Справа № 2а-/0370/2148/11
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року
Справа
№ 115348/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

Головуючого судді - Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської
З.М.,

за участі секретаря судового засідання
Белкіної Н.І.,

та за участі осіб:

від позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

від відповідача - Полівода С.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 02 вересня
2011 року у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Волинської області ДПС про
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2011 року позивач фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції, в якому просив
визнати нечинними податкові
повідомлення-рішення № ,
від 15.03.2011 р. та № від 17.05.2011 р.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 02 вересня
2011 року в задоволенні
адміністративного позову фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції про визнання нечинними
податкових повідомлень-рішень від 15
березня 2011 року № , № , від 17
травня 2011 року № відмовлено
повністю.

Не погодившись із таким рішенням суду
першої інстанції, його оскаржив
позивач, який в поданій апеляційній
скарзі, покликаючись на те, що
оскаржувана постанова є незаконною та
такою, що винесена з порушенням норм
процесуального права, просить таку
визнати нечинною.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, розглянувши
матеріали справи та апеляційної
скарги, в межах викладених в ній
доводів, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, виходячи з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
працівниками Луцької об'єднано
державної податкової інспекції
проведено виїзну позапланову
перевірку фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 з питань дотримання вимог
валютного законодавства при
здійсненні зовнішньоекономічних
операцій згідно інформації ПАТ КБ
"Приватбанк" від 04.11.2010 року за №
Г-31.0.0/1-597 по контракту № ВНЛ-10/03 від
10.03.2010 року з фірмою ТзОВ "Еко-Планета"
за період з 10.03.2010 року по 18.02.2011 року.

За результатами проведеної перевірки
складено акт № 895/2200/НОМЕР_4 від 25.02.2011
року,згідно якого встановлено
порушення ст. 1 Закону України "Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті" по контракту №
ВНЛ-10/03 від 10.03.2010 року з фірмою ТзОВ
"Еко-Планета", що відповідно до статті 4
цього закону тягне за собою стягнення
пені, та порушення пункту 1 статті 9
Декрету Кабінету Міністрів України
"Про систему валютного регулювання і
валютного контролю" від 19.02.1993 року №
15-93, статті 1 Указу Президента України
"Про невідкладні заходи щодо
повернення в Україну валютних
цінностей, що незаконно знаходяться за
її межами" від 18.06.1994 року № 319/94,
зокрема, порушення термінів
декларування валютних цінностей
станом на 01.07.2010 року, 01.10.2010 року, 01.01.2011
року.

Відповідно до розрахунку пені за
порушення термінів розрахунків до акту
перевірки № 895/2200/НОМЕР_4 від 25.02.2011 року
позивачу нарахована пеня у розмірі 29053
грн. 75 коп., виходячи з розрахунку 0,3
відсотка від суми заборгованості 11442,50
доларів США за 107 днів прострочення
платежу за період з 04.10.2010 року по 18.02.2011
року (а. с. 23), та застосовано штрафні
санкції у розмірі 510 грн. 00 коп., тобто
по 170 грн. 00 коп. (десять
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян) за кожне неподання
декларацій за три звітні періоди
станом на 01.07.2010 року, 01.10.2010 року, 01.01.2011
року (а. с. 21).

15.03.2011 року відповідачем на підставі
вищезазначеного акту перевірки
прийнято податкові
повідомленні-рішення № , яким за
порушення статті 1 Закону України "Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті" позивачу визначено
грошове зобов'язання за платежем пеня
за порушення термінів розрахунків у
сфері зовнішньоекономічної діяльності
у розмірі 29053 грн. 75 коп., № , яким
за порушення пункту 1 статті 9 Декрету
Кабінету Міністрів України "Про
систему валютного регулювання і
валютного контролю" від 19.02.1993 року №
15-93, статті 1 Указу Президента України
"Про невідкладні заходи щодо
повернення в Україну валютних
цінностей, що незаконно знаходяться за
її межами" від 18.06.1994 року № 319/94
нараховану суму грошового зобов'язання
в розмірі 510 грн. 00 коп. (а. с. 11).

В подальшому позивач оскаржив
податкові повідомлення-рішення в
адміністративному порядку. Рішенням
ДПА у Волинській області № Б/316/25-006 від
16.05.2011 року первинна скарга позивача
залишена без задоволення та, крім того,
збільшено розмір пені через помилку в
обчисленні днів прострочення платежу
за період з 04.10.2010 року по 18.02.2011 року, що
становить 138 календарних дні, а не 107
днів, як це було визначено податковим
ревізором-інспектором Луцької ОДПІ при
розрахунку пені до акту перевірки.

17.05.2011 року відповідач виніс на
донараховану суму пені в розмірі 8417
грн. 50 коп. податкове
повідомлення-рішення № (а. с. 12).

Як вбачається з матеріалів справи,
10.03.2010 року між позивачем (продавець) та
ТзОВ "Еко-Планета" (місто Курськ,
Російська Федерація) (покупець)
укладено контракт № ВНЛ-10/03 на
поставку свіжих фруктів та овочів на
загальну суму 540000 доларів США (а. с.
38-40). Позивач 06.04.2010 року відвантажив
продукцію яблука свіжі для ТзОВ
"Еко-Планета" вагою 19175 кг на загальну
суму 13422,50 доларів США (106373 грн. 31 коп.),
що підтверджується ВМД № 103890 від 06.04.2010
року, СМR № 310380 від 06.04.2010 року.

Оплата за відвантажену продукцію
надійшла від покупця ТзОВ "Еко-Планета"
на валютний рахунок позивача,
відкритий у ПАТ КБ "Приватбанк", в
розмірі 1980,00 доларів США.
Заборгованість нерезидента ТзОВ
"Еко-Планета" перед позивачем становить
11442,50 доларів США (13442,50 доларів США - 1980,00
доларів США = 11442,50 доларів США).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
"Про порядок розрахунків в іноземній
валюті" від 23.09.1994 року (з наступними
змінами та доповненнями) виручка
резидентів у іноземній валюті підлягає
зарахуванню на їх валютні рахунки в
уповноважених банках у строки виплати
заборгованостей, зазначені в
контрактах, але не пізніше 180
календарних днів з дати митного
оформлення (виписки вивізної вантажної
митної декларації) продукції, що
експортується, а в разі експорту робіт
(послуг), прав інтелектуальної
власності - з моменту підписання акта
або іншого документа, що засвідчує
виконання робіт, надання послуг,
експорт прав інтелектуальної
власності. Перевищення зазначеного
строку потребує висновку центрального
органу виконавчої влади з питань
економічної політики.

Оскільки митне оформлення поставки
продукції для ТзОВ "Еко-Планета"
відповідно до ВМД № 103890 проведено
06.04.2010 року, тому саме з цієї дати
відраховується строк у 180 календарних
днів для проведення оплати покупцем та
зарахування виручки на валютний
рахунок в уповноваженому банку
позивача. Таким чином, граничний строк
для повернення валютної виручки по
контракту № ВНЛ-10/03 від 10.03.2010 року
закінчився 03.10.2010 року (а. с. 22).

ПАТ КБ "Приватбанк", як уповноваженим
банком резидента фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, листом за №
Г-31.0.0.0/1-597 від 04.11.2010 року повідомлено
Луцьку ОДПІ про факти порушень
валютного законодавства підприємцем
(а. с. 24).

Станом на 18.02.2011 року (на дату
проведення перевірки податковою
інспекцією) позивачем допущено
порушення термінів повернення
валютної виручки на 138 днів за період з
10.04.2010 року по 18.02.2011 року. Для
продовження строку проведення
розрахунків по зовнішньоекономічному
контракту позивач до центрального
органу виконавчої влади з питань
економічної політики не звертався,
відповідний висновок у порядку частини
першої статті 1 Закону України "Про
порядок розрахунків в іноземній
валюті" не видавався.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про
порядок проведення розрахунків в
іноземній валюті" передбачено, що
порушення резидентами строків,
передбачених статтями 1 і 2 цього
Закону, тягне за собою стягнення пені
за кожний день прострочення у розмірі
0,3 відсотка від суми неодержаної
виручки (вартості недопоставленого
товару) в іноземній валюті,
перерахованої у грошову одиницю
України за валютним курсом
Національного банку України на день
виникнення заборгованості. Загальний
розмір нарахованої пені не може
перевищувати суми неодержаної виручки
(вартості недопоставленого товару).

Таким чином, позивачу за порушення
термінів повернення валютної виручки
правомірно нарахована пеня в розмірі 0,3
відсотка за 138 днів прострочення за
період з 04.10.2010 року по 18.02.2011 року на
загальну суму 37471 грн. 25 коп. (29053 грн. 75
коп. (згідно із податковим
повідомленням-рішенням від 15.03.2011 року
№ ) + 8417 грн. 50 коп. (згідно із
податковим повідомленням-рішенням від
17.05.2011 року № ) = 37471 грн. 25 коп.).

Колегія суддів відхиляє покликання
апелянта про звільнення його від
відповідальності у вигляді сплати пені
за несвоєчасне проведення розрахунків
через відсутність його вини та вжиття
ним заходів стягнення заборгованості
шляхом пред'явлення претензії до ТзОВ
"Еко-Планета" та звернення до
правоохоронних органів Російської
Федерації, виходячи з наступного.

Частинами другою-четвертою статті 4
Закону України "Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті"
визначено, що у разі прийняття до
розгляду судом, Міжнародним
комерційним арбітражним судом чи
Морською арбітражною комісією при
Торгово-промисловій палаті України
позовної заяви резидента про стягнення
з нерезидента заборгованості, яка
виникла внаслідок недотримання
нерезидентом строків, передбачених
експортно-імпортними контрактами,
строки, передбачені статтями 1 і 2 цього
Закону, зупиняються і пеня за їх
порушення в цей період не сплачується.
У разі прийняття судом рішення про
відмову в позові повністю або частково
або припинення (закриття) провадження у
справі чи залишення позову без
розгляду строки, передбачені статтями 1
і 2 цього Закону, поновлюються і пеня за
їх порушення сплачується за кожний
день прострочення, включаючи період, на
який ці строки було зупинено. У разі
прийняття судом рішення про
задоволення позову пеня за порушення
строків, передбачених статтями 1 і 2
цього Закону, не сплачується з дати
прийняття позову до розгляду судом.

Таким чином, Закон України "Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті" передбачає єдину підставу для
звільнення резидента від
відповідальності у вигляді пені за
порушення строків повернення валютної
виручки або поставки товару за
імпортними контрактами, а саме
прийняття судом рішення про
задоволення позову резидента про
стягнення відповідної заборгованості
за зовнішньоекономічним договором.

Виходячи з наведеного, врегулювання
питання про погашення простроченої
заборгованості між резидентом та
нерезидентом в інший, ніж у судовому
порядку, спосіб не може розглядатися як
підстава для звільнення від
нарахування пені за порушення строків
розрахунків у зовнішньоекономічній
діяльності.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 лише в березні 2011 року звернувся
до господарського суду Волинської
області з позовною заявою до ТзОВ
"Еко-Планета" про стягнення
заборгованості в сумі 9948,48 доларів США,
про що 09.03.2011 року суддею
господарського суду Волинської
області винесено ухвалу про порушення
провадження у даній справі № 4/5004/367/11
(а. с. 56), а 29.03.2011 року судом прийнято
рішення про задоволення позову (а. с.
44). Тобто, передбачені законодавством
дії щодо судового порядку вирішення
спору були вчинені позивачем вже після
проведення перевірки Луцькою ОДПІ,
результати якої оформлені актом №
895/2200/НОМЕР_4 від 25.02.2011 року, пеня
податковим органом нарахована по 18.02.2011
року, тобто за період до пред'явлення
позову та винесення господарським
судом Волинської області ухвали від
09.03.2011 року про порушення провадження у
справі про стягнення заборгованості з
нерезидента.

Крім того, хибним є посилання апелянта
на те, що дебіторська заборгованість
підлягає зменшенню на 1494,02 доларів США
через псування продукції під час
транспортування та недостачу. Як
вбачається з пунктів 5.4-5.6 контракту №
ВНЛ-10/03 від 10.03.2010 року, у разі
виникнення спірних питань щодо якості
товару і його кількості покупець
повідомляє про це продавця і має право
звернутися в Курську
Торгово-Промислову палату та заявити
рекламацію. Рекламація повинна бути
оформлена і направлена продавцю не
пізніше 10 днів від дати поставки
товару. У випадку складення рекламації,
покупець має право сплатити лише
фактично прийняту кількість товару, що
відповідає належній якості. Проте
позивач не надав суду рекламації щодо
недопоставки продукції чи поставки
неякісної продукції, відповідно до
умов договору, та результат вирішення
сторонами контракту цього питання.
Умовами договору передбачалося, що у
випадку недоліків товару за кількістю
та якістю, лише за умови складення та
направлення рекламації покупцем
продавцю проведення розрахунків
здійснюється за фактично отриману
кількість продукції належної якості.
Інших випадків зменшення суми
розрахунків за поставлену продукцію
контрактом не передбачено. Крім того,
звернення позивача до господарського
суду та встановлення дебіторської
заборгованості в розмірі 9948,48 доларів
США мали місце вже після проведення
перевірки податковим органом та
винесення оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

За змістом підпункту "б" пункту 1.8
Інструкції про порядок здійснення
контролю за експортними, імпортними
операціями, затвердженої постановою
Правління Національного банку від
24.03.1999 року № 136, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 28.05.1999
року за № 338/3631, уповноважений банк, що
здійснює контроль за надходженням
виручки резидентів у іноземній валюті
для зарахуванню на їх валютні рахунки,
зменшує суму валютної виручки або
вартість товарів, якщо протягом
виконання зобов'язань за договором
відбувається перегляд ціни товарів
унаслідок дій форс-мажорних обставин,
що призвели до зміни кількісних та/або
якісних характеристик товару, - на суму
недопоставлених (недоотриманих) та/або
неякісних товарів. Зміна ціни товару
має бути підтверджена
Торгово-промисловою палатою або іншим
уповноваженим органом (експертною
організацією) згідно з правилами чи
звичаями країни розташування сторони
договору або третьої країни відповідно
до умов договору.

Позивач до уповноваженого банку ПАТ КБ
"Приватбанк" не звертався, відповідних
документів для зменшення суми валютної
виручки по зовнішньоекономічному
контракту, укладеному з ТзОВ
"Еко-Планета", не подавав.

Відтак, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що позивач допустив
порушення термінів розрахунків у сфері
зовнішньоекономічної діяльності та
повинен нести відповідальність у
вигляді сплати пені, відтак податкові
повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від
15.03.2011 року № та від 17.05.2011 року №
прийняті правомірно, позовні
вимоги про визнання їх нечинними до
задоволення не підлягають.

Крім того, в акті перевірки №
895/2200/НОМЕР_4 від 25.02.2011 року зафіксоване
ще одне порушення - неподання
декларацій про валютні цінності,
доходи та майно, що належать резиденту
України і знаходяться за її межами,
станом на 01.07.2010 року, 01.10.2010 року, 01.01.2011
року, допущене фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1, який мав валютні
цінності за кордоном у вигляді
неповернутої валютної виручки за
поставлену продукцію по експортному
контракту, укладеному з ТзОВ
"Еко-Планета".

Обов'язок щоквартального декларування
суб'єктами підприємницької діяльності
незалежно від форм власності наявності
належних їм валютних цінностей, що
знаходяться за межами України,
встановлено статтею 1 Указу Президента
України "Про невідкладні заходи щодо
повернення в Україну валютних
цінностей, що незаконно знаходяться за
її межами" від 18.06.1994 року № 319/94,
пунктом 1 статті 9 Декрету Кабінету
Міністрів України "Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю" від 19.02.1993 року № 15-93. Форма
такої декларації затверджена наказом
Міністерства фінансів України від
25.12.1995 року № 207, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 11.01.1996
року за № 18/1043.

Відповідно до норм зазначених
нормативно-правових актів
декларуванню підлягають валютні
цінності та майно, що фактично
знаходяться за межами України на дату
заповнення резидентом України
декларації і належать суб'єкту
зовнішньоекономічної діяльності.
Зокрема, у декларації зазначаються
відомості про вартість товарів (робіт,
послуг), що експортовані резидентом за
межі України з оплатою в іноземній
валюті і за які на звітну дату не
надійшли в установлені законодавством
терміни валютні кошти на валютний
рахунок резидента в уповноваженому
банку.

Згідно зі статтею 10 Декрету Кабінету
Міністрів України "Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю" порядок, види, форми і терміни
подання звітності резидентами і
нерезидентами про їх валютні операції
визначаються Національним банком
України за погодженням з Міністерством
статистики України з урахуванням
чинного законодавства України.
Несвоєчасне подання, приховування або
перекручення звітності про валютні
операції тягне за собою
відповідальність, передбачену статтею
16 цього Декрету, якою, зокрема
встановлено, що за несвоєчасне подання,
приховування або перекручення
звітності про валютні операції
застосовується штраф у сумі, що
встановлюється Національним банком
України.

Відповідно до пункту 2.7 Положення про
валютний контроль, затвердженого
постановою Правління Національного
банку України від 08.02.2000 року № 49,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 04.04.2000 року за № 209/4430,
невиконання резидентами вимог щодо
порядку та строків декларування
валютних цінностей та іншого майна
тягне за собою відповідальність,
зокрема, за порушення строків
декларування - накладення штрафу в
розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян за кожний звітний
період.

Пунктом 3.1 вказаного Положення
визначено, що санкції, передбачені
статтею 2 Указу Президента України від
27.06.1999 року № 734/99 "Про врегулювання
порядку одержання резидентами
кредитів, позик в іноземній валюті від
нерезидентів та застосування штрафних
санкцій за порушення валютного
законодавства", пунктом 2 статті 16
Декрету, застосовуються Національним
банком до банків, інших фінансових
установ та національного оператора
поштового зв'язку, органами державної
податкової служби - до інших резидентів
і нерезидентів України.

Таким чином, штраф в розмірі 510 грн. 00
коп. (10 х 17 грн. 00 коп. х 3 періоди = 510
грн. 00 коп.) за неподання позивачем за
три звітні періоди декларації про
валютні цінності та майно, що належать
резиденту України і знаходяться за її
межами, застосований до позивача
згідно із податковим
повідомленням-рішенням від 15.03.2011 року
№ правомірно.

Крім того, штрафні санкції за порушення
валютного законодавства (а саме: пеня
за порушення термінів розрахунків у
сфері зовнішньоекономічної
діяльності, штраф за неподання
декларації про валютні цінності та
майно, що належать резиденту України і
знаходяться за її межами) є
адміністративно-господарськими в
розумінні статей 238-239 Господарського
кодексу України (ГК України). При цьому,
штрафні санкції за вказані триваючі
правопорушення застосовані Луцькою
ОДПІ у межах строків, встановлених
статтею 250 ГК України.

Виходячи з вищенаведеного, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення прийняті на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені законами
України, відтак заявлений
адміністративний позов до задоволення
не підлягає.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись
ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200,
п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 02
вересня 2011 року у справі № 2а/0370/2148/11 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.М.
Каралюс

суддя
В.С. Затолочний

суддя
З.М. Матковська

Повний текст ухвали виготовлений 16.09.2014