Справа № 872/953/13
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2014 рокусправа № 2а/0470/10732/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чабаненко С.В.

суддів: Іванова
С.М. Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Комунального підприємства
Дніпропетровської обласної ради
«Аульський водовід» на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 26 жовтня 2012
року у справі № 2а/0470/10732/12 за
адміністративним позовом Комунального
підприємства Дніпропетровської
обласної ради «Аульський водовід» до
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство
Дніпропетровської обласної ради
«Аульський водовід» звернулось до суду
з адміністративним позовом, в якому
просило визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 17.08.2012
року, прийняте Верхньодніпровською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області, яким збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість на загальну суму 20 895,00
грн. В обґрунтування позовних вимог
зазначило, що податковим органом
проведено перевірку дотримання
податкового законодавства по
взаємовідносинах з КП «Альянс» за
період з 01.01.09 року по 31.03.2012 року, за
результатами якої було встановлено
порушення позивачем ст. ст. 203, 215,228 ЦК
України, ст.ст.22, 185, 198 Податкового
кодексу України в результаті чого
завищено податковий кредит з податку
на додану вартість за січень 2012 року на
загальну суму 16 716,65 грн. На підставі
акту перевірки винесено податкове
повідомлення-рішення від 17.08.2012р.
№ про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 20 895 грн.
Позивач вважає, що вказане податкове
повідомлення-рішення є протиправним, а
висновки, викладені в акті перевірки
від 01.08.2012р. безпідставними, суперечать
чинному законодавству та підлягають
скасуванню.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
жовтня 2012 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням,
Комунальне підприємство
Дніпропетровської обласної ради
«Аульський водовід» звернулось з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати оскаржену постанову
та прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апелянт зазначає, що судом першої
інстанції не взято до уваги факт того,
що податковим органом висновки
зроблені виключно на підставі акту
перевірки контрагента позивача - КП
«Альянс», яким встановлено нікчемність
правочинів, в т.ч. і з КП ДОР
«Аульський водовід». Однак такі
висновки, на думку позивача, зроблені
без достатніх заходів для проведення
зустрічної перевірки та не зазначено
обставин про неможливість їх
здійснення. Позивач зазначає, що між
ним та КП «Альянс» було укладено
договір № 547 на виконання робіт по
розробці проекту «Реконструкція
насосної станції другого підняття КП
«Аульський водовід» з провадженням
енергозберігаючих технологій»,
зазначені роботи були виконані, про
що свідчить акт здачі-приймання та
виписана податкова накладна № 162 від
31.01.2012р., а тому у позивача були всі
наявні первинні документи, що є
об'єктом оподаткування з податку на
додану вартість.

У судовому засіданні позивач доводи,
викладені в апеляційній скарзі
підтримав в повному обсязі; відповідач
проти апеляційної скарги заперечував,
просив рішення суду першої інстанції
залишити без змін як законне та
обґрунтоване.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги,
дійшла висновку про відсутність
підстав для її задоволення, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
на підставі письмових доказів, що
містяться в матеріалах справи,
Комунальне підприємство
Дніпропетровської обласної ради
«Аульський водовід» зареєстровано
як юридична особа 06.12.2006 року
Криничанською районною державною
адміністрацією Дніпропетровської
області, взято на податковий облік в
органах державної податкової служби
07.12.2006 року та є платником податку на
додану вартість, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
доказами (а.с.10, 157). У період з 17.07.2012 року
по 25.07.2012 року Верхньодніпровською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Дніпропетровської області
Державної податкової служби проведено
позапланову невиїзну перевірку
позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинах з Комунальним
підприємством «Альянс» за період з
01.01.2009 року по 31.03.2012 року. За
результатами зазначеної перевірки
складено акт №156/222-34621490 від 01.08.2012 року,
яким встановлено порушення ст. 203, 215, 228
Цивільного кодексу України щодо
укладення правочинів відповідно
первинних документів по
взаємовідносинам КП ДОР «Аульський
водовід» з КП «Альянс» за період з 01.01.09
по 31.03.12р., які суперечать моральним
засадам суспільства, а також порушують
публічний порядок, спрямований на
заволодіння майном держави, дохідної
частини бюджету, а отже є нікчемними;
ст.22 , п.185.1 ст. 185, п.198.1 ст.198, п.198.2 ст.198, п.
198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в
результаті чого завищено податковий
кредит з податку на додану вартість на
загальну суму 16716,65 грн. в т.ч. за січень
2012р. - 16 716,65 грн.(а.с.9-30). На підставі акту
перевірки, 17.08.2012р. податковим органом
прийнято спірне податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
за яким позивачеві збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість за основним платежем -
16 716 грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями - 4179 грн., а всього на загальну
суму 20 895 грн. 00 коп. за порушення
ст.22, п.185.1 ст. 185, п.198.1, п.198.2 ст. 198, п.198.6
ст. 198 Податкового кодексу України
(а.с.31);

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції дійшов
висновку про правомірність спірного
податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції та
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Тобто, необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні товарів
(послуг) сум податку на додану вартість
є факт придбання товарів та послуг із
метою їх використання в господарській
діяльності.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Водночас, за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі,
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

З метою встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість судом має бути
з'ясововано, зокрема, такі обставини як
рух активів у процесі здійснення
господарської операції.

Як вбачається з наявних в матеріалах
справи документів, 02.05.2011 року між
Комунальним підприємством
Дніпропетровської обласної ради
«Аульський водовід» (замовник) та КП
«Альянс» (підрядник) був укладений
договір № 547 на розробку робочого
проекту: «Реконструкція насосної
станції другого підняття
комунального підприємства
Дніпропетровської обласної ради
«Аульський водовід» з впровадженням
енергозберігаючих технологій» (а.с.32-33).
За умовами даного договору, КП ДОР
«Аульський водовід» як замовник
доручає, а КП «Альянс» як підрядник
зобов'язується виконати роботи по
розробці робочого проекту:
«Реконструкція насосної станції
другого підняття комунального
підприємства Дніпропетровської
обласної ради «Аульський водовід» з
впровадженням енергозберігаючих
технологій» - п.1.1 договору. Згідно п.2.1,
п.2.2, п.3.1, п.3.2. вказаного договору
передбачено, що загальна вартість
робіт, згідно з протоколом - згодою
договірної ціни - Додаток №1,
кошторисна документація - Додаток № 2 і
технічним завданням на розробку
робочого проекту - Додаток № 3 до
договору, які є невід'ємною частиною,
складає 150 299,89 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 25049,98
грн. Також, передбачено здійснення
оплати шляхом внесення авансового
платежу у розмірі 50 000 грн. з ПДВ на
протязі 10-ти робочих днів з моменту
підписання договору, по мірі виконання
робіт - наступні 100 299,89 грн. з ПДВ на
протязі 2-х місяців з моменту отримання
авансового платежу, при цьому, у термін
виконання робіт, Замовник (позивач) має
право виконувати проміжні авансові
платежі у розмірах, узгоджених з
Підрядником. До початку виконання
робіт, Замовник (позивач) передає
Підряднику (КП «Альянс») початкові
дані, необхідні для початку виконання
робіт. Здача-приймання виконаних робіт
здійснюється шляхом підписання
Сторонами акту виконаних робіт (а.с.32).

За фактом виконання умов
вищезазначеного договору, між
позивачем та КП «Альянс» було складено
акт здачі-приймання науково-технічної
документації (проектних, дослідницьких
та інших робіт і послуг) за січень
2012р. Про те, що науково-технічна
продукція - проектні роботи
задовольняють умовам договору № 547 від
02.05.2011р. посилання відсутні. При цьому, у
вказаному акті зазначений короткий
опис робіт: «Реконструкції насосної
станції другого підняття з
провадженням енергозберігаючих
технологій» (а.с.34). Також, КП «Альянс»
була виписана податкова накладна від
31.01.2012р. № 162 на підставі договору від
02.05.2011р. № 547 на загальну суму 100 299, 89
грн.(а.с.35).

Згідно доданих до позову платіжних
доручень № 868 від 06.07.2011р., № 151 від
01.03.2012р., № 231 від 30.03.2012р. позивач
здійснив оплату на користь КП «Альянс»
з призначенням платежу - проектні
роботи по реконструкції насосної
станції згідно договору № 547 від
02.05.2011р.(а.с.155-156).

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач на підтвердження факту
реальності здійснення господарської
операції з КП «Альянс» за договором від
02.05.2011р. № 547 надав копію зазначеного
договору, копію акту здачі-приймання
науково-технічної продукції за січень
2012р., копію податкової накладної від
31.01.2012р. № 162, видану КП «Альянс», а також
на вимогу суду позивачем надано
робочий проект, розроблений КП
«Альянс» згідно умов вищевказаного
договору(а.с.34-35,62-153). Однак, зі змісту
акту здачі-приймання науково-технічної
продукції видно, що зазначений акт,
незважаючи на його назву, не містить
посилань на передачу проектної
документації під назвою «Проектні
роботи по Реконструкції насосної
станції другого підняття КП ДОР
«Аульський водовід» з впровадженням
енергозберігаючих технологій» від КП
«Альянс» до КП ДОР «Аульський водовід».
Вказано лише про те, що «проектні
роботи задовольняють умовам договору
№ 547 від 02.05.2011р.», у зв'язку з чим
вказаний акт не може вважатись
первинним документом, що підтверджує
факт реальності здійснення
господарської операції у розумінні
ст.1,9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні»(а.с.34) .

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, надана позивачем проектна
документація містить іншу назву -
«Реконструкція насосної станції
другого підняття комунального
підприємства «Аульський водовід» з
встановленням частотних
перетворювачів на насосних
агрегатах(а.с.62-63, 107-109), тоді як зі
змісту п.1.1 договору видно, що КП
«Альянс» зобов'язувався виконати
роботи по розробці робочого проекту -
«Реконструкція насосної станції
другого підняття комунального
підприємства «Аульський водовід» з
впровадженням енергозберігаючих
технологій» (а.с.32). Зміни до вказаного
договору не вносилися. Зазначене
свідчить про відсутність проектної
документації, розробленої КП «Альянс»
під назвою відповідно до п.1.1 договору -
«Реконструкція насосної станції
другого підняття комунального
підприємства «Аульський водовід» з
впровадженням енергозберігаючих
технологій».

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
первинний документ - це документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення. Господарською операцією
є дія або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Згідно ст. 9 вказаного вище Закону
визначено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання, назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції і правильність її оформлення;
особистий підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійснення
господарської операції. Отже, будь-які
документи ( у тому числі договори,
накладні, рахунки, тощо) мають силу
первинних документів лише у разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактично здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх оформлених
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Відсутність же доказів
реального вчинення господарських
операцій виключає правомірність
визначення платником податкового
кредиту за такими операціями,
незважаючи на наявність у нього
податкових накладних, що за формою
відповідають вимогам чинного
законодавства, а також доказів сплати
продавцю вартості товару з ПДВ.

Враховуючи вищевикладене, колегія
судді погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо недоведеності
позивачем факту реальності здійснення
господарської операції за договором
від 02.05.2011р. № 547, оскільки відсутні
первинні документи про передачу
позивачем підряднику початкових даних,
необхідних для початку виконання
робіт згідно до п.3.1 договору, відсутній
акт здачі-приймання робіт згідно до
вимог п.3.2 договору, що засвідчував би
факт передачі робочого проекту від
Підрядника - КП «Альянс» до Замовника -
КП ДОР «Аульський водовід», відсутні
також і Додаток № 1, Додаток № 2,
Додаток № 3 до договору, які є
невідємною частиною договору згідно
п.2.1 договору, а також відсутній і
робочий проект розроблений КП
«Альянс» у відповідності з назвою,
зазначеною у договорі - «Реконструкція
насосної станції другого підняття КП
ДОР «Аульський водовід» з
впровадженням енергозберігаючих
технологій».

Щодо посилань відповідача на вчинення
позивачем правочинів, які не
спрямовані на настання реальних
наслідків, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 228 Цивільного кодексу
України, правочин вважається таким, що
порушує публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним. У разі
недодержання вимоги щодо
відповідності правочину інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам такий правочин може бути
визнаний недійсним. Якщо визнаний
судом недійсний правочин було вчинено
з метою, що завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, то при
наявності умислу у обох сторін - в разі
виконання правочину обома сторонами - в
дохід держави за рішенням суду
стягується все одержане ними за угодою,
а в разі виконання правочину однією
стороною з іншої сторони за рішенням
суду стягується в дохід держави все
одержане нею і все належне - з неї
першій стороні на відшкодування
одержаного. При наявності умислу лише у
однієї із сторін все одержане нею за
правочином повинно бути повернуто
іншій стороні, а одержане останньою або
належне їй на відшкодування виконаного
за рішенням суду стягується в дохід
держави.

Відповідно до презумпції
правомірності правочину всі укладені
між сторонами правочини є чинними, якщо
їх недійсність прямо не встановлена
законом (нікчемні правочини). В усіх
інших випадках питання про недійсність
правочину має бути встановлено судом
на підставі заяви зацікавленої особи
після повного та всебічного розгляду
питання про недійсність такого
правочину. Про недійсність правочини
ухвалюється судове рішення.

Так, законом не передбачена можливість
визначення податковим органом
правочину нікчемним під час проведення
перевірки суб'єкта господарювання на
підставі припущень, що відповідні
господарські операції проведені з
певними контрагентами було здійснено
без наміру створення правових
наслідків. Адже, в окремому випадку,
факт недійсності правочину може бути
встановлено рішенням суду. Крім того,
відповідно до ст. 234 Цивільного кодексу
України, фіктивний правочин визнається
судом недійсним. При цьому фіктивним
правочином є правочин, який вчинено без
наміру створення правових наслідків,
які обумовлюються цим правочином.
Натомість відповідачем не були надані
відповідні судові рішення щодо
визнання, укладених правочинів
недійсними.

Отже, висновки податкового органу за
результатами проведеної перевірки
правомірно обґрунтовуються лише
встановленими обставинами відсутності
доказів реального вчинення
господарських операцій за договором
від 02.05.2011р. № 547 за відсутні належних
первинних документів, які б доводили
факт фактичного виконання цього
договору.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, вірно застосований
матеріальний закон та не допущено
порушень процесуального права,
оскаржене судове рішення має бути
залишено без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства Дніпропетровської
обласної ради «Аульський водовід» -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
жовтня 2012 року у справі № 2а/0470/10732/12 -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
з моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складення
її тексту у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
С.В. Чабаненко

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
А.В. Шлай