Справа № 810/5242/14
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2014 року місто Київ
№ 810/5242/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого - судді
Шевченко А.В., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «ТОРГБК
«БУДІВЕЛЬНИК» доДержавної податкової
інспекції в Обухівському районі
Головного управління Міндоходів у
Київській областіпровизнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «ТОРГБК
«БУДІВЕЛЬНИК», звернувся до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції в Обухівському
районі Головного управління
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що оскаржуване рішення
прийняте з порушенням норм
матеріального права, є таким, що
суперечать нормам податкового
законодавства України та підлягає
скасуванню. Зазначив, що відповідачем
під час винесення податкового
повідомлення-рішення не враховане
помилкове внесення позивачем до
декларації з податку на додану
вартість за грудень 2013 року податкової
накладної № 52 від 07.11.2013, виписаної
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Цемакс» на загальну
суму 57441 гривень, з якої податок на
додану вартість становить 9573, 50
гривень, про що було подано уточнюючий
розрахунок податкових зобов'язань з
податку на додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за грудень 2013 від 17.04.2014 №
.

В призначений день та час у судове
засідання з'явився представник
позивача, представник відповідача в
судове засідання не з'явився, про
причини неприбуття суд не повідомив.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, просив суд
позов задовольнити.

Від відповідача заперечень на
адміністративний позов до суду не
надійшло.

Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і
вирішення даної справи відсутня
потреба у заслуховуванні свідків чи
експертів, також немає інших перешкод
для розгляду справи у судовому
засіданні, зазначених у статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, тому суд протокольною ухвалою
від 17.09.2014 вирішив подальший розгляд
справи проводити в порядку письмового
провадження.

Розглянувши подані документи, судом
встановлено наступне.

16.04.2014 посадовою особою Державної
податкової інспекції в Обухівському
районі Головного управління
Міндоходів у Київській області (далі -
відповідач, податковий орган) було
проведено камеральну перевірку даних,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТОРГБК
«БУДІВЕЛЬНИК» (далі - позивач,
підприємство) за лютий 2014 року.

За результатами перевірки
перевіряючий дійшов висновку, що дані
камеральної перевірки свідчать про
порушення формування податкового
кредиту шляхом факту помилкового
включення податкової накладної № 52 від
07.11.2013 до складу податкового кредиту
двічі за грудень 2013 року та лютий 2014
року від постачальника ТОВ «Цемакс», що
призвело до заниження податку на
додану вартість, яка підлягає сплаті до
державного бюджету у сумі 9532, 45 гривень
за лютий 2014 року.

Позивачем подано Уточнюючий
розрахунок податкових зобов'язань з
податку на додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за звітний (податковий) період,
за який виправляються помилки - грудень
2013 року (№ ). Згідно з квитанцією №
2 документ доставлено до Державної
податкової інспекції в Обухівському
районі Головного управління
Міндоходів у Київській області 16.04.2014 о
17.25, отримано Міністерством доходів і
зборів України 17.04.2014 о 07.54.

За результатами перевірки
відповідачем 13.05.2014 винесено податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
/1204 про донарахування податку на
додану вартість у суму 9532 гривень,
штрафних (фінансових) санкцій у сумі 2383
гривень.

Позивач, не погодившись з вищевказаним
податковим повідомленням-рішенням
звернувся до суду з даним позовом, в
якому просив суд визнати його
протиправним та скасувати, що і є
предметом даного позову.

Надаючи правову оцінки
правовідносинам, що виникли між
сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 50.1 статті 50
Податкового кодексу України у разі
якщо у майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу)
платник податків самостійно виявляє
помилки, що містяться у раніше поданій
ним податковій декларації (крім
обмежень, визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.

Отже, обов'язок подати уточнюючу
декларацію виникає у платника податку
за умови одночасної наявності таких
обставин:

наявності у платника податку
майбутнього податкового періоду
(відсутність факту припинення,
ліквідації платника податків,
наявність у особи статусу платника
окремого виду податків у періоді, який
розглядається як майбутній);

додержання платником податків строків
давності;

наявності прийнятої податковим
органом первинної декларації, яка
уточнюється;

помилки у первинній декларації мають
бути виявлені таким платником податків
самостійно.

З системного аналізу норм
законодавства, суд вбачає наявним
обов'язок позивача як платника
податків подати уточнюючу декларацію,
оскільки ним додержані всі умови
виникнення такого обов'язку, у тому
числі помилки виявлені із додержання
платником податків строків давності 1095
днів, помилки у первинній декларації, в
тому числі й після первинного
уточнення, виявлені платником податків
самостійно.

Обмеження обов'язку подати уточнюючу
декларацію за умови додержання
вищевикладених судом умов передбачені
пунктом 50.2 статті 50 Податкового
кодексу України, згідно якого платник
податків під час проведення
документальних планових та
позапланових виїзних перевірок не має
права подавати уточнюючі розрахунки до
поданих ним раніше податкових
декларацій за будь-який звітний
(податковий) період з відповідного
податку і збору, який перевіряється
контролюючим органом.

Таким чином, закон виключає обов'язок
платника податків уточнити раніше
подану податкову звітність:

під час проведення документальних
планових та позапланових виїзних
перевірок;

з відповідного податку і збору, який
перевіряється контролюючим органом, за
будь-який звітний (податковий) період.

Отже, закон не встановлює обмежень
подавати уточнюючи розрахунки під час
(після) проведення камеральних
перевірок.

Суд також звертає увагу, позивач
уточнюючим розрахунком виправив
помилки у декларації за грудень 2013
року, тоді як камеральна перевірка
даних проводилась за звітний
(податковий) період - лютий 2014 року.

З наданого суду додатку № 5
«Розшифровка податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів» до Уточнюючий
розрахунок податкових зобов'язань з
податку на додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за звітний (податковий) період,
за який виправляються помилки - грудень
2013 року вбачається, що позивач включив
до складу податкового кредиту суми ПДВ
по податковим накладним № 107 від 29.11.2013
(ПДВ 6155, 25 гривень), виписаній ТОВ
«Цемакс», № 2 від 01.11.2013 (ПДВ 4267, 92
гривень), виписаній ТОВ ВП
«Богуславський гранітний кар'єр» та
включив зі складу податкового кредиту
суми ПДВ по податковим накладним № 95
від 30.12.2013 (ПДВ 141, 13 гривень), виписаній
ТОВ ВП «Богуславський гранітний
кар'єр», № 12 від 14.12.2013 (ПДВ 680,20 гривень),
виписаній ТОВ «Міжрегіональна аграрна
база» та № 52 від 07.11.2013 (ПДВ 9573, 50
гривень), виписаній ТОВ «Цемакс».

Суд зазначає, що, дійсно, під час
проведення камеральної перевірки суми
ПДВ по податковій накладній № 52 від
07.11.2013 були двічі включені позивачем до
складу податкового кредиту за грудень
2013 року та лютий 2014 року у сумах 9573, 50
гривень та 9532,45 гривень відповідно,
однак під час винесення оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення
позивач самостійно виправив помилки у
податковій звітності за грудень 2013
року.

У зв'язку з цим, суд дійшов висновку, що
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» № /1204 про донарахування
податку на додану вартість у суму 9532
гривень, штрафних (фінансових) санкцій
у сумі 2383 гривень підлягає визнанню
протиправним та скасуванню.

Такі висновки суду обґрунтовані
відсутністю норм податкового
законодавства, які б забороняли
платнику податків уточнювати
податкові зобов'язання з податку на
додану вартість під час проведення
камеральних перевірок, враховуючи, що
платник податків не обізнаний про
проведення камеральних перевірок, а
Акт камеральної перевірки станом на
день подання уточнюючого розрахунку
позивачем ще не був отриманий.

Згідно зі статтею 71 цього Кодексу,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім розгляду
справ про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкту владних
повноважень.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен
надати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі.

На виконання цих вимог відповідач, як
суб'єкт владних повноважень, не надав
суду жодних доказів, які спростовували
б твердження позивача, а відтак, не
довів правомірності винесення
оскаржуваного рішення.

Суд, всебічно та об'єктивно дослідивши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, дійшов висновку, що
викладені в позовній заяві доводи
позивача є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 11, 14, 53, 69, 70, 71, 72, 86, 94,
128, 159 - 163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
№ /1204 від 13.05.2014.

Стягнути на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «ТОРГБК
«БУДІВЕЛЬНИК» понесені ним судові
витрати у розмірі 1827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) гривень.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Шевченко А.В.