Справа № 286/2382/14-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Вачко
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"16" вересня 2014 р.
Справа № 286/2382/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Капустинського М.М.

суддів:
Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Овруцькому
районі Житомирської області на
постанову Овруцького районного суду
Житомирської області від "11" липня 2014 р.
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Овруцькому районі Житомирської
області про зобов'язання вчинити дії
,

ВСТАНОВИВ:

19 травня 2014 року позивач - ОСОБА_3
звернувся до Овруцького районного суду
Житомирської області з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Овруцькому районі Житомирської
області, про проведення перерахунку та
виплати коштів, передбачених ст.ст.39, 51
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
та статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", з 01
січня 2014 року по 31.05.2014 року.

Постановою Овруцького районного суду
Житомирської області від 11 липня 2014
року позов задоволено.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Овруцькому районі
Житомирської області провести ОСОБА_3
за період з 01 січня 2014 року по 31 травня
2014 року донарахування та виплату:

- доплати до пенсії, як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає на території
радіоактивного забруднення,
передбаченої статтею 39 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", з
розрахунку двох мінімальних
заробітних плат, визначеної Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік", щомісячно;

- додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорії 3, передбаченої статтею 51
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
з розрахунку 25 % мінімальної пенсії за
віком, розмір якої дорівнює розміру
прожитковому мінімуму для осіб, що
втратили працездатність, який
визначено Законом України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік",
щомісячно;

- підвищення до пенсії як дитині війни у
відповідності до статті 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", виходячи з розміру 30 %
мінімальної пенсії за віком, розмір
якої дорівнює прожитковому мінімуму
для осіб, що втратили працездатність,
визначеному Законом України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік",
щомісячно.

Вважаючи, що рішення суду першої
інстанції прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
відповідач звернувся до Житомирського
апеляційного адміністративного суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення
яким у задоволенні адміністративного
позову - відмовити.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Матеріали справи свідчать, що позивач
звернулася до управління Пенсійного
фонду України в Овруцькому районі
Житомирської області, про проведення
перерахунку та виплати коштів,
відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та статті 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни".

Колегією суддів встановлено, що
позивач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є
пенсіонером та перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
Овруцькому районі Житомирської
області; проживає в АДРЕСА_1, яке
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України № 106 від 23.07.1991 року
віднесено до зони гарантованого
добровільного відселення; а також є
потерпілим від наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 3-ї категорії, що
підтверджується відповідним
посвідченням.

Відповідач виплачував позивачу
підвищення до пенсії, додаткову пенсію
у сумах, які на думку позивача, є значно
нижчими, ніж передбачено ст.ст.39, 51
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
у зв'язку з чим позивач звернувся до
суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до статті 39 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи",
пенсіонерам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата - у
зоні гарантованого добровільного
відселення - у розмірі двох мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до статті 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи",
передбачено, що особам, віднесеним до 3
категорії, додаткова пенсія за шкоду
заподіяну здоров'ю, призначається у
розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком.

Однак, ст.ст.39, 51 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
передбачено, що порядок обчислення
підвищення до пенсії як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає на території
радіоактивного забруднення та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, визначається Кабінетом
Міністрів України.

На виконання вказаного положення
ст.ст.39, 51 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", Кабінетом Міністрів
України прийнято Постанову "Про
підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
від 23.11.2011 року № 1210.

Відповідно до вказаної постанови
Кабінету Міністрів України, позивачу
провадиться нарахування та виплата
підвищення до пенсії як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає на території
радіоактивного забруднення та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю.

Надаючи правову оцінку
правовідносинам, які виникли між
сторонами, колегія суддів зазначає
наступне.

Положення пункту 28 розділу II Закону
України "Про державний бюджет на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" № 107-VI, яким
були внесені зміни до статті 39 та
статті 51 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи", які обмежували права
громадян, щодо виплати підвищення до
пенсії як непрацюючому пенсіонеру,
який проживає на території
радіоактивного забруднення та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, рішенням Конституційного
суду України у справі № 10-рп/2008 від
22.05.2008 року, визнано неконституційними.

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України, закони, інші
правові акти або їхні окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Відтак, вище наведені положення статті
39 та статті 51 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи", є чинними у редакції до
внесення змін до них Законом України
"Про державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України".

Закони України "Про державний бюджет
України на 2011 рік", "Про державний
бюджет України на 2012 рік" та "Про
державний бюджет України на 2013 рік"
втратили чинність.

Законом України "Про Державний бюджет
на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №
719-VII, що набрав чинності з 01 січня 2014
року, такі обмеження не встановлені.

Враховуючи вищевикладене, починаючи з
01 січня 2014 року, є чинними і підлягають
застосуванню:

- стаття 39 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи", в редакції, відповідно до
якої підвищення до пенсії як
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення, не може
бути нижчим, ніж одна мінімальна
заробітна плата;

- стаття 51 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи", в редакції, відповідно до
якої особам віднесеним до 3 категорії
громадян, які потерпіли від
Чорнобильської катастрофи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 25 процентів мінімальної пенсії
за віком.

Доводи відповідача, щодо правомірності
своїх дій з посиланням на відсутність
бюджетних коштів на фінансування
виплат в порядку статей 39, 51 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
обґрунтовано не взяті судом до уваги,
оскільки питання фінансування цих
видатків не виступає предметом даного
спору.

Що стосується проведення перерахунку
та виплати коштів, передбачених
статтею 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", колегія
суддів зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що позивач
має статус дитини війни, тобто є особою,
яка належить до соціальної категорії
громадян "діти війни" в розумінні
статті 1 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", а відтак, на нього
повністю розповсюджуються всі пільги
та соціальні гарантії, передбачені
вищезазначеним Законом України.

Відповідно до статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
особам, що належать до соціальної
категорії громадян "діти війни",
відповідач повинен був нараховувати та
виплачувати щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком.

Положення пункту 28 розділу II Закону
України "Про державний бюджет на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" № 107-VI, яким
були внесені зміни до статті 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", які обмежували права громадян,
щодо виплати підвищення до пенсії як
дитині війни, рішенням Конституційного
суду України у справі № 10-рп/2008 від
22.05.2008 року, визнано неконституційними.

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України, закони, інші
правові акти або їхні окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Відтак, вище наведені положення статті
6 Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", є чинними у редакції до
внесення змін до них Законом України
"Про державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України".

Закони України "Про державний бюджет
України на 2011 рік", "Про державний
бюджет України на 2012 рік" та "Про
державний бюджет України на 2013 рік"
втратили чинність.

Законом України "Про Державний бюджет
на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №
719-VII, що набрав чинності з 01 січня 2014
року, такі обмеження не встановлені.

Враховуючи вищевикладене, починаючи з
01 січня 2014 року, є чинними і підлягають
застосуванню:

- стаття 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", в
редакції, відповідно до якої особам, що
належать до соціальної категорії
громадян "діти війни", призначається
підвищення до пенсії як дитині війни, в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Доводи відповідача, щодо правомірності
своїх дій з посиланням на відсутність
бюджетних коштів на фінансування
виплат в порядку статті 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", обґрунтовано не взяті судом до
уваги, оскільки питання фінансування
цих видатків не виступає предметом
даного спору.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки постанову Овруцького
районного суду Житомирської області
від 11 липня 2014 року винесено з
правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права
і суд дав правильну оцінку обставинам
справи, то колегія суддів апеляційної
інстанції не знаходить підстав, які
могли б призвести до зміни чи
скасування зазначеної постанови.

Доводи, наведені апелянтом в поданій
ним апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Овруцькому
районі Житомирської області залишити
без задоволення, а постанову
Овруцького районного суду
Житомирської області від "11" липня 2014 р.
- без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя (підпис)
М.М.
Капустинський

судді: (підпис)
Є.М. Мацький

(підпис)
В.Б.
Шидловський

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ М.М. Капустинський

Роздруковано та надіслано:

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу: Управління Пенсійного
фонду України в Овруцькому районі
Житомирської області вул.Леніна,
12,м.Овруч,Овруцький район, Житомирська
область,11100

- ,