Справа № 2а-7295/11/1370
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 р.
Справа № 125790/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання:
Керод Х.І.

з участю представника відповідача:
Іванейко Я.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «СП Фукс Мастила
Україна» на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 21
вересня 2011 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «СП Фукс Мастила
Україна» до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м.
Львова про зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О
В И Л А:

30.06.2011 року позивач звернувся до суду з
уточненим адміністративним позовом до
відповідача про зобов`язання вчинити
певні дії, а саме: включити суми ПДВ у
розмірі 148100 грн. - за договором купівлі -
продажу нежитлового приміщення та суму
у розмірі 32500 грн. - за договором купівлі
- продажу обладнання на загальну суму
180600 грн. до податкового кредиту.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що дії
відповідача суперечать вимогам п. 201.10
ст.201 Податкового кодексу України,
оскільки у вчинених позивачем
правочинах сума продажу майна включає
ПДВ.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 21 вересня
2011 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу
України мають право включити суму ПДВ у
розмірі 180600 грн. до податкового
кредиту.

У ході апеляційного розгляду
представник відповідача Іванейко Я.Я.
надала пояснення та просить відхилити
апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст.
196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог позивача, суд першої інстанції
виходив з того, що ні видаткова
накладна, ні акт прийому-передачі, ні
платіжні доручення не відносяться до
тих документів, які надають право
включення суми податку на додану
вартість до податкового кредиту.

Відповідно до п. 184.5 ст.184 ПК України з
моменту анулювання реєстрації особи як
платника податку така особа
позбавляється права на віднесення сум
податку до податкового кредиту,
виписку податкових накладних.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо
оскарження рішень суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони: на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення,
добросовісно.

Частиною 1 ст. 195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що 24.03.2011 року між
ТзОВ «СП Фукс Мастила Україна» та ДП
«Пандора Інвест» Гібралтарської
компанії «Пандора Оверсіз Лімітед» був
укладений договір купівлі продажу
нежитлового приміщення на суму 888600 грн.
в тому числі ПДВ 148100 грн. та договір
купівлі - продажу обладнання №24/03/11 на
суму 195000 грн. в тому числі ПДВ 32500 грн.

ТзОВ «СП Фукс Мастила Україна» провело
розрахунок за зазначене обладнання,
про що сторони договору 25.03.2011 року
підписали видаткову накладну, акт
прийому - передачі нежитлового
приміщення. Контрагент ДП «Пандора
Інвест» не надав позивачу податкові
накладні за зазначеними правочинами. З
проханням видати податкові накладні на
суму ПДВ 148100 грн. за договором
купівлі-продажу нежитлового
приміщення та на суму ПДВ 32500 грн. за
договором купівлі-продажу обладнання,
ТзОВ «СП Фукс Мастила Україна»
скерувало контрагенту лист № 01/312 від
21.04.2011 року. Проте, ДП «Пандора Інвест»
факсимільним зв'язком направило копію
набраного платіжного доручення № 01 від
28.03.2011 року. про сплату ПДВ у сумі 180600
грн.

10.05.2011 року позивач подав скаргу за №
01/359 до ДПІ у Шевченківському районі м.
Львова на дії поставщика з проханням
дозволити позивачу включити суми ПДВ у
розмірі 180600 грн. до податкового
кредиту. ДПІ у Шевченківському районі
м. Львова листом № 12716/15-207 від 19.05.2011
року відмовила ТзОВ «СП Фукс Мастила
Україна» посилаючись при цьому на п.198.6
ст. 198 ПК України.

Відповідно до пп. 14.1.182 п.14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
податковий кредит це сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду. В свою
чергу, право на віднесення сум податку
до податкового кредиту виникає у разі
здійснення операції з придбання або
виготовлення товарів та послуг (п.198.1
ст. 198 ПК України) .

Пункт 198.2 ст. 198 ПК України передбачає,
що датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається: дата
тієї події, що відбулася раніше; дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату товарів або
послуг; дата отримання платником
податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів або
послуг, не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушеннями
вимог чи не підтвердженні митними
деклараціями ( іншими подібними
документами згідно п. 201.11 ст.201 ПК
України , а саме: а) транспортний квиток,
готельний рахунок або рахунок, який
виставляється платнику податків за
послуги зв'язку, інші послуги, вартість
яких визначається за показниками
приладів обліку, що містять загальну
суму платежу та податковий номер
продавця , крім тих, форма яких
встановлена міжнародними стандартами;
б) касові чеки, які містять форму
отриманих товарів або послуг,загальну
суму нарахованого податку (з
визначеного фіксального номера та
податкового номера постачальника). При
цьому з метою такого нарахування
загальна сума отриманих товарів або
послуг не може перевищувати 200 грн. за
день ( без урахування податку). У разі
якщо на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, які попередньо
віднесені до податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними вище документами , платник
податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Отже, ні видаткова накладна, ні акт
прийому-передачі, ні платіжні
доручення не відносяться до тих
документів, які надають право
включення суми податку на додану
вартість до податкового кредиту.

Як вбачається із матеріалів справи у
даній ситуації, потрібно було покупцю -
ТзОВ «СП Фукс Мастила Україна»
отримати належним чином оформлену
накладну (відсутність якої сторонами
не оспорюється).

Стаття 201 ПК України передбачає вимоги
для податкової накладної, а саме
повинна бути підписана уповноваженою
платником особою та скріпленою
печаткою податкову накладну, у якій
зазначається в окремих рядках:
порядковий номер, дата виписування
податкової накладної; повна або
скорочена назва зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця товарів або
послуг; податковий номер платника
податку (подавця та покупця);
місцезнаходження юридичної особи
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платника податку; опис товарів або
послуг та їх кількість, обсяг; ціна
постачання без урахування податку;
ставка податку та відповідна сума
податку; загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; вид цивільно - правового
договору.

Податкова накладна виписуються у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.

Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
покупця товарів або послуг.

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку
передбаченому статтею 183 ПК України.

Пункт 201.10 статті 201 ПК України зазначає,
що податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів або
послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.
При здійсненні операцій з постачання
товарів або послуг платник податку
продавець товару або послуг
зобов'язаний надати покупцю податкову
накладну після реєстрації в єдиному
реєстрі податкових накладних.

Порядок ведення Єдиного реєстру
податкових накладних встановлюється
Кабінетом Міністрів України.
Відсутність факту реєстрації
платником податку продавцем товарів
або послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

Відповідно до інформаційної бази АІС
ОР платнику ДП «Пандора
Інвест»Гібралтарської компанії
«Пандора Оверсіз Лімітед» 26.11.2010 року
анульовано свідоцтво платника податку
на додану вартість.

Відповідно до п. 184.5 ст.184 ПК України з
моменту анулювання реєстрації особи як
платника податку така особа
позбавляється права на віднесення сум
податку до податкового кредиту,
виписку податкових накладних.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно з
статтею 86 КАС України оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у
апеляційній скарзі, не дають
адміністративному суду апеляційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «СП Фукс
Мастила Україна» залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 21
вересня 2011 року у справі №2а-7295/11/1370 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

І.І.Запотічний