Справа № 816/3329/14
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 року м. ПолтаваСправа
№ 816/3329/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Головка А.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Ковальова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду
України Октябрського району в м.
Полтаві до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Полтаві
Полтавської області про відшкодування
витрат на виплату і доставку пенсій, -

В С Т А Н О В И В:

21 серпня 2014 року Управління Пенсійного
фонду України Октябрського району в м.
Полтаві звернулось до Полтавського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Полтаві
Полтавської області про відшкодування
витрат на виплату і доставку пенсій в
розмір 2401,32 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
вказує, що в порушення вимог постанови
Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого спільною
постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4 (далі - Порядок), відповідач
відмовився приймати до заліку суми
витрат пенсій у зв'язку із втратою
годувальника за квітень-червень 2014
року на суму 902,61 грн. та суми витрат,
понесених Пенсійним фондом України, на
виплату пенсій по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва, особам,
які отримали каліцтво в державах СНД,
за квітень-червень 2014 року на суму 1498,71
грн.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, надали клопотання про
розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач у письмових запереченнях
зазначав, що особові справи осіб,
вказаних у позовній заяві, до Фонду не
передавалися, що в свою чергу
унеможливлює відшкодування сплачених
пенсій і проведення звірки. Крім того,
наполягав на тому, що Порядком
встановлено здійснення розрахунків
між фондами на централізованому рівні.
Вказав, що особи, яким здійснювалась
виплата пенсій, у зв'язку із втратою
годувальника, не відносяться до кола
осіб, визначених Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Вивчивши та дослідивши матеріали
справи, суд дійшов до висновку про
часткове задоволення позовних вимог, з
огляду на наступні обставини.

Судом встановлено, що згідно таблиць
розбіжностей до актів щомісячної
звірки витрат по особових справ
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за квітень-червень 2014
року Відділенням виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Полтаві Полтавської області не
враховані суми витрат пенсій у зв'язку
із втратою годувальника за
квітень-червень 2014 року на суму 902,61 грн.
та суми витрат, понесених Пенсійним
фондом України, на виплату пенсій по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва, особам, які отримали каліцтво
в державах СНД, за квітень-червень 2014
року на суму 1498,71 грн.

Частиною 4 статті 26 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
передбачено, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків.

Частиною 2 статті 24 Закону України
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999 N 1105-XIV (далі -
Закон №1105) визначено якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Сфера дії цього Закону поширюється на
таку категорію інвалідів, до якої
належать ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, щодо
відшкодування витрат на виплату
пенсій, по яким виник спір.

За змістом частини 2 статті 2
зазначеного Закону особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Відповідно до пункту 3 розділу XI
Прикінцевих положень Закону №1105
відшкодування шкоди, медична,
професійна та соціальна реабілітація
провадяться Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
також зазначеним у статті 8 цього
Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Абзацом 3 пункту 3 розділу XI Прикінцевих
положень вказаного Закону встановлено,
що уся заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від того, чи сплачували
Фонду страхові платежі підприємства,
що ліквідувалися та на яких було
ушкоджено здоров`я потерпілого.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином, страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особам, які стали інвалідами від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами Пенсійного
фонду України - відшкодувати
останньому витрати, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків.

Отже, сума витрат на виплату пенсії
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 підлягає
стягненню з відповідача.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги про відшкодування витрат на
виплату та доставку пенсій по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва у розмірі 1498 грн. 71 коп. є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Також, судом встановлено, що УПФ за
квітень - червень 2014 року нараховані та
виплачені суми пенсії по втраті
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання у розмірі
902,61 грн., які Відділенням виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в місті Полтаві
Полтавської області не прийняті до
відшкодування.

Позивачем сплачено пенсії у зв'язку з
втратою годувальника ОСОБА_4, якій на
момент загибелі чоловіка було 40 років,
та ОСОБА_5, - 33 роки.

Відповідно до абзацу 2 пункту 5 частини
першої статті 24 Закону №1105
встановлено, що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований.
Страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до статті 33 Закону № 1105 у
разі смерті потерпілого право на
одержання щомісячних страхових виплат
(пенсій згідно з підпунктом «д» пункту 1
частини першої статті 21 цього Закону)
мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання, а також
дитина померлого, яка народилася
протягом не більш як десятимісячного
строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є,
зокрема, жінки, які досягли 55 років, і
чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони
не працюють.

Згідно з підпунктом «д» пункту 1
частини першої статті 21 Закону № 1105 у
разі настання страхового випадку Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Відповідно до статті 37 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» право на
пенсію в разі втрати годувальника
мають непрацездатні члени сім'ї
померлого годувальника, які були на
його утриманні (стаття 38). Батьки і
чоловік (дружина) померлого, які не були
на його утриманні, також мають право на
пенсію, якщо згодом втратили джерело
засобів до існування.

Непрацездатними членами сім'ї
вважаються, зокрема, батько, мати,
дружина, чоловік, якщо вони є
інвалідами або досягли: чоловіки - 60
років, жінки - 55 років.

Враховуючи, відсутність доказів
перебування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на день
смерті потерпілих-годувальників на їх
утриманні, а також те, що вказані особи
на день смерті
потерпілих-годувальників не досягли
55-річного віку, до них не можуть бути
застосовані положення Закону № 1105, а
отже, правові підстави для
відшкодування Фондом Управлінню
витрат на виплату пенсій по втраті
годувальника, призначених відповідно
до статті 37 Закону №1788, відсутні.

Виходячи з викладеного позовні вимоги
про відшкодування суми сплаченої
пенсії не підлягають задоволенню,
оскільки особи, яким призначені та
виплачені УПФ пенсії по втраті
годувальника, не відповідають
визначенню осіб, які мають право на
одержання щомісячних страхових виплат
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Таким чином, позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України Октябрського
району в м. Полтаві до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Полтаві
Полтавської області про відшкодування
витрат на виплату і доставку пільгових
пенсій задовольнити частково.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Полтаві
Полтавської області на користь
Управління Пенсійного фонду України
Октябрського району в м. Полтаві
витрати на виплату пенсій в розмірі
1498,71 грн. (одна тисяча чотириста
дев'яносто вісім гривень 71 копійка).

У задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 15
вересня 2014 року.

Суддя
А.Б. Головко