Справа № 2а-8622/11/1370
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 р.
Справа № 98935/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Сокальському районі
Львівської області на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 12 серпня 2011
року у справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Сокальському районі Львівської
області до Відділу державної
виконавчої служби Сокальського
районного управління юстиції
Львівської області про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору від 04.03.2011 року № ВП
22323846,-

В С Т А Н О В
И Л А:

01.08.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору від 04.03.2011 року № ВП
22323846.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
відповідно до ст.46 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавчий
збір не стягується за виконавчими
документами про стягнення періодичних
платежів.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 12 серпня 2011
року в задоволенні адміністративного
позоу відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою задовольнити позовні вимоги.

В разі відсутності клопотань від усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI).

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що при винесенні оскаржуваної
постанови відповідач діяв відповідно
до вимог Закону України «Про виконавче
провадження».

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що Сокальським
районним судом Львівської області
видано виконавчий лист № 2а-272 від 25.10.2010
року про зобов'язання УПФУ в
Сокальському районі Львівської
області провести нарахування та
виплату ОСОБА_1 щомісячної державної
соціальної допомоги як дитині війни за
період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, а
також нарахувати та виплачувати таку
допомогу з 01.01.2009 року у розмірі,
визначеному ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Відповідно до виконавчого листа
відповідачем відкрито виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа, про що винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження від
03.11.2010 року ВП № 22322846.

У вказаній вище постанові боржнику
встановлено строк до 10.11.2010 року для
добровільного виконання виконавчого
документа.

09.11.2010 року Управлінням Пенсійного
фонду України в Сокальському районі
Львівської області подано до
Сокальського районного суду заяву в
порядку ст. 170 України про роз'яснення
виконання судового рішення суду від
28.12.2009 р. по справі №2а-272/2009.

09.02.2011 року №1315/06-14 Управлінням подано
лист з відповідними дотатками, в якому
проінформовано відповідача про стан
виконання рішення суду щодо виплати
ОСОБА_1 державної соціальної допомоги
як дитині війни.

Листом №2016 від 28.02.2011 року управління з
виплати пенсій Головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області підтвердило нарахування
доплати «Дітям війни» згідно судового
рішення, та включення даної доплати в
основну відомість за березень 2011 року.

Керуючись ст. 46 Закону України «Про
виконавче провадження» відповідач
виніс постанову про стягнення з
боржника виконавчого збору від 04.03.2011
року № ВП 22323846

Відповідно до статті 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно до ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження» (в редакції на
час винесення спірних відносин)
Виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
зазначених у цьому Законі, спрямованих
на примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 18 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 18 цього
закону, зокрема, за заявою стягувача
або його представника про примусове
виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 вказаного
Закону, державний виконавець у 3-денний
строк з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. В постанові державний
виконавець встановлює строк для
добровільного виконання рішення, який
не може перевищувати семи днів, а
рішень про примусове виселення -
п'ятнадцяти днів, та попереджає
боржника про примусове виконання
рішення після закінчення
встановленого строку зі стягненням з
нього виконавчого збору і витрат,
пов'язаних з провадженням виконавчих
дій, передбачених Законом України «Про
виконавче провадження».

Починаючи виконувати рішення,
державний виконавець повинен
пересвідчитися, чи отримана боржником
копія постанови про відкриття
виконавчого провадження і чи здійснені
ним дії, спрямовані на добровільне
виконання рішення у встановлений
постановою строк відповідно до ст. 24
вказаного вище Закону. Якщо боржник у
встановлений строк добровільно не
виконав рішення, державний виконавець
невідкладно розпочинає його примусове
виконання.

Згідно ч.1,2 ст.46 Закону України «Про
виконавче провадження» У разі
невиконання рішення у строк,
установлений для добровільного його
виконання, з боржника постановою
державного виконавця, яка
затверджується начальником
відповідного органу державної
виконавчої служби, якому він
безпосередньо підпорядкований,
стягується виконавчий збір у розмірі 10
відсотків від фактично стягненої суми
або вартості майна боржника, яке
передане стягувачу за виконавчим
документом, а в разі невиконання
рішення немайнового характеру в строк,
встановлений для добровільного його
виконання, з боржника після повного
виконання рішення в тому ж порядку
стягується виконавчий збір у розмірі
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян з боржника -
громадянина і в розмірі п'ятдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян - з боржника - юридичної особи.

Виконавчий збір не стягується із
страховиків, які здійснюють державне
обов'язкове особисте страхування, при
виконанні державними виконавцями
рішень про стягнення коштів за
державним обов'язковим особистим
страхуванням, а також з осіб,
звільнених від його сплати згідно з
законодавством, а також за виконавчими
документами про конфіскацію майна,
стягнення періодичних платежів,
стягнення виконавчого збору,
накладення арешту на майно для
забезпечення позовних вимог.

Керуючись вищенаведеним колегія
суддів зазначає, що виконавчий збір не
стягується за виконавчими документами
про конфіскацію майна, стягнення
періодичних платежів, стягнення
виконавчого збору, накладення арешту
на майно для забезпечення позовних
вимог, відшкодування витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, і стягнення штрафів,
накладених відповідно до вимог цього
закону. Судовим рішенням не
присуджувалось стягнення періодичних
платежів, а зобов`язано позивача
боржника провести нарахування та
виплату на користь особи підвищення
пенсії за чітко зазначені минулі
періоди.

У відповідності до Конституції
України, а саме ч.5 ст.124, рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
теритрії України.

Згідно із ст. 129 Конституції України
обов'язковість рішень суду є однією з
основних засад судочинства, а
відповідно до ст. 7 КАС України -
принципом здійснення правосуддя в
адміністративних справах.

Згідно із статтею 14 КАС України
постанови суду в адміністративних
справах, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання на всій
території України, постанова суду, на
виконання якої видано виконавчий лист,
набрала законної сили і повинна бути
виконана боржником.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку, відтак подана
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являється
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Сокальському районі Львівської
області залишити без задоволення, а
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 12 серпня 2011
року у справі №2а-8622/11/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І. Довга

І.І.Запотічний