Справа № 2-а-37196/09/2070
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" липня 2014 р. м. Київ
К-8077/10

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої
Г.К., Ланченко Л.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційні скарги ДП
"Адком-Україна" на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 04.08.2009 та
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 13.01.2010 та
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова на
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 13.01.2010 по
справі № 2а-37196/09/2070

за позовом Державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Харкова

до ДП "Адком-Україна"

про стягнення податкового
боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Державною податкової інспекції
заявлено позовні вимоги про стягнення
з Підприємства заборгованості перед
бюджетом по податковим зобов'язанням (з
урахуванням фінансових санкцій та
пені) з податку на додану вартість (далі
- ПДВ) та з податку на прибуток
підприємств у сумі 402 808,56 грн.

Справа слухалась судами неодноразово.

Останнім рішенням суду першої
інстанції від 04.08.2009 позовні вимоги
задоволено.

Апеляційний адміністративний суд
постановою від 13.01.2010 судове рішення
першої інстанції скасував в частині
задоволення позовних вимог Державної
податкової інспекції про стягнення
суми податкового боргу з ПДВ у сумі 10
048,56 грн. та несплаченої суми пені у сумі
1 810,48 грн., в іншій частині судове
рішення першої інстанції залишено без
змін.

Не погодившись із судовим рішенням
апеляційної інстанції, позивач подав
касаційну скаргу, де порушує питання
скасувати судове рішення апеляційної
інстанції, з посиланням на неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, та залишити в
силі судове рішення першої інстанції.

В свою чергу Підприємство у касаційній
скарзі, вважаючи, що суди першої та
апеляційної інстанцій задовольняючи
позовні вимоги застосували норми
матеріального та процесуального права
неправомірно, просить вказані судові
рішення скасувати та ухвалити нове
судове рішення, яким у задоволенні
позову відмовити.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційних скарг,
колегія суддів вважає, що касаційні
скарги необхідно залишити без
задовлення з наступних підстав.

Як встановлено судам попередніх
інстанцій, за відповідачем
обліковується податковий борг, який
виник внаслідок несплати самостійно
узгодженого платником податків та
узгодженого в адміністративному та
судовому порядку податкового
зобов'язання з ПДВ та податку на
прибуток, але не сплаченого у
встановлений строк.

Матеріалами справи підтверджено, що
податковим органом було вижито заходи
з погашення податкового боргу
(надіслано податкові вимоги), які не
дали позитивного результату, що стало
підставою для позивача звернутися до
суду.

Ухвалюючи судове рішення про
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що станом на
день звернення органу податкової
служби до суду за позивачем
обліковується податковий борг зі
сплати податкових зобов'язань з ПДВ та
податку на прибуток, вжиті заходи
контролюючого органу з погашення
податкового боргу до позитивного
результату не призвели, тому вказана
заборгованість відповідно до приписів
п. 3.1 ст. 3 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" підлягає стягненню.

Підставою для скасування судового
рішення першої інстанції в частині для
суду апеляційної інстанції стала
обставина стягнення бюджетної
заборгованості з ПДВ, задекларованої
платником податків протягом 2003 - 2005
роки, в судовому порядку (постанова
господарського суду Харківської
області від 17.11.2005 у справі № АС-04/449-05,
залишена без змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 07.02.2006, ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
18.04.2007) суми ПДВ у розмірі 10 717,00 грн., яка
входила до складу суми ПДВ (245 046,00 грн.),
визначеної за наслідками перевірки
(акт від 06.08.2004) як завищена та зменшена
податковим повідомленням - рішенням
від 06.08.2004 № /0. Тобто, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що спірна сума бюджетного ПДВ у розмірі
10 717,00 грн. в судовому порядку визнана
обґрунтованою, 25.12.2006 відшкодована з
державного бюджету Підприємству, а
відтак не може вважатися як податковий
борг, що виник внаслідок несплати
узгодженого в апеляційному порядку
податкового зобов'язання (245 046,00 грн.).

Так, у разі якщо платник податків не
сплачує узгоджену суму податкового
зобов'язання в установлені Законом
України від 21.12.2000 № 2181-III "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" строки, то ця сума
визнається сумою податкового боргу,
внаслідок чого до платника податків
застосовуються заходи щодо стягнення
боргу.

Податковий борг - це податкове
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгоджене платником податків або
узгоджене в адміністративному чи
судовому порядку, але не сплачене в
установлений строк, а також пеня,
нарахована на суму такого зобов'язання
(п. 1.3 ст. 1 Закону № 2181-III).

Тобто виникнення податкового боргу є
юридичним фактом, який пов'язаний із
несплатою узгодженої суми податкового
зобов'язання протягом установленого
строку.

Порядок погашення податкового боргу
регулюється нормами статей 6-15 Закону №
2181-III. При цьому ці норми не
передбачають зупинення процедур
погашення, у тому числі примусового
стягнення податкового боргу в разі
оскарження платником податків до суду
раніше узгодженої суми податкового
зобов'язання.

Відповідно до пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10
зазначеного Закону стягнення коштів та
продаж інших активів платника податків
провадяться не раніше тридцятого
календарного дня з моменту надіслання
йому другої податкової вимоги.

Саме після настання зазначених у п. 6.2.4
п. 6.2 ст. 6 Закону № 2181-III обставин та з
урахуванням строку, передбаченого пп.
10.1.1 п. 10.1 ст. 10 Закону, виникає право на
звернення контролюючого органу із
позовом про стягнення податкового
боргу.

Враховуючи викладене, а також
положення ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно яких обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини,
висновок суду апеляційної інстанції
про часткове задоволення позовних
вимог - правильний і ґрунтується на
вимогах чинного законодавства.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційні скарги ДП "Адком-Україна" та
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова залишити
без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 04.08.2009 та
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 13.01.2010
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, крім як з
підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К. Голубєва

Л.В. Ланченко