Справа № 806/2624/14
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року
Житомир справа № 806/2624/14

категорія 8.3.3

Суддя Житомирського окружного
адміністративного суду Липа В.А.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Приватного підприємства
"Светолюкс" до Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
29.05.2014 р. № ,-

встановив:

У червні 2014 року Приватне підприємство
"Светолюкс" звернулося до
адміністративного суду з позовом, у
якому просить визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області від
29 травня 2014 року № , яким
підприємство зобов'язано сплатити
штраф у розмірі 20% у сумі 5202,30 грн. за
платежем: податок на додану вартість.

Представники сторін подали заяви про
розгляд справи в порядку письмового
провадження.

Якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта (ч. 6 ст. 128 КАС України).

За наведених обставин суд вважає за
можливе розглянути справу у порядку
письмового провадження на підставі
наявних у ній доказів.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 травня 2014 року
на підставі п. 75.1 ст. 75 Податкового
кодексу України старшим державним
ревізором-інспектором відділу
контролю за декларуванням податку на
додану вартість управління
оподаткування та контролю об'єктів і
операцій Житомирської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Житомирській області
Войтком О.В. проведено камеральну
перевірку платника податку на додану
вартість ПП "Светолюкс" з питання
своєчасності сплати податку на додану
вартість за період з листопада 2013 року
по квітень 2014 року, за наслідками якої
складено акт від 15.05.2014 року № 2960/06-25-15-01.

За висновками акту, перевіркою
встановлено порушення пункту 57.1 статті
57 Податкового кодексу України при
сплаті податкового зобов'язання за
податковими деклараціями з податку на
додану вартість за січень-лютий 2012
року.

За змістом акту перевірки, порушення
виразилось в тому, що позивач не
сплатив у встановлений законодавством
строк податкові зобов'язання по
податку на додану вартість згідно
постанови Житомирського окружного
адміністративного суду від 18.10.2012 року
по справі № 0670/5219/12, із затримкою на 761
календарний день.

За результатами перевірки та на
підставі акту перевірки Житомирською
ОДПІ Головного управління Міндоходів у
Житомирській області прийнято
податкове повідомлення-рішення від 29
травня 2014 року № , яким до ПП
"Светолюкс" на підставі статті 126
Податкового кодексу України
застосовано штраф у розмірі 20%
несвоєчасно сплаченої суми податкових
зобов'язань - 5202,30 грн.

Фактичні обставини справи сторонами не
заперечуються, отже предметом спору у
справі є правова оцінка рішення
відповідача.

Так, судом встановлено, що постановою
Житомирського окружного
адміністративного суду від 18.10.2012 року
позовні вимоги Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
задоволено. Стягнуто з Приватного
підприємства "Светолюкс" на їх користь
податкову заборгованість у сумі 209928
грн. 05 коп. З мотивувальної частини
постанови вбачається, що податковий
борг виник внаслідок несплати
відповідачем сум самостійно
узгодженого податкового зобов'язання
по податкових деклараціях з податку на
додану вартість за січень-травень 2012
року.

Також, ухвалою Житомирського окружного
адміністративного суду від 28.03.2013 року
задоволено заяву Приватного
підприємства "Светолюкс" про
розстрочення виконання рішення суду
від 18.10.2012 року. Розстрочено виконання
постанови Житомирського окружного
адміністративного суду від 18.10.2012 року
по справі № 0670/5219/12 за позовом
Державної податкової інспекції у м.
Житомирі до Приватного підприємства
"Светолюкс" про стягнення 209 928, 05 грн. З
квітня 2013 року в сумі 6997,65 грн. з травня
2013 року по вересень 2015 року включно
борг підлягає погашенню по 6997,60 грн.
Всього 209928,05 грн. Зобов'язано Приватне
підприємство "Светолюкс" здійснювати
погашення заборгованості відповідно
до графіка визначеного судом сумами
платежу.

Ухвала не оскаржувалася та набрала
законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач здійснював сплату вказаного
податкового боргу відповідно до
встановленого графіку розстрочення, що
сторонами не заперечується та
підтверджується квитанціями про
оплату боргу.

Системний та порівняльний аналіз норм,
якими регулюються спірні
правовідносини, свідчить про
безпідставність застосування
відповідачем штрафних санкцій з огляду
не таке.

Пунктом 57.1 статті 57 ПК України,
порушення якого стало підставою для
прийняття спірного податкового
повідомлення-рішення, передбачено, що
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, зазначене положення Кодексу
стосується строків сплати податкових
зобов'язань, визначених самостійно
платником податку у податковій
декларації, а не строків сплати
розстрочених податкових зобов'язань,
які були стягнуті за постановою суду.
Таким чином, відповідач необґрунтовано
розповсюджує дію цього положення
Кодексу на правовідносини, які нею не
регулюються, а також не враховує, що
рішенням суду встановлені інші строки
сплати розстрочених податкових
зобов'язань, ніж передбачені
законодавством для сплати податкових
зобов'язань згідно поданої платником
податку податкової декларації.

У відповідності до пункту 126.1 статті 126
ПК України, який став підставою для
застосування штрафу спірним
податковим повідомленням-рішенням, у
разі якщо платник податків не сплачує
узгоджену суму грошового зобов'язання
та/або авансових внесків з податку на
прибуток підприємств протягом строків,
визначених цим Кодексом, такий платник
податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів
включно, наступних за останнім днем
строку сплати суми грошового
зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків
погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів,
наступних за останнім днем строку
сплати суми грошового зобов'язання, - у
розмірі 20 відсотків погашеної суми
податкового боргу.

Зазначене положення Кодексу
встановлює відповідальність за
несплату узгодженої суми грошового
зобов'язання та/або авансових внесків з
податку на прибуток підприємств
протягом строків, визначених цим
Кодексом. У даному ж випадку сплата
податкових зобов'язань була
розстрочена позивачу та строки сплати
податкового зобов'язання були
визначені рішенням суду.

Таким чином, відповідач у даному
випадку ототожнює порядок
застосування процедур погашення
податкового боргу платників податків,
передбачених главою 9 Податкового
кодексу України, із порядком виконання
судових рішень.

Так, відповідно до частини другої
статті 14 КАС України, постанови та
ухвали суду в адміністративних
справах, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Статтею 255 КАС України встановлено, що
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Згідно п. 32.1 ст. 32 Податкового кодексу
України, зміна строку сплати податку та
збору здійснюється шляхом перенесення
встановленого податковим
законодавством строку сплати податку
та збору або його частини на більш
пізній строк.

У відповідності із вимогами ст.263 КАС
України, за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Таким чином, оскільки ухвала
Житомирського окружного
адміністративного суду від 28.03.2013 року
в справі № 0670/5219/12 набрала законної
сили, то вона має виконуватись
Приватним підприємством "Светолюкс" з
урахуванням способу та порядку
виконання, встановленого в ній.

Водночас, для визначення наслідків
встановлення судом такого способу та
порядку виконання судового рішення, як
розстрочення сплати податкового
зобов'язання, суд враховує відсутність
процесуальних норм, які безпосередньо
регулюють такі наслідки.

Відповідно до ч. 7 ст. 9 КАС України, у
разі відсутності закону, що регулює
відповідні правовідносини, суд
застосовує закон, що регулює подібні
правовідносини (аналогія закону), а за
відсутності такого закону суд виходить
із конституційних принципів і
загальних засад права (аналогія права).

Тому суд вважає, що до спірних
правовідносин стосовно наслідків
розстрочення сплати податкового
зобов'язання слід застосовувати
спеціальні норми, які регулюють
подібні правовідносини, зокрема норми
статті 100 ПК України, оскільки
розстрочення сплати податкового
зобов'язання, встановлене судовим
рішенням, та розстрочення грошових
зобов'язань або податкового боргу зі
рішенням податкового боргу
розрізняються лише процедурою їх
застосування, проте не повинні
розрізнятися за їх наслідками.

Наведений висновок випливає з
визначених статтею 4 ПК України
основних засад податкового
законодавства України, яке, зокрема,
ґрунтується на таких принципах, як:

рівність усіх платників перед законом,
недопущення будь-яких проявів
податкової дискримінації -
забезпечення однакового підходу до
всіх платників податків незалежно від
соціальної, расової, національної,
релігійної приналежності, форми
власності юридичної особи,
громадянства фізичної особи, місця
походження капіталу;

невідворотність настання визначеної
законом відповідальності у разі
порушення податкового законодавства;

презумпція правомірності рішень
платника податку в разі, якщо норма
закону чи іншого нормативно-правового
акта, виданого на підставі закону, або
якщо норми різних законів чи різних
нормативно-правових актів припускають
неоднозначне (множинне) трактування
прав та обов'язків платників податків
або контролюючих органів, внаслідок
чого є можливість прийняти рішення на
користь як платника податків, так і
контролюючого органу.

Крім того, ст. 5 ПК України прямо
передбачає, що поняття, правила та
положення, установлені цим Кодексом та
законами з питань митної справи,
застосовуються виключно для
регулювання відносин, передбачених
статтею 1 цього Кодексу. У разі якщо
поняття, терміни, правила та положення
інших актів суперечать поняттям,
термінам, правилам та положенням цього
Кодексу, для регулювання відносин
оподаткування застосовуються поняття,
терміни, правила та положення цього
Кодексу. Інші терміни, що
застосовуються у цьому Кодексі і не
визначаються ним, використовуються у
значенні, встановленому іншими
законами.

Отже, суд дійшов висновку, що при
вирішенні питань щодо наслідків
розстрочення сплати податкового боргу
за судовим рішення, до спірних відносин
підлягають застосування норми
податкового законодавства. В іншому
випадку платники податку, щодо яких
прийняті рішення про розстрочення
податковим органом, опиняються у більш
привілейованому становищі, порівняно з
платниками, рішення про розстрочення
щодо яких прийнято судом, що не
відповідає принципу рівності усіх
платників перед законом.

Таким чином, відповідно до прямого
припису ст. 5 ПК України, при вирішенні
спору суд застосовує норми ст. 100 ПК
України, згідно пункту 100.1 якої,
розстроченням, відстроченням грошових
зобов'язань або податкового боргу є
перенесення строків сплати платником
податків його грошових зобов'язань або
податкового боргу під проценти, розмір
яких дорівнює розміру пені,
визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього
Кодексу.

Отже, визначення строків сплати
податкового боргу має проводитись
податковим органом з урахуванням їх
перенесення, про яке йдеться в умовах
розстрочення.

Відповідно до п. 100.13. ст. 100 ПК України,
порядок розстрочення та відстрочення
грошових зобов'язань або податкового
боргу платника податків
встановлюється центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної фінансової
політики.

Згідно з пунктами 1.1 та 1.2 Порядку
розстрочення (відстрочення) грошових
зобов'язань (податкового боргу)
платників податків, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
30.11.2012 р. N 1261 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 21.12.2012 р.
за N 2143/22455, цей Порядок розроблено
відповідно до статті 100 глави 9 розділу
II Податкового кодексу України (далі -
Кодекс). Дія цього Порядку поширюється
на платників податків - фізичних осіб
(резидентів і нерезидентів), юридичних
осіб (резидентів і нерезидентів) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування, згідно з Кодексом або
податковими законами і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з Кодексом.

Відповідно до п. 3.9. вказаного Порядку
на розстрочені (відстрочені) грошові
зобов'язання (податковий борг) пеня та
штрафи не нараховуються з дати
укладання (підписання) договору до
закінчення строку дії договору про
розстрочення (відстрочення) грошового
зобов'язання (податкового боргу).

Крім того, суд враховує, що
застосування відповідачем штрафу
відповідно до пункту 126.1 статті 126
Податкового кодексу України є формою
юридичної відповідальності платника
податку за податкове правопорушення,
яким, згідно зі ст. 109 ПК України, є
протиправні діяння (дія чи
бездіяльність) платників податків,
податкових агентів, та/або їх посадових
осіб, а також посадових осіб
контролюючих органів, що призвели до
невиконання або неналежного виконання
вимог, установлених цим Кодексом та
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи. Вчинення
платниками податків, їх посадовими
особами та посадовими особами
контролюючих органів порушень законів
з питань оподаткування та порушень
вимог, встановлених іншим
законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, тягне за собою
відповідальність, передбачену цим
Кодексом та іншими законами України.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 05.08.2014 року в справі №
К/800/40345/13.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов
висновку про необґрунтованість
застосування відповідачем до
Приватного підприємства "Светолюкс"
штрафних санкцій спірним податковим
повідомленням-рішенням, через що
заявлені позовні вимоги про його
скасування підлягають задоволенню.

Керуючись Податковим кодексом України,
статтями 69, 86, 128, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

постановив:

Позовні вимоги Приватного
підприємства "Светолюкс" задовольнити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області від
29 травня 2014 року № .

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
В.А. Липа