Справа № 2а-15021/11
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

08 вересня 2014 року Справа № 9104/54468/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
місті Тернополі на постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 05 серпня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
місті Тернополі про визнання дії
незаконними та зобов'язання
перерахувати пенсію,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 11.07.2011 року звернулася в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в місті Тернополі в якому
просила визнати дії незаконними,
зобов'язати перерахувати пенсію за
віком з 2010 року, відповідно до ст. ст. 40,
42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» із застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників за 2010 рік та здійснювати
виплату різниці недоотриманої суми
пенсії, стягнути заборгованість
пенсійних виплат з 01.2011 року до часу
прийняття рішення суду.

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 05 серпня 2011 року (прийнятою
в порядку скороченого провадження)
позов задоволено частково, визнано
протиправною відмову відповідача,
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в місті Тернополі
здійснити перерахунок та виплату
пенсії, з урахуванням сум, що були
виплачені позивачу з 01.02.2011 року із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників у
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески та яка відповідно до
закону враховується для обчислення
пенсії за 2010 рік.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в місті
Тернополі оскаржило його в
апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що
висновки суду не відповідають
обставинам справи, порушено норми
матеріального права, зокрема ст. 42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» і не взято до уваги
Рішення Конституційного Суду України
за № 10-рп від 22 травня 2008 року.

На підставі вище викладеного просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та винести постанову, якою
відмовити у задоволенні вимог
позивача.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183- 2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є пенсіонером і їй призначено
пенсію за віком, однак продовжує
працювати.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» ( в редакції, яка
діяла до 28.12.2007 року) у разі, якщо
застрахована особа після призначення
пенсії продовжувала працювати,
проводиться перерахунок пенсії з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу,
зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону.

Підпунктами 9, 10 пункту 35 розділу II
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
ст. ст. 40, 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» було викладено в новій
редакції.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року №10рп/2008 по справі №1-28/2008
визнані такими, що не відповідають
Конституції (є неконституційними)
окремі положення Закону України «Про
Державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України», зокрема, положення
п.п.8-12 п.35 розділу II.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України, ч. 2 ст. 73 Закону України «Про
Конституційний Суд України», якщо акти
або їх окремі положення визнаються
такими, що не відповідають Конституції
України (неконституційними), вони
оголошуються не чинними і втрачають
чинність від дня прийняття
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність. Відповідно
до ч. 2 ст. 152 Конституції України, ч. 2 ст.
73 Закону України «Про Конституційний
Суд України», якщо акти або їх окремі
положення визнаються такими, що не
відповідають Конституції України
(неконституційними), вони оголошуються
не чинними і втрачають чинність від дня
прийняття Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку, що міркування відповідача
про те, що перерахунки пенсії повинні
проводитися відповідно до п. п. З п. 11
Постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року «Про деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» та посилання на необхідність
застосування при перерахунку пенсій у
2010 році показника заробітної плати в
середньому на одну особу в цілому по
Україні, з якої сплачено страхові
внески та яка відповідно до Закону
враховується для обчислення пенсії за
2007 рік у зв'язку з законодавчою
неврегульованістю питання визначення
вказаного показника - є безпідставним,
а перерахунок пенсії має проводитись
із застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників у
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески та яка відповідно до
Закону враховується для обчислення
пенсії, за календарний рік, що передує
року перерахунку пенсії, тобто за 2010
рік.

Однак висновок суду першої інстанції
про часткове задоволення позовних
вимог колегія суддів вважає
помилковим.

Перерахунок пенсії у зв'язку із
збільшенням середньої заробітної
плати працівників, зайнятих у галузях
економіки України та страхового стажу,
регулюється ч. 4 ст. 42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», яка передбачає,
що у разі, якщо застрахована особа
після призначення пенсії продовжувала
працювати, проводиться перерахунок
пенсії з урахуванням страхового стажу
після призначення пенсії. Кожний
наступний перерахунок пенсії
проводиться не раніш як через 2 роки
після попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Перерахунок пенсій
здійснюється із заробітної плати
(доходу) з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу
зазначені в частині 1 статті 40 цього
Закону.

Така редакція існує після визнання
неконституційними змін, внесених
підпунктом «б» підпункту 10 пункту 35
Розділу 2 Закону України від 28 грудня 2007
року № 107-6 «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
визнаних такими, що не відповідають
Конституції України(є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008.

Скасовані зміни надавали можливість
перерахувати пенсію із заробітної
плати за періоди страхового стажу,
зазначені в частині 1 статті 40 цього
Закону, із застосуванням показника
середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
відповідно до цього Закону
враховується для обчислення пенсії за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії.

Аналіз відновленої (діючої) норми
абзацу 3 частини 4 статті 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
свідчить, що перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу) з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу
зазначені в частині першій статті 40
цього Закону.

Тобто, правила ч. 1 ст. 40 вище згаданого
Закону при перерахунку пенсії,
застосовуються виключно з метою
визначення періоду страхового стажу за
який може бути обчислена заробітна
плата (дохід). Частина 1 статті 40
згаданого Закону передбачає, що для
обчислення пенсії враховується
заробітна плата(дохід) за будь-які 60
календарних місяців страхового стажу
підряд до 01 липня 2000 року, незалежно від
перерв та за весь період страхового
стажу, починаючи з 01 липня 2000 року.

Відповідно до пункту 6 статті 92
Конституції України виключно законами
України визначаються, зокрема, форми і
види пенсійного забезпечення. Такими
законами є Закон України «Про пенсійне
забезпечення» від 05 листопада 1991 року
№ 1788-12 та Закон України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування» № 1058 від 09 липня 2003 року. З
огляду на зазначене та керуючись
положеннями принципу законності ст. 9
КАС України приписи постанови № 530 від
28 травня 2008 року не можуть
застосовуватися до спірних
правовідносин.

З урахуванням зазначеного, правові
підстави для перерахунку пенсії
позивача із застосуванням показника
середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні
відсутні. Останній із наведених
показників застосовується виключно
для призначення пенсії, застосування
його для перерахунку є безпідставним.

З огляду на це суд апеляційної
інстанції вважає, що постанову суду
першої інстанції слід скасувати, бо
така прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а в задоволенні позовних вимог
відмовити.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ч.10 ст. 183-2, ст. 197,
п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ст.205, ст.207 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в місті
Тернополі - задовольнити, постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 05 серпня 2011
року у справі № 2а-15021/11 - скасувати, в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин