Справа № 815/4246/14
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4246/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого - судді
Завальнюка І.В., розглянувши в порядку
письмового провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції Одеської
області, треті особи - Товариство з
обмеженою відповідальністю
«КЕЙ-КОЛЕКТ», ОСОБА_2, про визнання
протиправним та скасування рішення,
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним
позовом, в якому просить визнати
протиправним та скасувати рішення про
відмову в державні реєстрації прав та
їх обтяжень № 14179364 від 03.07.2014 року
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
Одеської області Тартачної Катерини
Михайлівни; зобов'язати відповідача
здійснити державну реєстрацію прав
власності на квартиру, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 на
підставі рішення Суворовського
районного суду м. Одеси по справі №
2-6413/08 від 28.11.2008 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначила, що вона є власником
нерухомого майна на підставі судового
рішення, яке набрало законної сили.
Зазначене нерухоме майно було передано
її колишнім чоловіком в іпотеку АТ
«Укрсиббанк» в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором. З
метою реєстрації права власності на це
майно вона звернулася до Реєстраційної
служби ОМУЮ Одеської області із
відповідною заявою, проте оскаржуваним
рішенням їй у цьому було відмовлено. В
основу оскаржуваної відмови у
реєстрації права власності
відповідачем покладено те, що заяву про
державну реєстрацію прав, пов'язаних з
відчуженням нерухомого майна, подано
після державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна. Однак
позивач зазначає, що судове рішення та
правочин це окремі, не тотожні
правовстановлюючі документи. У зв'язку
із цим наявність обтяження на об'єкт
нерухомого майна не може бути
підставою для відмови у реєстрації
права власності, яке виникло на
підставі судового рішення.

До суду з'явилися представники
позивача, яка позовні вимоги із
викладених вище підстав підтримали у
повному обсязі та просили задовольнити
позов.

Представник відповідача до суду не
з'явився, про час та місце судового
розгляду справи повідомлений належним
чином; заперечення проти
адміністративного позову не надав.

Представник Товариства з обмеженою
відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до суду
не з'явився, про час та місце судового
розгляду справи повідомлений належним
чином. Згідно наданого до суду засобами
електронного зв'язку клопотання
розгляд справи просив відкласти у
зв'язку із зайнятістю в іншому судовому
засіданні. Судом визнано неявку
представника третьої особи неповажною,
оскільки зазначені у клопотанні
обставини не позбавляють можливості
участі в судовому засіданні іншого
повноважного представника позивача, у
тому числі й керівника підприємства.

Третя особа - ОСОБА_2 до суду не з'явився,
про час та місце судового розгляду
справи, в силу ч.11 ст.35 КАС України,
повідомлений належним чином.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України справа
розглянута в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про часткове
задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, рішенням
Суворовського районного суду м. Одеси
від 28.11.2008 року по справі № 2-6413/08 за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, стягнення аліментів
та поділ майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
серед іншого, розділено майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя. Визнано за ОСОБА_4
право власності на квартиру АДРЕСА_1.

26 червня 2014 року представник ОСОБА_1
звернулась до Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
Одеської області із заявою про
державну реєстрацію права власності на
житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1.

В якості правовстановлюючого
документу до заяви було додано
вищезазначене судове рішення по справі
№ 2-6413/08 від 28.11.2008 року.

Рішенням реєстратора № 14179364 від 03
липня 2014 року у проведенні державної
реєстрації права власності було
відмовлено на підставі ст.24 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових права на нерухоме майно та їх
обтяжень» та п.20 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10.2013
року № 868.

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність наданих сторонами
доказів, а також достатність та
взаємний зв'язок у їх сукупності, суд
вважає зазначене рішення
необґрунтованим, а позовні вимоги
підлягаючими частковому задоволенню, з
огляду на наступне.

Як вбачається з оскаржуваного рішення,
підставою для відмови в державній
реєстрації права власності на нерухоме
майно слугувало те, що заяву про
державну реєстрацію прав, пов'язаних із
відчуженням нерухомого майна, подано
після державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна. В якості
правового обґрунтування відмови
відповідачем зазначено ст.24 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» та п.20 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10.2013
року № 868.

Так, судом встановлено, що зазначене
майно було передано колишнім чоловіком
позивача - ОСОБА_2 в іпотеку АТ
«Укрсиббанк» в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором №
0 від 23.05.2006 року.

Згідно інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, Реєстру
прав власності на нерухоме майно,
Державного реєстру іпотек, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна станом на 03 липня 2014
року квартира АДРЕСА_1 є об'єктом
обтяження на підставі договору
відступлення права вимоги за договором
іпотеки, 5207-5208, 12.12.2001 р. Обтяження
зареєстровано 20.04.2012 року приватним
нотаріусом ОСОБА_5 Іпотекодержателем є
ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», іпотекодавцем -
ОСОБА_2.

Правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації за цим Законом,
та їх обтяжень і спрямований на
забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна
визначені Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно - єдина державна
інформаційна система, що містить
відомості про права на нерухоме майно,
їх обтяження, а також про об'єкти та
суб'єктів цих прав.

Частиною 2 статті 15 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
встановлено, що перелік документів для
здійснення державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Процедуру проведення державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень (далі - державна
реєстрація прав), перелік документів,
необхідних для її проведення, права та
обов'язки суб'єктів у сфері державної
реєстрації прав, а також процедуру
взяття на облік безхазяйного
нерухомого майна визначає Порядок
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
№ 868 від 17.10.2013 року (далі - Порядок № 868).

Згідно з п.40 Порядку № 868 для проведення
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці
або податковій заставі, заявник, крім
документа, що підтверджує виникнення,
перехід та припинення речових прав на
нерухоме майно, подає документ, що
підтверджує факт надання
іпотекодержателем або контролюючим
органом згоди на відчуження або
передачу на іншому речовому праві
такого майна.

Поряд із тим, відповідно до ч.1 ст.22
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» у разі якщо
документи для державної реєстрації
прав та їх обтяжень подано не в повному
обсязі, передбаченому
нормативно-правовими актами, державний
реєстратор у строк, встановлений
частинами п'ятою, сьомою і восьмою
статті 15 цього Закону для розгляду
заявлених прав, приймає рішення про
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень і
письмово повідомляє про це заявника.

Вичерпний перелік підстав для відмови
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень визначений ст.24 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень». При цьому відмова в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень з підстав, не передбачених цим
Законом, заборонена.

Вирішуючи спір, суд враховує, що
позивачем не надано доказів того, що
при зверненні до Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
Одеської області для проведення
реєстрації права власності на належне
позивачу нерухоме майно її
представником було надано документ, що
підтверджує факт надання згоди
іпотекодержателем (ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ») на
відчуження або інше визначення
юридичної долі нерухомого майна, яке
перебуває в іпотеці.

Таким чином, судом встановлено
наявність визначених ч.1 ст.22 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» підстав для зупинення
розгляду заяви про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень.

Однак всупереч вимог п.40 Порядку № 868 та
ч.1 ст.22 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» відповідачем не
зупинено розгляд заяви позивача та не
витребувано додаткові документи,
обов'язок подання яких передбачений
чинним законодавством.

Системний аналіз наведених правових
норм при застосуванні до
правовідносин, що є предметом судового
дослідження, вказує на те, що
відповідач, який є суб'єктом владних
повноважень, при прийнятті
оскаржуваного рішення діяв у
непередбачений законодавством спосіб
та без урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії).

Таким чином, суд вважає рішення
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
Одеської області від 03.07.2014 року № 14179364
про відмову у державній реєстрації
прав передчасним та прийнятим з
порушенням встановленого порядку,
зв'язку із чим останнє підлягає
скасуванню.

Згідно з ч.2 ст.11 КАС України суд може
вийти за межі позовних вимог тільки в
разі, якщо це необхідно для повного
захисту прав, свобод та інтересів
сторін чи третіх осіб, про захист яких
вони просять.

Застосування способу захисту
порушеного права позивача -
зобов'язання вчинити певні дії -
повинно відбуватися з урахуванням
конкретних обставин справи в кожному
окремому випадку.

З урахуванням викладеного, з метою
захисту порушеного права позивача суд
вважає за необхідне зобов'язати
Реєстраційну службу Одеського
міського управління юстиції Одеської
області повторно розглянути заяву
представника ОСОБА_1 про державну
реєстрацію права власності на житлове
приміщення - квартиру АДРЕСА_1, з
урахуванням вимог Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 868 від 17.10.2013 року, та вищевикладених
висновків суду.

Одним із головних принципів
адміністративного судочинства,
відповідно до ст. 7 КАС України є
принцип верховенства права. Відповідно
до ст. 3 Конституції України та ст.8 КАС
України суд при вирішенні справи
керується принципом верховенства
права.

В адміністративному судочинстві
принцип верховенства права зобов'язує
суд надавати законам та іншим
нормативно-правовим актам тлумачення у
спосіб, який забезпечує пріоритет прав
людини при вирішенні справи.
Тлумачення законів та
нормативно-правових актів не може
спричиняти несправедливих обмежень
прав людини.

Таким чином, на підставі ст.10 КАС
України, згідно якої усі учасники
адміністративного процесу є рівними та
ст.11 КАС України, згідно якої розгляд і
вирішення справ у адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними доказів, з'ясувавши
обставини у справі; надавши правову
оцінку наданим доказам, суд дійшов
висновку про часткову обґрунтованість
позовних вимог, у зв'язку із чим позов
підлягає частковому задоволенню.

На підставі положень ч.2,3 ст.162 КАС
України суд вважає за необхідне
винести постанову, яка б гарантувала
дотримання та захист прав, свобод,
інтересів особи, яка звернулась за
судовим захистом.

Керуючись ст.ст.128, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та
скасувати рішення про відмову в
державні реєстрації прав та їх
обтяжень № 14179364 від 03.07.2014 року
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
Одеської області Тартачної Катерини
Михайлівни.

Зобов'язати Реєстраційну службу
Одеського міського управління юстиції
Одеської повторно розглянути заяву
представника ОСОБА_1 про державну
реєстрацію права власності на житлове
приміщення: АДРЕСА_1, за ОСОБА_1.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня отримання копії
постанови апеляційної скарги.

Суддя ____________
І.В. Завальнюк