Справа № 872/10910/13
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2014-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 серпня 2014 рокусправа № 804/5813/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Надточія В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 20 травня 2013
року у справі № 804/5813/13-а за
адміністративним позовом
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Публічного акціонерного
товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" про
стягнення заборгованості в сумі 1 525 671,57
грн., -

ВСТАНОВИВ:

24.04.2013 року Дніпропетровське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звернулося до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК Дніпрообленерго", в якому просить:
стягнуто з Публічного акціонерного
товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" на
користь Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 1525366,50 грн.; стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК Дніпрообленерго" на користь
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів пеню за порушення термінів
сплати адміністративно-господарських
санкцій у розмірі 305,07 грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
20 травня 2013 року адміністративний позо
залишено без задоволення.

Не погодившись з висновками суду
першої інстанції, позивач оскаржує
постанову в апеляційному порядку.

Відповідач заперечує проти
задоволення апеляційної скарги, судове
рішення вважає законним та
обґрунтованим, просить залишити
постанову суду без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
зазначає наступне.

Спеціальним законом, який визначає
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні і гарантує їм рівні
з усіма іншими громадянами можливості
для участі в економічній, політичній і
соціальній сферах життя суспільства,
створення необхідних умов, які дають
можливість інвалідам вести
повноцінний спосіб життя згідно з
індивідуальними здібностями і
інтересами, є Закон України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» від 21.03.91 №875-ХІІ (далі - Закон
№875). Частинами 1 та 3 ст.18 Закону
визначено, що забезпечення прав
інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємства, установи, організації чи
до державної служби зайнятості.

При цьому, підприємства, установи,
організації, фізичні особи, які
використовують найману працю,
зобов'язані:

- виділяти та створювати робочі місця
для працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації;

- забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством;

- надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів;

- звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість і
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно зі ст.19 Закону №875-ХІІ для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій,
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, встановлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач протягом 2012 року інформував
районні центри зайнятості про створені
робочі місця та вакансії для
працевлаштування інвалідів шляхом
надання звітів про наявність робочого
місця та потребу у працівниках формою N
3-ПН , а також звертався до центрів
зайнятості Дніпропетровської області
з листами про можливість
працевлаштування інвалідів.

Листом Бабушкінського районного
центру зайнятості від 13.05.2013 року № 608
підтверджується, що відповідачем
протягом 2012 року щомісячно надавалася
інформація з вакансіями для інвалідів.

Протягом 2012 року на підприємство було
працевлаштовано 177 інваліда, які
звернулися до відповідача самостійно,
при цьому фактів безпідставної відмови
інвалідам у працевлаштуванні
позивачем та іншими державними
органами не зафіксовано.

Колегія суддів погоджується з судом
першої інстанції щодо відсутності
підстав для застосування до
відповідача санкцій, передбачених
Законом України Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні», у
зв'язку з відсутністю самого порушення.

Так, відповідно до ст.18 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» (далі по тексту -
Закон), підприємства, які
використовують найману працю,
зобов'язані виділяти і створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, забезпечують інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

За приписами ст.18 зазначеного Закону
працевлаштування інвалідів
здійснюється органами Міністерства
праці України, Міністерством
соціального захисту населення України
з урахуванням побажань інваліда,
наявних у нього професійних навичок і
знань, а також рекомендацій
медико-соціальної експертизи. При
цьому слід зазначити, що механізм
реалізації вищезазначеної програми
працевлаштування передбачає
здійснення певних заходів з боку
підприємств.

У пункті 2 ст.19 цього Закону визначено
право державної служби зайнятості
направляти для працевлаштування на
підприємства, в установи і організації
всіх форм власності при наявності там
вільних місць (вакантних посад)
інвалідів, які звертаються до служби
зайнятості, відповідно до рівня їх
освіти і професійної підготовки та
рекомендації МСЕК, наявних у них
кваліфікації і знань та з урахуванням
їх побажань.

З огляду на викладене, обов'язок по
працевлаштуванню інвалідів відповідно
до встановленого Законом нормативу
покладається як на роботодавців, так і
на державну службу зайнятості.

Матеріали справи підтверджують, що
відповідач протягом спірного періоду
здійснював передбачені законодавством
заходи з метою виконання нормативу
працевлаштування інвалідів, а саме:
подавав звітність (форми №3-ПН)
щомісяця протягом звітного року . Окрім
того, Листом Бабушкінського районного
центру зайнятості від 13.05.2013 року № 608
підтверджується, що відповідачем
протягом 2012 року щомісячно надавалася
інформація з вакансіями для інвалідів.

А отже, відповідачем у 2012 році вжито
усіх залежних від нього заходів,
спрямованих на працевлаштування
інвалідів.

З урахуванням фактичних обставин у
даній справі, суд першої інстанції
вірно визначився щодо відсутності вини
відповідача у невиконанні
встановленого Законом нормативу. Сам
факт відсутності працевлаштованих
інвалідів відповідно до нормативу не є
безспірною ознакою правопорушення та
підставою для відповідальності.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відсутності підстав для застосування
до відповідача
адміністративно-господарських
санкцій, а відтак, і пені. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду. Суд об'єктивно, повно і
всебічно дослідив обставини, які мають
значення для справи, зроблені судом
першої інстанції висновки
відповідають фактичним обставинам
справи та підтверджуються зібраними по
справі доказами. Апеляційна скарга
задоволенню не підлягає; судове
рішення слід залишити без змін.

Керуючись статтями 195, 196, п.1 ч.1 ст.198,
ст.200, 205, 206 КАС України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
20 травня 2013 року у справі № 804/5813/13-а -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до ст.254 КАС України та може
бути оскаржена згідно зі ст.212 КАС
України.

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов