Справа № 815/4848/14
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4848/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року
м. Одеса

Суддя Одеського окружного
адміністративного суду Соколенко О.М.,
розглянувши в порядку скороченого
провадження адміністративну справу за
позовом Саратської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Одеській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
суми податкового боргу у розмірі 1374,30
грн.,-

В С Т А Н О В
И В:

27.08.2014 року до Одеського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Саратської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Одеській області до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення суми податкового боргу у
розмірі 1374,30 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що станом на момент звернення
до суду за ФОП ОСОБА_1 рахується
заборгованість по єдиному податку з
фізичних осіб перед бюджетом у розмірі
1374,30 грн., яка відповідачем у
добровільному порядку погашена не
була, у зв'язку з чим позивач звернувся
до суду з вказаною позовною заявою.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 106 Кодексу
адміністративного судочинства України
(в редакції із змінами та
доповненнями, внесеними Законом
України № 2453-VI від 07.07.2010 року,
який набрав чинності 30.07.2010 року)
позивачем надіслано відповідачу копію
позовної заяви та доданих до неї
документів.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 183-2 КАС України судом
28.08.2014 року винесено ухвалу про
відкриття скороченого провадження по
справі, яку направлено відповідачу для
надання заперечення по справі або
заяви про визнання позову.

Судова кореспонденція була надіслана
відповідачу за адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі: Одеська
область, м. Татарбунари, вул. Нагорна 60,
але, повернута до суду з поштовою
відміткою від 04.09.2014 року: «адресат
тимчасово відсутній». Згідно ч. 4 ст. 33
КАС України, судова кореспонденція
надсилається фізичним
особам-підприємцям - за адресою
місцезнаходження (місця проживання), що
зазначена в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців. Згідно ч. 11 ст. 35 КАС
України, у разі повернення поштового
відправлення, яке не вручено адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що воно вручене належним чином.

Таким чином, суд вважає, що відповідач
був належним чином сповіщений про
розгляд справи.

Відповідно до п.3 ч.5 ст.183-2 КАС України
справа повинна бути розглянута у
порядку скороченого провадження не
пізніше трьох днів - у разі якщо
протягом семи днів з дня закінчення
строку, передбаченого частиною третьою
цієї статті, до суду не надійшло
заперечення відповідача та за умови, що
справа не розглядається судом за
місцезнаходженням відповідача.

Дослідивши матеріали справи в порядку
скороченого провадження, оцінивши
докази в їх сукупності, суд приходить
до висновку, що позовна заява підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
зареєстрований як фізична особа -
підприємець Татарбунарською районною
державною адміністрацією 08.12.2003 року за
№ 04057221Ф0021196, що підтверджується
свідоцтвом про державну реєстрацію,
копія якого наявна в матеріалах справи
(а.с.4).

Відповідач знаходиться на обліку як
платник податків у Саратській
об'єднаній державній податковій
інспекції Головного управління
Міндоходів в Одеській області з 10.12.2003
року за № 17487, що підтверджується
довідкою Саратської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів
(Татарбунарське відділення) від 08.08.2014
року за № 641 (а.с.10).

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач 14.09.2012 року звернувся до
Саратської МДПІ (Татарбунарського
відділення) із заявою про застосування
спрощеної системи оподаткування з
01.10.2012 року (а.с.5-6), в якій зазначив вид
підприємницької діяльності - роздрібна
торгівля з лотків на ринку харчових
продуктів (47.81). Відповідно до вказаної
заяви обрана ставка єдиного податку
при переході на спрощену систему
оподаткування складає 20 % до розміру
мінімальної заробітної плати (2 група
платників податку).

Відповідачем 14.09.2012 року одержано
відповідне свідоцтво платника єдиного
податку, що підтверджується копією
корінця свідоцтва платника єдиного
податку серії НОМЕР_2 (а.с.7).

Згідно довідки Саратської ОДПІ ГУ
Міндоходів в Одеській області станом
на 01.08.2014 року та облікових карток
відповідача, останній має
заборгованість зі сплати єдиного
податку у розмірі 1374,30 грн. (а.с.12-13).

У відповідності до п. 15.1 ст.15
Податкового кодексу України
платниками податків визнаються
фізичні особи (резиденти і нерезиденти
України), юридичні особи (резиденти і
нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п.п.16.1.4. п. 16.1.ст. 16
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пп.10.1.2 п.10.1 ст.10
Податкового кодексу України до
місцевих податків належить, зокрема,
єдиний податок.

Правові засади застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку та
звітності, а також справляння єдиного
податку визначено главою 1 розділу XIV
Податкового кодексу України.

Згідно з п.291.3 ст.291 ПК України юридична
особа чи фізична особа - підприємець
може самостійно обрати спрощену
систему оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
цією главою.

Групи платників єдиного податку, на які
поділяються суб'єкти господарювання,
які застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
встановлені у п.291.4 ст.291 ПК України.

Так, п.п.298.1.1, 298.1.2.п.298.1 ст.298 Податкового
кодексу України (в редакції, яка діяла
на момент виникнення заборгованості)
передбачено, що для обрання або
переходу на спрощену систему
оподаткування суб'єкт господарювання
подає до органу державної податкової
служби заяву. Зареєстровані в
установленому порядку фізичні особи -
підприємці, які до закінчення місяця, в
якому відбулася державна реєстрація,
подали заяву щодо обрання спрощеної
системи оподаткування та ставки
єдиного податку, встановленої для
першої або другої групи, вважаються
платниками єдиного податку з першого
числа місяця, наступного за місяцем, у
якому виписано свідоцтво платника
єдиного податку.

Як вже встановлено судом відповідач
14.09.2012 року звернувся до Саратської
МДПІ (Татарбунарського відділення) із
заявою про застосування спрощеної
системи оподаткування з 01.10.2012 року
(а.с.5-6), в якій зазначив вид
підприємницької діяльності - роздрібна
торгівля з лотків на ринку харчових
продуктів (47.81). Відповідно до вказаної
заяви обрана ставка єдиного податку
при переході на спрощену систему
оподаткування складає 20 % до розміру
мінімальної заробітної плати (2 група
платників податку).

Згідно з пп. 293.1, 293.2.ст. 293 Податкового
кодексу України, ставки єдиного
податку встановлюються у відсотках
(фіксовані ставки) до розміру
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
податкового (звітного) року та у
відсотках до доходу (відсоткові
ставки). Фіксовані ставки єдиного
податку встановлюються сільськими,
селищними та міськими радами для
фізичних осіб - підприємців, які
здійснюють господарську діяльність,
залежно від виду господарської
діяльності, з розрахунку на
календарний місяць: 1) для першої групи
платників єдиного податку - у межах від
1 до 10 відсотків розміру мінімальної
заробітної плати; 2) для другої групи
платників єдиного податку - у межах від
2 до 20 відсотків розміру мінімальної
заробітної плати.

Пунктами 294.1, 294.2 ст.294 Податкового
кодексу України визначено, що
податковим (звітним) періодом для
платників єдиного податку першої та
другої групи є календарний рік.
Податковий (звітний) період
починається з першого числа першого
місяця податкового (звітного) періоду і
закінчується останнім календарним
днем останнього місяця податкового
(звітного) періоду.

Відповідно до п. 295.1.ст.295 Податкового
кодексу України, платники єдиного
податку першої і другої груп сплачують
єдиний податок шляхом здійснення
авансового внеску не пізніше 20 числа
(включно) поточного місяця. Такі
платники єдиного податку можуть
здійснити сплату єдиного податку
авансовим внеском за весь податковий
(звітний) період (квартал, рік), але не
більш як до кінця поточного звітного
року.

Як вбачається з матеріалів справи,
заборгованість відповідача по єдиному
податку виникла за період з 20.01.2013 року
по 20.06.2013 року та становить станом на
01.08.2014 року 1374,30 грн., з урахуванням
існуючої переплати у розмірі 2,1 грн.

Суд зазначає, що рішенням
Татарбунарської міської ради від 02.07.2012
року № 401 - VI з 01.01.2013 року встановлено
ставки єдиного податку для фізичних
осіб-підприємців, що діють на території
міської ради, в тому числі, для другої
групи платників єдиного податку у
розмірі 20% розміру мінімальної
заробітної плати на всі види
діяльності (а.с.8).

В свою чергу, мінімальна заробітна
плата у 2013 році закріплена ст.8 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2013 рік" та складає у місячному
розмірі з 01 січня - 1147 грн.

Таким чином, з огляду на вказані
положення Податкового кодексу України,
згідно матеріалів справи та враховуючи
розмір мінімальної заробітної плати у
2013 році, відповідач зобов'язаний
сплачувати єдиний податок в розмірі
229,40 грн. до 20 числа щомісячно протягом
2013 року.

Відповідно до п.300.1 ст.300 ПК України
платники єдиного податку несуть
відповідальність відповідно до цього
Кодексу за правильність обчислення,
своєчасність та повноту сплати сум
єдиного податку, а також за
своєчасність подання податкових
декларацій.

Згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України податковий борг - сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи всупереч вказаних вимог
законодавства, належні до сплати суми
єдиного податку у період з 20.01.2013 року
по 20.06.2013 року відповідач не сплатив, у
зв'язку із чим, з урахуванням наявної
переплати у розмірі 2,10 грн., за ним
утворилась заборгованість у розмірі
1374,30 грн. Разом з тим, жодних доказів на
підтвердження сплати відповідачем
заборгованості у розмірі 1374,30 грн.
станом на момент розгляду справи до
суду не надано. Наявність податкового
боргу на час розгляду справи
підтверджена податковим органом
шляхом надання до суду довідки про
наявність заборгованості та облікової
картки платника податків.

Пунктом 59.1 ст.59 Податкового кодексу
України передбачено, що у разі коли
платник податків не сплачує узгодженої
суми грошового зобов'язання в
установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Відповідно до п.59.5. ст.59 Податкового
кодексу України у разі якщо у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується (зменшується),
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення.

Судом встановлено, що Саратською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів в Одеській області винесена
податкова вимога №126-15 від
09.07.2013 року на суму 1374,30 грн. (а.с.14), яка
надіслана ФОП ОСОБА_1, але, повернута до
Інспекції з поштовою відміткою від
17.03.2013 року: «не проживає», що
підтверджується копією конверту, який
наявний в матеріалах справи (а.с.15).

Підпунктом 20.1.19 п.20.1 ст.20 Податкового
кодексу України визначено, що
контролюючі органи мають право
застосовувати до платників податків
передбачені законом фінансові
(штрафні) санкції (штрафи) за порушення
податкового чи іншого законодавства,
контроль за додержанням якого
покладено на контролюючі органи;
стягувати до бюджетів та державних
цільових фондів суми грошових
зобов'язань та/або податкового боргу у
випадках, порядку та розмірі,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами України; стягувати суми
недоїмки із сплати єдиного внеску;
стягувати суми простроченої
заборгованості суб'єктів
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитами (позиками), залученими
державою (Автономною Республікою Крим
чи територіальною громадою міста) або
під державні (місцеві) гарантії, а також
за кредитами із бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом та іншими
законами України.

Таким чином, позивач є органом
державної влади, уповноваженим
здійснювати функцію контролю за
визначенням та сплатою платником
податків і повноваження якого на
звернення до суду із позовом про
стягнення податкового боргу прямо
визначені законодавством України.

Відповідно до ст. 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Отже, за відсутності добровільної
сплати відповідачем суми у розмірі 1374,30
грн., вказана сума податкового боргу
відповідача підлягає стягненню за
рішенням суду.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
суд вважає, що позовні вимоги
Саратської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в Одеській
області є обґрунтованими, а отже
підлягають задоволенню.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутністю витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір), згідно з ч. 4 ст. 94
КАС України стягненню з відповідача не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 14, 86, 158 - 163, 183-2
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Саратської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Одеській області до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення суми заборгованості у
розмірі 1374,30 грн. - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1)
заборгованість по єдиному податку з
фізичних осіб у розмірі 1374,30 грн. (одна
тисяча триста сімдесят чотири гривні
тридцять копійок) на р/р 0476,
одержувач УДКСУ в Татарбунарському
районі, МФО 828011, банк одержувача: ГУДКС
України в Одеській області, код 18050400.

Постанова підлягає негайному
виконанню.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд
апеляційної скарги на постанову
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова, прийнята у скороченому
провадженні, крім випадків її
оскарження в апеляційному порядку, є
остаточною.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого ст. 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Суддя
О.М.
Соколенко

Адміністративний позов
Саратської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в Одеській
області до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення суми податкового
боргу у розмірі 1374,30 грн. -
задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1)
заборгованість по єдиному податку з
фізичних осіб у розмірі 1374,30 грн. (одна
тисяча триста сімдесят чотири гривні
тридцять копійок) на р/р 0476,
одержувач УДКСУ в Татарбунарському
районі, МФО 828011, банк одержувача: ГУДКС
України в Одеській області, код 18050400.

Постанова підлягає негайному
виконанню.