового комітету
Самбірської райдержадміністрації та
Самбірської районної ради при
вирішенні відповідно до ст. 43 КЗпП та
дачі згоди на розірвання трудового
договору з ініціативи керівництва
районної ради конкретно із завідувачем
юридичним сектором районної ради
Суд критикує таку тоді поведінку
позивача, оскільки він займав посаду
юриста, а відтак, повинен був
усвідомити і орієнтуватись, що виникає
трудовий спір і ним самостійно не було
вжито жодних заходів, не проявлено
ініціативи стосовно претендування на
вакантну посаду за відсутності
гарантій праці за основним місцем
роботи; своєчасно не відредаговано у
зв'язку з чим підставою для прийняття
рішення ХХХ сесії Самбірської районної
ради VI скликання від 05.02.14р. №376 був звіт
фінансового аудиту КРУ у Львівській
області за 2006-2008р.р. чи інші нормативні
акти, що на час розгляду
адміністративного спору ставив
позивач під сумнів; проявлено
бездіяльність при підготовленні
розірвання трудового договору з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу та в суді
позивачем не наведено у зв'язку з чим
вважає необхідність проведення повної
процедури скорочення штату всіх
працівників.

Тому аналогічно не заслуговує на увагу
при наведених вище обставинах
посилання ОСОБА_1 на його переважне
право на залишення на роботі,
передбачене законодавством.
Роботодавцем ОСОБА_1 пропонувалось
вакантну посаду радника з питань
звернень громадян, однак, позивач без
мотивів відмовився, а в суді лише навів
про її тимчасовий характер.

Відповідно до ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України
регламентовано, що у відсутності
роботи за відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації працівник, за
своїм розсудом, звертається за
допомогою до державної служби
зайнятості або працевлаштовується
самостійно. Водночас власник або
уповноважений ним орган доводить до
відома державної служби зайнятості про
наступне вивільнення працівника із
зазначенням його професії,
спеціальності, кваліфікації та розміру
оплати праці. У судовому засіданнні із
пояснень позивача ОСОБА_1 установлено,
що після звільненння його з роботи він
подав документи Львівському центру
зайнятості та ним отримується належна
державна допомога.

За рішеннями сесії №375 та №376 ХХХ сесії
Самбірської районної ради VI скликання
від 05.02.14р. «Про затвердження структури
виконавчого апарату районної ради,
його чисельності» та додатками до
останнього згідно штатного розпису
відсутня посада, на яку просить позивач
ОСОБА_1 відповідачем поновити його за
рішенням суду. Водночас позивачем не
подано суду клопотань про доказування
чи звільнення від доказування гарантій
при припиненні трудового договору із
Самбірською районною радою, не подано
доказів у зв'язку з чим не погодився на
роботу на вакантній посаді радника з
питань звернень громадян. ОСОБА_1 було
попереджено з дотриманням ст. 49-2 КЗпП
України про майбутнє звільнення із
займаної посади за ч. 1 ст. 40 КЗпП
України, а розпорядженням голови
Самбірської районної ради Львівської
області №64 від 12.05.14р. «Про припинення
трудового договору» звільнено. Дане
свідчить про законне виконання
керівником процедури скорочення
посади завідувача юридичним сектором у
результаті скорочення чисельності
працівників у межах повноважень і
компетенції, чого не заперечив сам
ОСОБА_1

Виходячи із засад змагальності щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведеності перед судом їх
переконливості, диспозитивності
адміністративного судочинства,
офіційного з'ясування всіх обставин
справи, аналізуючи пояснення осіб, які
брали участь у справі, суд вважає, що в
позові про поновлення на роботі слід
відмовити, відтак недоцільно
вирішувати про стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Ураховуючи вищенаведене, достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, пояснення осіб, які брали
участь у справі, суд приходить до
висновку, що в адміністративному
позові ОСОБА_1 до Самбірської районної
ради Львівської області про поновлення
на роботі, виплату середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
слід відмовити повністю, оскільки
судом встановлено, що дії відповідача
не порушують законні права, свободи та
інтереси позивача. Відповідачем вірно
використане право на звільнення
працівника із займаної посади
відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України,
а тому звільнення ОСОБА_1 слід визнати
законним.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 70, 86, 158 - 163 КАС
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 повністю у позові до
Самбірської районної ради Львівської
області про поновлення на роботі,
виплату середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Стягнути із ОСОБА_1 у дохід держави
73,08грн. судового збору.

На постанову може бути подано
апеляційну скаргу до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через місцевий суд протягом
десяти днів з часу отримання її копії.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
підпис І.С. Казан

Згідно з оригіналом

Суддя Самбірського

міськрайонного суду
І.С. Казан