Справа № 404/2915/14-а (2-а/404/310/14)
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2014 рокусправа № 404/2915/14-а
(2-а/404/310/14)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А.
Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Кіровограді Кіровоградської області

на постанову Кіровського районного
суду м. Кіровограда від 22 квітня 2014 року

справа № 404/2915/14-а (2-а/404/310/14)

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України
в м. Кіровограді Кіровоградської
області

про визнання протиправними дій,
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом про визнання
протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в м.
Кіровограді Кіровоградської області
щодо відмови у здійсненні перерахунку
та виплаті щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
зобов'язання провести перерахунок та
виплатити щомісячне довічне грошове
утримання, відповідно до довідки
апеляційного суду Кіровоградської
області від 06 грудня 2013 року №155, з 01
грудня 2013 року з урахуванням різниці,
яка була виплачена в цей період.

Постановою Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 22 квітня 2014 року
позовні вимоги задоволено.

Не погодившись із постановою суду,
управління Пенсійного фонду України в
м. Кіровограді Кіровоградської області
подало апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду та прийняти
нову постанову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована
відсутністю правових підстав для
здійснення перерахунку довічного
грошового утримання суддям у
відставці.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ОСОБА_1
перебуває на обліку управління
Пенсійного фонду України в м.
Кіровограді Кіровоградської області
та отримує щомісячне довічне грошове
утримання судді у відставці відповідно
до Закону України «Про судоустрій та
статус суддів».

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся із
заявою до управління Пенсійного фонду
України м. Кіровограді Кіровоградської
області про перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці з 01 грудня 2013 року відповідно
до довідки апеляційного суду
Кіровоградської області від 06.12.2013 р. №
155, в зв'язку з підвищенням заробітної
плати працюючим суддям.

Листом управління Пенсійного фонду
України м. Кіровограді Кіровоградської
області № 98/Г-11 від 26 грудня 2013 року в
задоволенні заяви було відмовлено з
тих підстав, що такий перерахунок не
передбачений діючим законодавством.

Вважаючи відмову у проведенні
перерахунку протиправною, позивач
звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1,
суд першої інстанції виходив з того, що
оскільки суддівська винагорода судді
відповідного суду у 2013 року була
збільшена, отже, позивач набув право на
отримання щомісячного грошового
утримання судді у відставці у розмірі,
що обраховується, виходячи із розміру
суддівської винагороди працюючого
судді на відповідній посаді.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції та
зазначає, що відповідно до частини 2 ст.
19 Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

В свою чергу ст. 126 Конституції України
передбачає, що незалежність і
недоторканність суддів гарантуються
Конституцією і законами України, а ст. 22
Конституції України визначено, що
конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Як зазначається у рішенні
Конституційного Суду України № 4-рп2007
18.06.2007 року, щомісячне довічне грошове
утримання судді - це особлива форма
соціального забезпечення суддів, яка
виражається у гарантованій державою
щомісячній, звільненій від сплати
податків, грошовій виплаті, що
забезпечує їх належне матеріальне
утримання. Особливість щомісячного
довічного грошового утримання полягає
у правовому регулюванні, а також у
джерелах його фінансування, які
визначені Конституцією України,
Законом України «Про статус суддів».

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10-рп/2008 від 22.05.2008 року було визнано
неконституційними положення пункту 63
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» щодо зміни
існуючого порядку виплати щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці.

Приймаючи вказане рішення,
Конституційний суд України виходив з
того, що фактичне позбавлення суддів у
відставці права на перерахунок
довічного грошового утримання у
зв'язку зі збільшенням розміру
заробітної плати працюючого судді,
суттєво звужує зміст і обсяг права
судді, яке він мав, та обмежує його
конституційні гарантії незалежності.

Більш того, як зазначено у рішенні
Конституційного Суду України від 14.12.2011
року № 18-рп/2011, правова природа
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці та
щомісячного грошового утримання
працюючого судді є однаковою, а самі ці
поняття - однорідними та
взаємопов'язаними. Щомісячне грошове
утримання ідентичне щомісячному
довічному грошовому утриманню.
Відмінність щомісячного грошового
утримання працюючого судді від
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці полягає у
тому, що судді, які мають право на
відставку та продовжують працювати на
посаді судді, цю виплату одержували
виключно з Державного бюджету України,
а судді у відставці - з Пенсійного фонду
України за рахунок коштів Державного
бюджету України.

Розмір щомісячного грошового
утримання працюючого судді на час
виникнення спірних правовідносин
сторонами не оспорюється.

Таким чином, управління Пенсійного
фонду України в м. Кіровограді
Кіровоградської області не прийняло до
уваги зміни законодавства щодо
суддівської винагороди

Вказане свідчить про те, що,
відмовляючи у здійсненні нарахування
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці у новому
розмірі, враховуючи збільшення
розміру суддівської винагороди
діючого судді на відповідній посаді,
відповідач діяв неправомірно.

Оскільки встановлено протиправність
дій відповідача щодо відмови провести
позивачу нарахування раніше
призначеного щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
у іншому розмірі, пов'язаному з
підвищення суддівської винагороди
(заробітної плати) працюючим суддям на
підставі наданої довідки виданої
апеляційним судом Кіровоградської
області від 06.12.2013 р. № 155 про суддівську
винагороду ( заробітну плату), то у
відповідності до статті 162 КАС України,
поновлення порушених прав необхідно
здійснити шляхом зобов'язання
відповідача провести відповідне
нарахування розміру щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, забезпечивши його виплату
згідно з положеннями частини 3 статті 138
«Про судоустрій і статус суддів».

Посилання заявника апеляційної скарги
на те, що жодним нормативно-правовим
актом не визначено прав та підстав для
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
та на те, що у відповідності до діючого
законодавства на теперішній час розмір
щомісячного грошового утримання
обмежується 90% та 10-ти прожитковими
мінімумами, установленими для осіб, що
втратили працездатність, визнаються
колегією суддів необґрунтованими,
оскільки положення статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» не містять прямої заборони
нарахування у новому розмірі раніше
призначеного щомісячного довічного
грошового утримання у разі зміни
розміру грошового утримання діючих
суддів судів загальної юрисдикції, в
той час, як приписи статей 22,126
Конституції України свідчать саме про
те, що незалежність і недоторканність
суддів гарантуються Конституцією і
законами України, при цьому
конституційні права і свободи не
можуть бути скасовані.

Більш того, Рішенням Конституційного
Суду України № 3-рп/2013 від 03.06.2013 визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними):

- частину третю, перше, друге, третє
речення частини п'ятої статті 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у
редакції Закону України "Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від 8
липня 2011 року № 3668-VI;

- статтю 2 Закону України "Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від 8
липня 2011 року № 3668-VI в частині
поширення її дії на Закон України "Про
судоустрій і статус суддів" від 7 липня
2010 року № 2453-VI;

- абзац другий пункту 2 розділу II
"Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від 8
липня 2011 року № 3668-VI, зі змісту якого
вбачається, що виплата суддям пенсії
(щомісячного довічного грошового
утримання) здійснюється без
індексації, без застосування положень
частин другої, третьої статті 42 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від 9
липня 2003 року № 1058-IV та без проведення
інших перерахунків, передбачених
законодавством.

Рішення Конституційного Суду України
має преюдиціальне значення при
розгляді судами загальної юрисдикції
позовів у зв'язку з правовідносинами,
що виникли внаслідок дії положень
законів України, визнаних
неконституційними.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції, дійшов висновку, що підстав
для скасування постанови суду першої
інстанції та ухвалення нового судового
рішення не вбачається, у зв'язку з чим
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін.

Керуючись статтями 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Кіровограді Кіровоградської області -
залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 22 квітня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим