Справа № 804/2125/13-а
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

804/2125/13-а

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 липня 2014 року

справа № 804/2125/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Іванова С.М. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів України у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2013 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БАЛТІЙСЬКА ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів України у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов’язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2013 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо невизнання податковою декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «БАЛТІЙСЬКА ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» з податку на додану вартість за вересень 2012 року; зобов`язано Державну податкову інспекцію у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області прийняти податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю «БАЛТІЙСЬКА ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» з податку на додану вартість за вересень 2012 року датою її фактичного отримання, тобто 16.10.2012 року; зобов'язано Державну податкову інспекцію у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області у десятиденний строк з дня отримання судового рішення у даній справі, яке набрало законної сили, подати звіт до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про виконання судового рішення у даній справі. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що виходячи з аналізу встановлених обставин, відповідних їм доказів та норм законодавства, вбачається протиправність дій відповідача стосовно невизнання податковою декларації позивача з податку на додану вартість за вересень 2012 року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову в частині задоволених вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що оскільки 13.09.2011 року позивача виключено з Реєстру платника податку на додану вартість, декларація з податку на додану вартість за вересень 2012 року не вважається податковою. Крім того, вважає, що судом першої інстанції не досліджено надані ним докази, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Позивачем подані заперечення на апеляційну скаргу відповідача, згідно яких, на думку позивача, апеляційна скарга не підлягає задоволенню з підстав її необґрунтованості.

14.05.2014 року відповідачем до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду було подано клопотання про закриття провадження у справі у зв’язку з примиренням сторін. Однак відмови від апеляційної скарги у порядку ст. 193 КАС України від відповідача не надходило, а тому колегією суддів було здійснено апеляційний розгляд справи і винесено відповідне рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджено матеріалами справи, датою реєстрації позивача платником податку на додану вартість є 16.12.2008 року.

04.10.2012 року ТОВ «БАЛТІЙСЬКА ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» направило поштою до ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська податкову декларацію з ПДВ за вересень 2012 року, яка була отримана відповідачем 16.10.2012 року.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку до Державної податкової служби у Дніпропетровській області та Державної податкової служби України.

При цьому не взято до уваги, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2012 року, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2013 року, у справі № 2а/0470/1402/12, скасовано рішення ДПІ у Жовтневому районі від 13.09.2013 року № 879/290 про анулювання реєстрації платника ПДВ ТОВ «БАЛТІЙСЬКА ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» та зобов'язано поновити ТОВ «БАЛТІЙСЬКА ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» у Реєстрі платників податку на додану вартість.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість дій відповідача щодо невизнання податкової декларації через наявність рішення ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська від 13.09.2011 року № 879/290 про анулюванняреєстрації ТОВ «БАЛТІЙСЬКА ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» як платника ПДВ, та зобов`язав відповідача прийняти податкову декларацію ТОВ «БАЛТІЙСЬКА ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» з податку на додану вартість за вересень 2012 року датою її фактичного отримання, тобто 04.10.2012 року.

З такими висновками суд апеляційної інстанції погоджується з наступних підстав.

Відповідно до п. 11 розділу І Порядку № 1492, податкова звітність подається до органу державної податкової служби особою, яка зареєстрована платником ПДВ згідно з вимогами розділу V ПК України.

Згідно пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби.

Як передбачено нормою абзацу першого пункту 49.9 статті 49 Податкового кодексу України, за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Згідно з пунктом 49.8 статті 49 Податкового кодексу України під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Відповідно до п. 48.3 ст. 48 ПК України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності). П. 49.11.1 п. 49.11 статті 49 Податкового кодексу України визначено, що у разі подання платником податків до органу державної податкової служби податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий орган державної податкової служби зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови, зокрема, у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання.

Згідно п.49.15 ст. 49 Податкового кодексу України податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв'язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48 Податкового кодексу України та надіслання податковим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації.

Отже, виходячи із положень п.49.11 ст.49 ПК України підставою відмови у прийнятті декларації може бути: не зазначення обов'язкових реквізитів, не підписання декларації відповідними посадовими особами та не скріплення печаткою платника податків.

Такий перелік є вичерпним. Інші підстави для відмови у прийнятті податкової декларації чинним законодавством не передбачено.

Враховуючи викладене та обставини справи, які свідчать, що відповідачем не заперечувалось, що декларація з ПДВ за вересень 2012 року не містить недоліків в оформленні, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неправомірність дій відповідача щодо невизнання податкової декларації позивача.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, стосовно того, що позивач не є платником податку на додану вартість через виключення його з Реєстру платника податків 13.09.2011 року, оскільки станом на час розгляду цієї справи постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2012 року, якою скасовано рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ ТОВ «БАЛТІЙСЬКА ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» від 13.09.2011 року № 879/290, та зобов'язано поновити ТОВ «БАЛТІЙСЬКА ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» у Реєстрі платників ПДВ, є такою, що набрала законної сили.

Згідно ч. 5 ст. 254 КАС України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Таким чином, позивача не було позбавлено статусу платника ПДВ, а тому за наявності судового рішення про задоволення позовних вимог та визнання протиправним рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість разі, що набрало законної сили, відповідне рішення податкового органу вважається протиправним з моменту його прийняття.

Отже, колегія суддів доходить висновку про те, що протиправно анульоване свідоцтво платника податку на додану вартість слід вважати чинним протягом усього часу від моменту його видачі, а тому є обґрунтованим висновок суду першої інстанції стосовно визнання протиправними дій відповідача щодо невизнання податкової декларації позивача з податку на додану вартість за вересень 2012 року податковою декларацією та зобов`язання відповідача прийняти податкову декларацію ТОВ «БАЛТІЙСЬКА ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» з податку на додану вартість за вересень 2012 року датою її фактичного отримання, тобто 04.10.2012 року.

Крім того, колегія суддів зазначає, що зобов’язання судом першої інстанції відповідача у десятиденний строк з дня отримання судового рішення у даній справі, яке набрало законної сили, подати звіт про виконання судового рішення відповідає приписам ч. 1 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до посилань відповідача на порушення судом першої інстанції норм процесуального права при вирішенні справи, оскільки при розгляді апеляційної скарги та дослідженні матеріалів справи будь-яких порушень норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи судом першої інстанції по суті не виявлено.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим відповідач зазначеного обов'язку не виконав.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції в частині задоволення позову ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні усіх обставин справи в їх сукупності, судом ухвалено законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів України у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2013 року по справі № 804/2125/13-а – залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2013 року по справі № 804/2125/13-а – залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: А.В. Шлай