Справа № 750/8818/14
Суддя: Литвиненко І. В.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 750/8818/14
Провадження № 2-а/750/523/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2014 року
м. Чернігів

Деснянський районний суд міста
Чернігова

у складі: головуючого-судді Литвиненко
І. В.,

за участю секретаря Кравченко І. В.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Чернігові
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області про визнання дій
неправомірними, скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області, в якому просив
визнати протиправними дії старшого
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області Курилець В.І, а
також визнати протиправною та
скасувати постанову про закінчення
виконавчого провадження від 11 серпня
2014 року державного виконавця Курилець
В. І. № 42929975.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача надіслав
заперечення проти позову. Просив
розглянути справу без його участі.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

На виконанні у відділі примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області перебував виконавчий лист №
750/11729/13-а, виданий 02.04.2014 Деснянським
районним судом м. Чернігова, згідно
якого зобов'язано Управління
пенсійного фонду в м. Чернігові
поновити ОСОБА_2плату рініше
призначеної пенсії за віком на
пільгових умовах з 01.02.2012 року.

Постановою старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області Курилець В. І. від 10.04.2014 року
відкрито виконавче провадження по
виконанню вищевказаного виконавчого
листа та надано боржнику семиденний
строк самостійного виконання.

Разом з тим, 11.08.2014 року відповідачем
прийнято постанову про закінчення
виконавчого провадження на підставі
п.11 ч.1 ст. 49, ст.75 Закону України "Про
виконавче провадження", мотивовану тим,
що державним виконавцем на боржника
було накладено штрафні санкції
передбачені ст.. ст.. 75, 89 Закону України
«Про виконавче провадження» та
винесено подання правоохоронним
органам для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
Вказану постанову позивач отримала
16.08.2014 року, а з позовом звернулась
26.08.2014 року, тобто строк оскарження
постанови вона не пропустила.

Позивач з вказаним рішенням не
погодився та звернувся до суду з
вищевказаним позовом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» (далі - Закон),
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

В силу положень п.11 ч.1 ст. 49 Закону
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі повернення
виконавчого документа до суду чи
іншого органу (посадової особи), який
його видав, у випадку, передбаченому ч.3
ст. 75 цього Закону, яка передбачає, що у
разі якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до ст. 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Згідно ч. 1 статті 89 Закону у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника та
встановлює новий строк виконання.

Відповідно до п. 9 ч. 1 статті 47 Закону та
п 3.15 Інструкції з примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
№ 512/5, підставою для повернення
виконавчого документа є встановлення
безпосередньо у Законі заборони
звертати стягнення на окреме майно чи
кошти боржника.

Таким чином, державний виконавець мав
встановити, що безпосередньо у законі
встановлена заборона щодо звернення
стягнення на майно чи кошти боржника у
виконавчому провадженні і у нього
відсутнє інше майно чи кошти, на які
можливо звернути стягнення, а також що
в законі наявна заборона щодо
проведення інших виконавчих дій
стосовно цього боржника, що виключає
можливість виконання виконавчого
листа.

Про наявність обставини, зазначених у
п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону, державний
виконавець зобов'язаний скласти акт, що
передбачено ч. 2 ст. 47 зазначеного
Закону.

Крім того, зі змісту оскаржуваної
постанови вбачається, що державний
виконавець взагалі не зазначив підстав
для закінчення виконавчого
провадження, зазначив лише ст.. 75 та 89 ЗУ
«Про виконавче провадження». Як
вбачається із відповіді Управління
Пенсійного фонду України в м.
Чернігові, щодо розгляду вимоги № 747-5
від 08.07.2014 року, боржник за виконавчим
провадженням повідомляє про
неможливість стягнення через те, що
боржник не забезпечений коштами для
здійснення виплати пенсії за рішенням
Київського апеляційного
адміністративного суду по справі №
750/11729/13-а.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини. При
цьому в силу приписів ст. 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини», суди застосовують
при розгляді справ Конвенцію та
практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті
40 рішення у справі «Горнсбі проти
Греції» від 19 березня 1997 року зазначив,
що право на суд було б ілюзорним, якби
національна правова система
Договірної держави допускала
невиконання остаточного та
обов'язкового судового рішення на
шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий)
орган відмовляється виконувати, не
виконує чи затягує виконання судового
рішення, то передбачені статтею 6
гарантії, які забезпечуються стороні
на етапі судового розгляду справи,
фактично втрачають свій сенс (рішення у
справі «Піалопулос та інші проти
Греції» від 15 березня 2001 року, пункт 68).

З огляду на вищезазначене, суд вважає в
даному випадку у відповідача були
відсутні законні підстави для
закінчення виконавчого провадження та
повернення виконавчого листа саме з
підстав, передбачених п.11 ч.1 ст. 49, ст. 75
Закону України «Про виконавче
провадження», відтак, позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню,
оскільки фактично неправомірні дії
державного виконавця виразились у
винесенні протиправної постанови про
закінчення виконавчого провадження,
суд вважає за необхідне саме зазначену
постанову визнати незаконною. Разом з
тим, адміністративний позов в частині
скасування постанови старшого
державного виконавця Курилець В.І. про
закінчення виконавчого провадження
задоволенню не підлягає, оскільки
скасування постанови не входить до
компетенції суду. Порядок відновлення
провадження визначений ст. 51 Закону
України "Про виконавче провадження".

Керуючись ст.ст. 1, 87-99, 158-163, 181 КАС
України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
ОСОБА_2 до відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області про визнання дій
неправомірними, скасування постанови -
задовольнити частково.

Визнати незаконною постанову старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області Курильця В.І. про
закінчення виконавчого провадження ВП
№ 42929975 від 11 серпня 2014 року, щодо
виконання виконавчого листа № 750/11729/13-а
виданого Деснянським районним судом м.
Чернігова про зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в м. Чернігові
поновити ОСОБА_2 виплату раніше
призначеної пенсії на пільгових умовах
з 01.02.2012 року.

Постанову може бути оскаржено до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з
дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови.

Суддя