Справа № 810/5011/14
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2014 року 810/5011/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючий суддя: Головенко О.Д.,

при секретарі судового засідання
Гололобові В.Ю.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2;

представника відповідача: Шумак Т.В.;

третьої особи: ОСОБА_4;

представника третьої особи: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві адміністративну
справу за позовом ОСОБА_6 до
Макарівської районної державної
адміністрації Київської області, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача - ОСОБА_4 про визнання
протиправним та скасування
розпорядження -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 звернулась до суду з
адміністративним позовом до
Макарівської районної державної
адміністрації Київської області, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача - ОСОБА_4 про визнання
протиправним та скасування
розпорядження від 11.08.2014 № 420 «Про зміну
опікуна над дитиною, позбавленою
батьківського піклування, ОСОБА_8».

В обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що розпорядженням
від 29.07.2013 відповідачем було призначено
ОСОБА_6 опікуном ОСОБА_8, однак спірним
розпорядженням опікуна дитини було
змінено на ОСОБА_4

На думку позивача дана зміна опікуна є
безпідставною, розпорядження
протиправним та таким, що винесено з
порушенням визначеного законом
порядку, а саме в порушення ст. 75
Цивільного кодексу України.

Представники позивача у судовому
засідання позов підтримали та просили
його задовольнити та скасувати
оскаржуване розпорядження.

Представник відповідача проти позову
заперечувала та просила відмовити у
його задоволенні.

В обґрунтування своїх заперечень
вказує, що органом опіки та піклування
Макарівської районної державної
адміністрації було встановлено
порушення ОСОБА_6 умов для виховання та
розвитку дитини. Так, на підставі заяви
третьої особи про зміну призначеного
опікуна над дитиною Макарівською
районною державною адміністрацією
Київської області було винесено спірне
розпорядження від 11.08.2014 № 420 «Про зміну
опікуна над дитиною, позбавленою
батьківського піклування, ОСОБА_8».

Представник відповідача вважає, що ним
було дотримано усі вимог чинного
законодавства щодо зміни опікуна
ОСОБА_8

Третя особа та її представник проти
позову заперечили та просили суд
відмовити у його задоволенні.

В обґрунтування своїх заперечень третя
особа вказала, що позивачем не створено
належним умов для виховання ОСОБА_8,
оскільки дитина фактично проживає з
біологічним батьком ОСОБА_9, який за
рішенням суду позбавлений
батьківських прав відносно даної
дитини та постійно зловживає спиртними
напоями.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
перевіривши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що за наказом
начальника служби у справах дітей та
сім'ї Макарівської районної державної
адміністрації від 16.11.2012 № 13 тимчасово
влаштовано малолітню дитину ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в сім'ю позивача -
ОСОБА_6

07.06.2013 заочним рішенням Макарівського
районного суду Київської області, у
справі № 370/155/13-ц позбавлено
батьківських прав громадянку ОСОБА_10
та громадянина ОСОБА_9, відносно
малолітніх дітей - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2
та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Малолітніх
дітей було передано під опіку органу
опіки та піклування.

17.06.2013 до комісії з питань захисту прав
дитини звернулась ОСОБА_6 із заявою про
влаштування під опіку ОСОБА_8, вказавши
в заяві постійне місце реєстрації:
АДРЕСА_1.

Розпорядженням Макарівської районної
державно адміністрації Київської
області від 29.07.2013 за № 249 ОСОБА_6
призначено опікуном над малолітньою
дитиною, позбавленою батьківського
піклування, ОСОБА_8

Після смерті ОСОБА_10, на комісію з
питань захисту прав дитини із заявою
від 14.03.2014 звернулась третя особа -
ОСОБА_4 з проханням передати їй під
опіку онуку ОСОБА_8, припинивши опіку
ОСОБА_6 мотивуючи тим, що ОСОБА_6 із
малолітньою ОСОБА_8 проживає в одному
помешканні разом із і біологічним
батьком ОСОБА_9, який позбавлений
батьківських прав відносно ОСОБА_8 та
постійно зловживає спиртними напоями.

На підставі даної заяви начальником
служби у справах дітей та сім'ї ОСОБА_3,
провідним спеціалістом Макарівського
РЦССДМ Осипенко О.М. було проведено
обстеження умов проживання ОСОБА_6 та
її підопічної ОСОБА_8 за адресою:
с. Калинівка, вул. Київська, буд. 248
Макарівського району Київської
області, в результаті якого
встановлено, що малолітня ОСОБА_8
проживає в одному помешканні із
батьком, ОСОБА_9, який позбавлений
батьківських прав відносно
малолітньої ОСОБА_8 Кімната, де
проживає дитина потребує капітального
ремонту. Дитяче ліжко, столик,
іграшковий куточок знаходяться у
кімнаті батька. Окремої кімнати та
належних умов для виховання та
розвитку малолітньої не створено.

07.05.2014 третя особа звернулась до
комісії з питань захисту прав дитини
Макарівської райдержадміністрації з
проханням передати їй під опіку рідну
онуку ОСОБА_8

В подальшому 16.07.2014 начальником служби
у справах дітей та сім'ї ОСОБА_3 спільно
із директором центру соціальних служб
для дітей, сім'ї та молоді Радченко О.Г.,
спеціалістом Макарівської селищної
ради Соломенко Л.С. було повторно
проведено обстеження умов проживання
малолітньої ОСОБА_8 разом з опікуном
ОСОБА_6 в с.Калинівка Макарівського
району. Під час обстеження встановлено,
що змін на покращення умов проживання
малолітньої не відбулося. Разом із
дитиною проживає її батько ОСОБА_9, який
позбавлений батьківських прав.
Матеріально - побутові умови
приміщення, де проживає дитина
незадовільні, потребують капітального
ремонту, окремої кімнати для дитини
немає, не створені належні умови для
проживання та виховання малолітньої
дитини.

За наслідками даної перевірки 29.07.2014
відбулось засідання комісії з питань
захисту прав дитини Макарівської
районної державної адміністрації, на
якому розглядалась заява ОСОБА_4 про
призначення її опікуном над ОСОБА_8,
припинивши опіку ОСОБА_6 над
дитиною, позбавленою батьківського
піклування, ОСОБА_8, та заява від ОСОБА_6
щодо заперечення припинення опіки.

На засіданні комісії було прийнято
рішення звільнити позивача від
обов'язків опікуна над малолітньою
дитиною, позбавленою батьківського
піклування ОСОБА_8 та передати
малолітню під опіку рідній бабусі -
ОСОБА_4

Так, розпорядженням Макарівської
районної державної адміністрації від
11.08.2014 за № 420 повноваження опікуна
ОСОБА_6 над малолітньою ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 було припинено.

Не погоджуючись із вищевказаним
розпорядженням, позивач звернувся до
суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку
правовідносинам, що виникли між
сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно ст. 250, 251 Сімейного кодексу
України, припинення опіки, піклування
над дитиною та звільнення опікуна та
піклувальника дитини від їх обов'язків
відбувається у випадках, передбачених
Цивільним кодексом України, а також
тоді, коли між опікуном, піклувальником
та дитиною склалися стосунки, які
перешкоджають здійсненню ними опіки,
піклування.

Згідно ст. 55, 56 Цивільного кодексу
України опіка та піклування
встановлюються з метою забезпечення
особистих немайнових і майнових прав
та інтересів малолітніх, неповнолітніх
осіб, а також повнолітніх осіб, які за
станом здоров'я не можуть самостійно
здійснювати свої права і виконувати
обов'язки.

Органами опіки та піклування є районні,
районні в містах Києві та Севастополі
державні адміністрації, виконавчі
органи міських, районних у містах,
сільських, селищних рад.

Права та обов'язки органів, на які
покладено здійснення опіки та
піклування, щодо забезпечення прав та
інтересів фізичних осіб, які
потребують опіки та піклування,
встановлюються законом та іншими
нормативно-правовими актами.

З урахуванням компетенції, що надана
адміністративним судам та встановлена
ст. 17 КАС України, суд зауважує, що при
розгляді даної адміністративної
справи судом досліджується виключно
дотримання відповідачем порядку
прийняття оскаржуваного
розпорядження.

Відповідно до ст. 75 Цивільного кодексу
України суд, якщо він призначив опікуна
чи піклувальника, або орган опіки та
піклування за заявою особи звільняє її
від повноважень опікуна або
піклувальника. Ця заява розглядається
судом або органом опіки та піклування
протягом одного місяця.

Особа виконує повноваження опікуна або
піклувальника до винесення рішення про
звільнення її від повноважень опікуна
або піклувальника чи до закінчення
місячного строку від дня подання заяви,
якщо вона не була розглянута протягом
цього строку.

За заявою органу опіки та піклування
суд може звільнити особу від
повноважень опікуна або піклувальника
у разі невиконання нею своїх
обов'язків, порушення прав підопічного,
а також у разі поміщення підопічного
до навчального закладу, закладу
охорони здоров'я або закладу
соціального захисту.

З наведеного вбачається, що звільнення
від повноважень опікуна можливе лише
за таких умов, як подання ним самим
заяви про таке звільнення, подання
заяви особою над якою встановлено
опіку та за заявою органу опіки та
піклування виключно за рішенням суду.

Разом з тим, відповідно до ч. 10 ст. 177
Сімейного кодексу України порядок
провадження органами опіки та
піклування визначеної законом
діяльності, пов'язаної із захистом
майнових прав дитини, встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Механізм провадження органами опіки та
піклування діяльності, пов'язаної із
захистом прав дитини, визначено
Порядком провадження органами опіки та
піклування діяльності, пов'язаної із
захистом прав дитини, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 24.08.2008 № 866.

Відповідно до п. 49 зазначеного Порядку
передбачено, що орган, який встановив
опіку, піклування, за заявою особи може
звільнити її від здійснення
повноважень опікуна, піклувальника.

Заява про звільнення від здійснення
повноважень опікуна, піклувальника
розглядається протягом місяця.

Районна, районна у м. Києві та
Севастополі держадміністрація,
виконавчий орган міської, районної у
місті ради або суд може звільнити особу
від здійснення повноважень опікуна,
піклувальника у разі невиконання нею
своїх обов'язків, поміщення дитини до
закладу для дітей-сиріт та дітей,
позбавлених батьківського піклування,
у разі, коли між опікуном,
піклувальником та дитиною склалися
стосунки, які перешкоджають здійсненню
опіки, піклування, а також за наявності
обставин, зазначених у ст. 212 Сімейного
кодексу України.

Служба у справах дітей готує проект
рішення районної, районної у м. Києві та
Севастополі держадміністрації,
виконавчого органу міської, районної у
місті ради про звільнення опікуна,
піклувальника від здійснення
повноважень або на вимогу суду - проект
висновку районної, районної у мм. Києві
та Севастополі держадміністрації,
виконавчого органу міської, районної у
місті ради про доцільність звільнення
опікуна, піклувальника від зазначених
повноважень.

Тобто згідно п. 49 визначеного Порядку
провадження органами опіки та
піклування діяльності, пов'язаної із
захистом прав дитини, місцевим
державним адміністраціям надано право
приймати рішення про звільнення від
обов'язків опікуна як за заявою особи,
так і у разі невиконання опікуном своїх
обов'язків.

Вирішуючи питання щодо наявної
правової колізії, суд зазначає
наступне.

Однією з ознак, яка відрізняє закон від
інших нормативно-правових актів, є
прийняття його вищим представницьким
органом державної влади. Вища юридична
сила закону полягає також у тому, що всі
підзаконні нормативно-правові акти
приймаються на основі законів та за
своїм змістом не повинні суперечити їм.
Підпорядкованість таких актів законам
закріплена у положеннях Конституції
України.

Частиною 3 ст. 113 Конституції України
Кабінет Міністрів України у своїй
діяльності керується Конституцією та
законами України, а також указами
Президента України та постановами
Верховної Ради України, прийнятими
відповідно до Конституції та законів
України.

Отже, у випадку суперечності норм
підзаконного акта нормам закону слід
застосовувати норми закону, оскільки
він має вищу юридичну силу.

Крім того, листом Міністерства юстиції
України від 26.12.2008 № 758-0-2-08-19 визначено,
що у разі існування суперечності між
актами, прийнятими різними за місцем і
ієрархічній структурі органами -
вищестоящим та нижчестоящим,
застосовується акт, прийнятий органом,
як такий, що має більшу юридичну силу.

За таких обставин, суд дійшов до
висновку про те, що при вирішенні даної
справи слід керуватися саме
положеннями ст. 75 Цивільного кодексу
України щодо звільнення опікуна від
його обов'язків.

Як зазначалося судом раніше,
звільнення від повноважень опікуна
можливе лише за наступних умов: подання
заяви про звільнення від опіки самим
опікуном, подання відповідної заяви
особою над якою встановлено опіку та за
заявою органу опіки та піклування
виключно за рішенням суду.

Судом було встановлено, що заяви від
опікуна та його підопічних про
звільнення від повноваження опікуна до
органу опіки та піклування не
надходили, до суду відносно даного
питання орган опіки та піклування не
звертався.

У судовому засідання представником
відповідача та третьою особою дані
обставини не спростовувались.

Таким чином, судом встановлено
порушення відповідачем визначених ст.
75 Цивільного кодексу України умов щодо
звільнення опікуна від його
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно із ч. 1 ст. 69 КАС України доказами
в адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними конкретними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, суд прийшов до висновку,
що в позовній заяві наведені обставини,
які підтверджуються достатніми
доказами, які свідчать про
обґрунтованість позовних вимог.

За наведених обставин суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 11-14, 69-71, 79, 86, 94, 122,
159-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасування
розпорядження від 11.08.2014 № 420 «Про зміну
опікуна над дитиною, позбавленою
батьківського піклування, ОСОБА_8».

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_6 судовий збір в сумі 73
(сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо не скасовано,
набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду у порядку,
встановленому статтями 185-187 КАС
України, шляхом подання апеляційної
скарги через Київський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Головенко О.Д.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 15 вересня 2014 р.