Справа № 872/8295/13
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 квітня 2014 рокусправа № 0870/12439/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Юхименка О.В.

суддів: Мельника
В.В. Нагорної Л.М.

секретар судового засідання:
Федосєєва Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_1,

на постанову Запорізького
окружного адміністративного суду

від 12 лютого 2013
року

у справі № 0870/12439/12

за позовом ОСОБА_1,

до відповідача Управління
Пенсійного фонду України

в
Шевченківському районі міста
Запоріжжя,

до відповідача Управління
державної казначейської служби
України

у
Шевченківському районі міста
Запоріжжя,

третя особа ВРЕР № 2
Управління ДАІ ГУМВС України

в Запорізькій
області

про: визнання
протиправними дій та стягнення коштів,
-

встановив: ОСОБА_1 подав позов до
Управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі міста
Запоріжжя та до Управління Державної
казначейської служби України у
Шевченківському районі міста
Запоріжжя про визнання протиправними
дій щодо відмови в поверненні
безпідставно сплаченого збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування в розмірі 7.000,00 грн., та
стягнення з державного бюджету
Шевченківського району міста
Запоріжжя безпідставно сплаченого
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування в розмірі 7.000,00 грн. (3%
вартості автомобіля).

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 12 лютого 2013
року у задоволенні позову відмовлено
повністю.

Постанова суду мотивована тим. що в
силу Порядку сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з окремих видів
господарських операцій, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 3 листопада 1998 року N 1740, платниками
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій з відчуження
легкових автомобілів є також фізичні
особи, які набувають право власності на
легкові автомобілі, що підлягають
першій державній реєстрації в Україні
в підрозділах Державтоінспекції МВС.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим актом, у поданій апеляційній
скарзі ОСОБА_1, Позивач, вказує на
порушення норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те, що
платника збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування встановив
підзаконний акт - постанова Кабінету
міністрів України, що не відповідає
пункту 1 частини другої статті 92
Конституції України - виключно
законами України встановлюються
система оподаткування, податки і збори.

Процесуальним правом на участь
представника в судовому засіданні
сторони не скористались. Про дату, час
та місце судового розгляду
повідомлялись у встановленому порядку.

З огляду на приписи статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при винесені оскарженої
постанови, виходить з наступного.

Судом встановлено, що у лютому 2012 року
позивач придбав новий автомобіль Citroen C5
за ціною (без урахування ПДВ) 233.333,33 грн.

Відповідно до вимог пункту 12 Порядку
сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування з окремих видів
господарських операцій, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 3 листопада 1998 року N 1740 та
Інструкції про проведення державної
реєстрації, перереєстрації та обліку
транспортних засобів, оформлення і
видачі реєстраційних документів,
номерних знаків на них та здійснення
перевірок реєстраційно-екзаменаційних
підрозділів Державтоінспекції МВС
України, затвердженої наказом МВС
України від 10 квітня 2002 року № 335, при
реєстрації автомобіля 09.02.2012р.
Позивачем сплачено збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування у
розмірі 7.000,00 грн. (3% вартості
автомобіля), що підтверджується
квитанцією банку № .

16 жовтня 2012 року та 05 грудня 2012 року
позивач звертався до Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі міста
Запоріжжя та до Управління державної
казначейської служби України у
Шевченківському районі міста
Запоріжжя з вимогою про повернення
безпідставно сплаченого збору.

Листами цих установ від 01.11.2012 року №
1054/12 та від 11.12.2012 року № 02-04.1/1537 -2027 у
вимозі позивачу було відмовлено.

Відмова обґрунтована посиланнями саме
на пункт 12 Порядку та Інструкцію про
проведення державної реєстрації,
перереєстрації та обліку транспортних
засобів, оформлення і видачі
реєстраційних документів, номерних
знаків на них та здійснення перевірок
реєстраційно-екзаменаційних
підрозділів Державтоінспекції МВС
України.

У відповідності зі статтею 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого:

1) суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України;

2) суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

У разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством, а органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

З цього витікає, що вимога сплачувати
вищезазначений збір не ґрунтується на
законі, а лише на підзаконних актах, що
не відповідає статтям 19, 67 Конституції
України, яка, в свою чергу, є актом
прямої дії.

Закони України мають вищу юридичну
силу ніж постанови Кабінету міністрів.
Тому у даному випадку повинна була
застосовуватися норм закону а не
постанови Кабінету міністрів.

Ця думка висловлена у постанові
Колегії суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
суду України від 17 червня 2008 року за
позовом особи 1 до Управління
Пенсійного фонду України у
Кременецькому районі Тернопільській
області про повернення безпідставно
стягнутого збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування. І далі:
«пунктом 7 статті 1 Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» від 26 червня 1997 року, яким
визначено виключний перелік осіб -
платників збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування,
передбачено, що платниками збору є
юридичні та фізичні особи при
відчуженні легкових автомобілів, крім
легкових автомобілів, якими
забезпечуються інваліди, та тих
автомобілів, які переходять у
власність спадкоємцям за законом.

Натомість, відповідно до пункту 12
Порядку, платниками збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій з відчуження
легкових автомобілів є підприємства,
установи та організації всіх форм
власності, а також фізичні особи, які
набувають право власності на легкові
автомобілі шляхом купівлі легкових
автомобілів, у тому числі у виробників
або торгівельних організацій (крім
випадків забезпечення автомобілями
інвалідів згідно з законодавством.

На зазначену суперечність між законом
і підзаконним актом, які по - різному
врегульовують одне й те ж саме питання,
суд не звернув належної уваги, не дав
оцінки та не зробив правильних
висновків, виходячи з вищенаведеної
статті 9 КАС та роз'яснення Пленуму
Верховного суду України (мається на
увазі пункт 5 роз'яснення Пленуму ВСУ
від 01 листопада 1996 року № 9».

Виходячи з викладеного, колегія суддів
дійшла висновку, що Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі міста
Запоріжжя незаконно відмовило
позивачеві у поверненні безпідставно
сплаченого збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
окремих видів господарських операцій.

Керуючись ст. 195, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200,
202, 205 Кодексу адміністративного
судочинства України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 12 лютого 2013
року у справі № 0870/12439/12 скасувати та
прийняти нову постанову суду.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі міста
Запоріжжя та Управління державної
казначейської служби України у
Шевченківському районі міста
Запоріжжя щодо відмови в поверненні
позивачеві безпідставно сплаченого
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Стягнути з державного бюджету
Шевченківського району міста
Запоріжжя на користь ОСОБА_1
безпідставно сплаченого збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування в розмірі 7.000,00 грн. (3%
вартості автомобіля).

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення.
Касаційна скарга подається
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції у порядку та
у строки, визначені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
О.В. Юхименко

Суддя:
В.В. Мельник

Суддя:
Л.М. Нагорна