Справа № 2-а-11775/11/1527
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа №
2-а-11775/11/1527

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Бузовський В.В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Кравця О.О.,
Романішина В.Л.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційні скарги
управління Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси та ОСОБА_1
на постанову Суворовського районного
суду м. Одеси від 23 грудня 2011 року по
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Суворовському районі м. Одеси
про зобов'язання здійснити перерахунок
державної та додаткової пенсії, як
інваліду 2-ї групи, учаснику ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, 1 категорії, -

ВСТАНОВИВ:

29 листопада 2011 року ОСОБА_1
звернувшись до Суворовського
районного суду м. Одеси з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси, просив
суд зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок державної та додаткової
пенсії, як інваліду 2-ї групи, з 19 лютого
2001 року, відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з розміру
державної пенсії в 8 мінімальний пенсій
за віком, та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком, та
забезпечити відповідні виплати з
урахуванням виплачених сум.

Постановою від 23 грудня 2011 року,
ухваленою в порядку скороченого
провадження, Суворовський районний суд
м. Одеси задовольнив адміністративний
позов частково:

- визнав протиправною відмову
відповідача у здійснені позивачу
перерахунку пенсії з урахуванням ст.
ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст. 1 Закону України «Про
встановлення прожиткового мінімуму та
мінімальної заробітної плати»;

- зобов'язав відповідача
здійснити позивачу, перерахунок пенсії
по інвалідності та додаткової пенсії,
за шкоду, заподіяну здоров'ю, з
урахуванням ст. ст. 49, 50, 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», та провести відповідні
виплати з 29 травня 2011 року по 22 липня 2011
року, допустивши негайне виконання у
межах суми стягнення за один місяць.

Не погоджуючись з постановою суду
управління Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси подало
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржену постанову та
ухвалити нову, якою відмовити у
задоволенні адміністративного позову
в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги,
апелянт обґрунтовує тим, що суд першої
інстанції допустив порушення норм
матеріального права, оскільки пенсійні
виплати позивачу проводились у
відповідності до вимог діючого
законодавства.

ОСОБА_1 також подав апеляційну скаргу
на постанову Суворовського районного
суду м. Одеси від 23 грудня 2011 року, в
якій просить скасувати оскаржену
постанову та ухвалити нову, якою
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок державної та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як
інваліду ІІ групи з 22 травня 2008 року,
відповідно до ст. 50 ч. 4 ст. 54 України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» виходячи з
розміру державної пенсії в вісім
мінімальних пенсії за віком, та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю в розмірі 75 % мінімальної
пенсії за віком, та забезпечити
відповідні виплати з урахуванням
виплачених сум.

Вимоги апеляційної скарги
апелянт обґрунтовує тим, що суд першої
інстанції допустив порушення норм
матеріального права.

Ухвалюючи постанову про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції встановив, що позивач є
учасником ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС, інвалідом ІІ групи, віднесений
до 1 категорії, перебуває на обліку у
відповідача та отримує пенсію
відповідно до Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Також суд першої інстанції встановив,
що позивач отримував державну та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірах менших, ніж
визначено ст. ст. 49, 50, 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», у зв'язку з
чим дійшов висновку, що порушені права
позивача мають бути відновлені.

Справа розглянута в порядку письмового
провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197
КАС України.

Заслухавши суддю доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
апеляційних скарг, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
апеляційних скарг, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга
управління Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси не може
бути задоволена, а апеляційна скарга
ОСОБА_1 може бути задоволена частково.

Апеляційний суд встановив, що суд
першої інстанції повно та всебічно
дослідив та оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив правову природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Сторонами по справі не оспорюється той
факт, що позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, інвалідом ІІ
групи, віднесений до 1 категорії,
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси, та
отримує пенсію відповідно до Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
що також підтверджено матеріалами
справи (а.с. 13, 14, 15, 16, 17, 17а).

Ухвалою від 01 грудня 2011 року
Суворовський районний суд м. Одеси
відмовив позивачу у задоволенні
клопотання про поновлення строку
звернення до адміністративного суду та
залишив без розгляду позовні вимоги,
заявлені за період з 19 лютого 2001 року по
28 травня 2011 року. Зазначена ухвала у
встановленому порядку не оскаржена.

Предметом спору є розміри пенсійних
виплат, які позивач отримує, а саме:

- розмір державної пенсії, який,
відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» не може
бути нижчим 8 мінімальних пенсій за
віком;

- розмір додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, який, відповідно до
ст. 50 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», має становити 75 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Також сторонами по справі не
оспорюється той факт, що позивач
отримує пенсійні виплати у розмірах,
менших ніж встановлено ст. 50, ч. 4 ст. 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», що також підтверджено
доводами апеляційної скарги
відповідача по справі.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 19, ч. 1, 2, 3
ст. 46 Конституції України, рішення
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008, ст. 49, ст. 50, ч. 4
ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», ч. 4 ст. 9 КАС
України, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами,
апеляційний суд погоджується з
висновком суду першої інстанції, що при
визначенні розміру основної та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, застосуванню підлягають
норми Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не положення постанов
Кабінету Міністрів України № 1 від 03
січня 2002 року, № 530 від 28 травня 2008 року,
№ 654 від 16 липня 2008 року, на які
посилається апелянт та які істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про право
позивача на отримання пенсійних виплат
в розмірах, встановлених Законом
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
зазначивши, що підставою для
перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму і
цей перерахунок проводиться з дня
встановлення цього мінімуму.
Відповідно до частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсії за віком встановлюється у
розмірі визначеного законом
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Таким чином,
новий мінімальний розмір пенсії за
віком залежить від нового розміру
прожиткового мінімуму.

Оскільки пенсія позивача має
визначатися виходячи з мінімальної
пенсії за віком, яка встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, то у
разі збільшення розміру цього
прожиткового мінімуму перерахунок
пенсії позивачеві повинен проводитись
із урахуванням нового розміру
мінімальної пенсії за віком.

Проте суд першої інстанції,
задовольняючи адміністративний позов,
помилково зазначив кінцеву дату для
перерахунку пенсійних виплат, оскільки
з самого визначення поняття «пенсія»
випливає, що щомісячні пенсійні
виплати здійснюються на постійній
основі, один раз на місяць протягом
невизначеного періоду часу, а тому цей
вид виплат не є строковим і не може бути
призначений на певний строк. У цьому
випадку визначається лише дата, з якої
особа має право на отримання пенсії (чи
її перерахунок). Кінцевий термін або
строк, на який призначається пенсія, не
може встановлюватись, оскільки це
суперечить самому визначенню та суті
пенсії. Тому виплату пенсії не може
бути обмежено будь-яким кінцевим
терміном або строком, оскільки це б
обмежувало право особи на отримання
державної пенсії та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка має виплачуватись
постійно, один раз на місяць протягом
невизначеного часу та без встановлення
будь-якого терміну або строку виплати
пенсії.

Порядок та строки нарахування пенсій
можуть бути змінені за умов іншого
законодавчого регулювання.

Такий висновок відповідає правовій
позиції Верховного Суду України,
висловленій у постановах від 23 квітня
2012 року № 21-239а11, від 19 березня 2013 року №
21-53а13, від 5 листопада 2013 року № 21-293а13.

За таких обставин апеляційний суд
дійшов висновку про помилкове
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права та наявність
підстав для зміни оскарженої
постанови, шляхом викладення абзацу
третього резолютивної частини
оскарженої постанови в іншій редакції.

Таким чином, апеляційний суд
дійшов висновку про правильне
вирішення судом першої інстанції спору
по суті, але з помилковим застосуванням
норм матеріального права, у зв'язку з
чим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС
України, це є підставою для залишення
апеляційної скарги відповідача без
задоволення, для часткового
задоволення апеляційної скарги
позивача та зміни оскарженої
постанови.

Керуючись ст. ст. 70, 71, ч. 10 ст. 183-2,
ст. 195, п. 2 ч. 1 ст. 197, п. 2 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1
ст. 201, ст. ст. 207, 244-2, ч. 5 ст. 254 КАС
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси залишити
без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Постанову Суворовського районного
суду м. Одеси від 23 грудня 2011 року
змінити, виклавши абзац третій
резолютивної частини постанови у новій
редакції:

«Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Суворовському районі м.
Одеси здійснити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
перерахунок раніше призначеної
державної пенсії та додаткової пенсії,
за шкоду, заподіяну здоров'ю, як
інваліду 2-ї групи, 1 категорії, у
відповідності до вимог ст. 50, ч. 4 ст. 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з розміру
державної пенсії за віком в вісім
мінімальних пенсії за віком, та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю в розмірі 75 % мінімальної
пенсії за віком, починаючи з 29 травня 2011
року виходячи з розміру прожиткового
мінімуму, встановленого для осіб, які
втратили працездатність за відповідні
періоди, та сплатити частину
недоотриманої пенсії.»

В іншій частині постанову
Суворовського районного суду м. Одеси
від 23 грудня 2011 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя
С.Д.Домусчі

суддя
О.О.Кравець

суддя
В.Л.Романішин