Справа № 2а-39348/09/2070
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 р.Справа №
2а-39348/09/2070Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Подобайло З.Г., Григоров А.М.

за участю секретаря судового засідання
- Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові справу за
апеляційною скаргою Міністерства
фінансів України на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 21 серпня 2009
року по справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Світ
Розваг» до Міністерства фінансів
України про визнання протиправним та
скасування наказу, -

В с т а н о в и л а:

У червні 2009 року позивач, товариство з
обмеженою відповідальністю «Світ
Розваг» (далі по тексту ТОВ «Світ
Розваг»), звернувся до суду з позовом,
яким просить визнати протиправним та
скасувати п. 1 наказу Міністерства
фінансів України від 08 травня 2009 року №
650 «Про зупинення дії ліцензії
Міністерства фінансів України на
провадження організації з проведення
азартних ігор» в частині зупинення дії
ліцензії позивача від 26 квітня 2006 року
№ 082927 серія АВ.

В обґрунтування позовних вимог,
посилаючись на приписи Господарського
кодексу України, Закону України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності», Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності», зазначає,
що ліцензія є єдиним документом
дозвільного характеру, який дає право
на зайняття певним видом господарської
діяльності, що відповідно до
законодавства підлягає обмеженню, при
цьому ліцензія - це документ державного
зразка, який засвідчує право
ліцензіата на провадження зазначеного
в ньому виду господарської діяльності
протягом визначеного строку за умови
виконання ліцензійних умов, а під
ліцензійними умовами розуміється
установлений з урахуванням вимог
законів вичерпний перелік
організаційних, кваліфікаційних та
інших спеціальних вимог, обов'язкових
для виконання при провадженні видів
господарської діяльності, що
підлягають ліцензуванню. Отже,
отримуючи документ державного зразка з
зазначенням виду господарської
діяльності та строку дії, сплативши
разовий платіж (30 000 євро), помножений на
весь строк дії ліцензії (5 років),
суб'єкт господарювання отримав
п'ятирічну гарантію безперешкодного
здійснення дозволеного виду
діяльності за умови дотримання
ліцензійних умов. Вказує, що норми
Закону України «Про ліцензування
певних видів господарської
діяльності» від 01.06.2000 року не містять
підстав та порядку зупинення дії
виданої ліцензії, що відповідно має
своїм наслідком призупинення
господарської діяльності. Отже,
прийнятий спеціальним органом
ліцензування - Міністерством фінансів
України Наказ від 08.05.2009 року № 650 «Про
зупинення дії ліцензій Міністерства
фінансів України на провадження
організації діяльності з проведення
азартних ігор», не відповідає вимогам
чинного законодавства.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 21 серпня 2009
року позовні вимоги ТОВ «Світ Розваг»
задоволено.

Судове рішення мотивовано тим, що
відповідач під час видання
оспорюваного наказу про зупинення дії
ліцензії ТОВ «Світ розваг» діяв поза
межами наданих йому законом, як органу
ліцензування, повноважень, оскільки
Закон України «Про ліцензування певних
видів господарської діяльності» не
надає органу ліцензування повноважень
щодо зупинення дії ліцензії. Зазначено,
що ні вказаний закон, ні інші закони не
містять поняття «зупинення дії
ліцензії», як не містять механізму його
реалізації та відповідно випадків
застосування.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в
апеляційній скарзі Міністерства
фінансів України, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, просить скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 21 серпня 2009
року та прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог ТОВ «Світ
Розваг» відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач зазначає, що
зупинення ліцензії позивача
здійснювалося на підставі
Розпорядженням Кабінету Міністрів
України «Про заходи щодо підвищення
рівня безпеки громадян» № 494-р від 07
травня 2009 року, яким Міністерство
фінансів України зобов'язано зупинити
строком на один місяць дію ліцензій,
виданих суб'єктам господарювання, які
здійснюють діяльність у сфері
грального бізнесу з метою проведення
їх перевірки МНС, Держгірпромнаглядом,
іншими контролюючими та наглядовими
органами з питань забезпечення їх
безпечного використання. А оскільки,
згідно з приписами Положення про
Міністерство фінансів України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2006 № 1837,
Міністерство фінансів України є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується та
координується Кабінетом Міністрів
України, зазначене розпорядження
Кабінету Міністрів України є
обов'язковим для Міністерства фінансів
України, отже відповідач вважає, що
відповідно до норм законодавства, не
вчинив по відношенню до позивача
незаконних або протиправних дій.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів, враховуючи межі апеляційної
скарги, дійшла висновку, що апеляційна
скарга, відповідно до положень ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі по тексту КАС України),
задоволенню не підлягає, з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 26 травня 2006 року
Міністерством фінансів України
позивачу видана ліцензія на право
організації діяльності з проведення
азартних ігор (діяльності з
організації та проведення азартних
ігор на гральних автоматах) серії АВ №
082927 зі строком дії з 26 квітня 2006 року по
25 квітня 2011 року.

Наказом Міністерства фінансів України
№ 650 від 08 травня 2009 року (п.10 додатку до
наказу) дію зазначеної ліцензії
зупинено до 07 червня 2009 року.

Згідно із ч. 2 ст. 14 Господарського
кодексу України (далі -ГК України)
правові засади ліцензування,
патентування певних видів
господарської діяльності та
квотування визначаються, виходячи з
конституційного права кожного на
здійснення підприємницької
діяльності, не забороненої законом, а
також принципів господарювання,
встановлених у статті 6 цього Кодексу.

Статтею 91 Цивільного кодексу України
передбачено, що юридична особа може
здійснювати окремі види діяльності,
перелік яких встановлюється законом,
після одержання нею спеціального
дозволу (ліцензії).

Відповідно до положень ст. 1 Закону
України «Про ліцензування певних видів
господарської діяльності» ліцензія -
документ державного зразка, який
засвідчує право ліцензіата на
провадження зазначеного в ньому виду
господарської діяльності протягом
визначеного строку за умови виконання
ліцензійних умов.

Ліцензія є єдиним документом
дозвільного характеру, який дає право
на зайняття певним видом господарської
діяльності, що відповідно до
законодавства підлягає обмеженню.

Відповідно до приписів п. 29 ст. 9 Закону
України «Про ліцензування певних видів
господарської діяльності» (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), - організація та
утримання тоталізаторів, гральних
закладів, випуск та проведення лотерей,
організація діяльності з проведення
азартних ігор підлягають ліцензуванню.

Переліком органів ліцензування,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 14 листопада 2000
року N 1698 (в редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
органом ліцензування організації
діяльності з проведення азартних ігор
було визначено Міністерство фінансів
України.

Відповідно до ст. 218 ГК України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

За приписами ч. 1 ст. 239 ГК України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування відповідно до своїх
повноважень та у порядку,
встановленому законом, можуть
застосовувати до суб'єктів
господарювання, зокрема, такі
адміністративно-господарські санкції:
- зупинення дії ліцензії (патенту) на
здійснення суб'єктом господарювання
певних видів господарської діяльності;
- анулювання дії ліцензії (патенту) на
здійснення суб'єктом господарювання
певних видів господарської діяльності.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено,
що суб'єктом владних повноважень є
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Статтями 14, 16, 21 Закону України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності» визначено
порядок видачі ліцензій, її
переоформлення та анулювання.

Як визначено ст.21 Закону України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності »,
підставами для анулювання ліцензії є:

заява ліцензіата про анулювання
ліцензії;

акт про повторне порушення ліцензіатом
ліцензійних умов;

наявність в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб і фізичних осіб -
підприємців відомостей про
перебування юридичної особи у стані
припинення шляхом ліквідації
(перебування фізичної особи -
підприємця у стані припинення
підприємницької діяльності) або про
державну реєстрацію її припинення
(державну реєстрацію припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця);

нотаріально засвідчена копія
свідоцтва про смерть фізичної особи -
підприємця;

акт про виявлення недостовірних
відомостей у документах, поданих
суб'єктом господарювання для одержання
ліцензії;

акт про встановлення факту передачі
ліцензії або її копії іншій юридичній
або фізичній особі для провадження
господарської діяльності;

акт про невиконання розпорядження про
усунення порушень ліцензійних умов;

акт про неможливість ліцензіата
забезпечити виконання ліцензійних
умов, встановлених для певного виду
господарської діяльності;

акт про відмову ліцензіата в
проведенні перевірки органом
ліцензування або спеціально
уповноваженим органом з питань
ліцензування.

Орган ліцензування приймає рішення про
анулювання ліцензії протягом десяти
робочих днів з дати встановлення
підстав для анулювання ліцензії, яке
вручається (надсилається) ліцензіату
із зазначенням підстав анулювання не
пізніше трьох робочих днів з дати його
прийняття.

Розгляд питань про анулювання ліцензії
на підставі акта про виявлення
недостовірних відомостей у документах,
поданих суб'єктом господарювання для
одержання ліцензії; акта про
встановлення факту передачі ліцензії
іншій юридичній або фізичній особі для
провадження господарської діяльності;
акта про невиконання розпорядження про
усунення порушень ліцензійних умов
здійснюється органом ліцензування з
обов'язковим запрошенням ліцензіата
або його представників.

Рішення про анулювання ліцензії
набирає чинності через тридцять днів з
дня його прийняття, крім рішень про
анулювання ліцензій, прийнятих згідно
з поданою заявою ліцензіата про
анулювання ліцензії та в разі смерті
ліцензіата (фізичної особи -
підприємця), які набирають чинності з
дня їх прийняття.

Якщо ліцензіат протягом цього часу
подає скаргу до експертно-апеляційної
ради, дія даного рішення органу
ліцензування зупиняється до прийняття
відповідного рішення спеціально
уповноваженого органу з питань
ліцензування.

Запис про дату та номер рішення про
анулювання ліцензії вноситься до
ліцензійного реєстру не пізніше
наступного робочого дня після набрання
чинності рішенням про анулювання
ліцензії.

У разі анулювання ліцензії на підставі
акта про повторне порушення
ліцензіатом ліцензійних умов, акта про
виявлення недостовірних відомостей у
документах, поданих суб'єктом
господарювання для одержання ліцензії,
акта про встановлення факту передачі
ліцензії іншій юридичній або фізичній
особі для провадження господарської
діяльності, акта про невиконання
розпорядження про усунення порушень
ліцензійних умов суб'єкт
господарювання може одержати нову
ліцензію на право провадження цього
виду господарської діяльності не
раніше ніж через рік з дати прийняття
рішення органу ліцензування про
анулювання попередньої ліцензії.

Таким чином, анулювання ліцензії є
правовою санкцією (важелем державного
впливу), що виявляється у позбавленні
органом ліцензування суб'єкта
підприємництва у сфері грального
бізнесу права на провадження цього
виду господарської діяльності у
випадках його неналежної поведінки або
можливих зловживань.

Між тим, суб'єктом владних повноважень -
органом ліцензування в оспорюваному
наказі не зазначено про наявність
порушень умов ліцензування або
провадження діяльності, що
ліцензується, з боку позивача. Вказаний
факт вчинення порушень правил
здійснення господарської діяльності
ТОВ «Світ Розваг» не був доведений
відповідачем і в ході судового
розгляду.

Отже, дії відповідача - суб'єкта владних
повноважень по виданню оспорюваного
наказу є такими, що суперечать вимогам
чинного законодавства України щодо
заборони втручання органів державної
влади у господарську діяльність
суб'єктів господарювання без
передбачених законами підстав.

Статтею 50 Закону України від 07.10.2010 року
№ 2591-VI «Про Кабінет Міністрів України»
(Закон втратив чинність згідно із
Законом України від 27 лютого 2014 року N
794-VII «Про Кабінет Міністрів України»)
було визначено, що Кабінет Міністрів
України на основі та на виконання
Конституції і законів України, актів
Президента України видає обов'язкові
для виконання акти - постанови і
розпорядження.

Акти Кабінету Міністрів України
нормативного характеру видаються у
формі постанов Кабінету Міністрів
України.

Акти Кабінету Міністрів України з
організаційно-розпорядчих та інших
поточних питань видаються у формі
розпоряджень Кабінету Міністрів
України.

Згідно зі ст. 75 Конституції України
Верховна Рада України є єдиним органом
законодавчої влади в Україні.

25 червня 2009 року набрав чинності Закон
України «Про заборону грального
бізнесу в Україні», статтею 2 якого
заборонено гральний бізнес та участь в
азартних іграх.

Частиною 2 ст. 4 вищезазначеного Закону
встановлено, що з дня набрання ним
чинності, видача ліцензій на
провадження діяльності з організації
та проведення азартних ігор в Україні
припиняється, а ліцензії, видані
суб'єктам підприємницької діяльності
до дня набрання чинності цим Законом,
скасовуються.

При цьому, листом від 30 червня 2009 року N
31-35010-03-10 Міністерство фінансів України
пропонувало суб'єктам господарювання,
яким відповідно до Закону України «Про
заборону грального бізнесу в Україні»
скасовано ліцензії Міністерства
фінансів України на провадження
організації діяльності з проведення
азартних ігор, в тому числі і позивачу,
повернути до міністерства ліцензії на
провадження організації діяльності з
проведення азартних ігор, їх копії,
завірені Міністерством фінансів
України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення суду
першої інстанції щодо задоволення
позовних вимог є законним та
обґрунтованим, а тому не вбачає підстав
для його скасування.

Доводи апеляційних скарг висновків
суду не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційні скарги без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

В порядку, визначеному ч. 1 ст. 41
КАС України фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 41 ч. 1, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства
фінансів України - залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 21 серпня 2009
року по справі № 2а-39348/09/2070 - залишити
без змін.

Ухвала Харківського апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня складання ухвали у повному
обсязі шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
(підпис) Л.В. Мельнікова

Судді
(підпис) З.Г.Подобайло

(підпис) А.М.Григоров

Повний текст ухвали виготовлений і
підписаний 19 вересня 2014 року.