Справа № 2а-12880/09/1570
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
Вовченко O.A.,

секретар судового засідання
Дубовик Г.В.,

за участі:

представника
позивача - ОСОБА_1 (за довіреністю),

представника
відповідача - Лупуленко О.П. (за
довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної
податкової інспекції у Малиновському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання рішення про застосування
штрафних санкцій недійсним, -

В С Т А Н О В
И В :

До Одеського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної
податкової інспекції у Малиновському
районі м. Одеси Державної податкової
адміністрації України про визнання
недійсним рішення про застосування
штрафних санкцій від 14.07.2006 №/0.

В судових засіданнях в порядку
правонаступництва на підставі ст. 52 КАС
України замінено відповідача -
Державну податкову інспекцію у
Малиновському районі м. Одеси
Державної податкової адміністрації
України на Державну податкову
інспекцію у Малиновському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначила, що оскаржуване рішення
прийняте на підставі акту перевірки
Ізмаїльської об'єднаної державної
податкової інспекції Одеської області
від 26.06.2006р., яким встановлено
порушення п. 4 ст.5 Закону України "Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності", а саме, на
5 гральних автоматів з чотирма
гральними місцями кожен, придбано 5
торгових патентів по одному на кожен
стовб. Таким чином, 15 гральних місць,
ніби-то, залишено працювати без
наявності торгових патентів. Однак,
позивач не погоджується з такими
доводами податкового органу та
зазначає, що стаття 5.4. Закону України
"Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності" не
містить роз'яснення щодо того, що саме є
одним окремим гральним місцем у
випадку з гральними автоматами, при
цьому поняття «гральний автомат»,
«гральний стіл» - ототожнюється в
тексті ст.5.4. Закону з поняттям "окреме
гральне місце". Виходячи з цього, на
думку позивача, на один гральний
автомат необхідно отримувати один
патент. Окрім зазначеного, позивач
посилається на те, що перевірку, на
підставі якої винесено оскаржуване
рішення, було здійснено без жодних
юридичних підстав, а про проведення
перевірки 26.06.2006р. та складання
відповідного акту стало відомо лише
після надходження поштою на адресу
ОСОБА_3 рішення ДПІ у Малиновському
районі м. Одеси.

Відповідач надав до суду заперечення
на адміністративний позов (т.1 а.с. 21-22,
а.с. 208-211), в яких зазначив, що
працівниками ДПА в Одеській області
була проведена планова перевірка щодо
контролю за здійсненням розрахункових
операцій у сфері готівкового та
безготівкового обігу ФОП ОСОБА_3 в
межах повноважень та на підставі
законодавства. Також, відповідач
зазначає, що ч.4 ст.5 Закону України "Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності"
встановлено, що торговий патент на
здійснення операцій з надання послуг у
сфері грального бізнесу має бути
виданий на кожне окреме гральне місце.
При цьому, відповідач вважає, що
позивач безпідставно ототожнює
поняття «окреме гральне місце» та
«гральний автомат», «гральний стіл».
Відтак, як зазначає відповідач, у
зв'язку з тим, що позивачем
здійснювалось надання послуг з
грального бізнесу без отримання
патенту на кожне гральне місце до
позивача й застосовано штрафні
санкції оскаржуваним рішенням.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі, посилаючись на
обґрунтування, викладені в позовній
заяві і просив задовольнити позовні
вимоги.

В судовому засіданні представник
відповідача заперечувала проти
задоволення позову, посилаючись на
обґрунтування, що вказані в
запереченнях на адміністративний
позов.

Вислухавши пояснення представників
сторін, розглянувши подані документи
та матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення та оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, судом встановлено наступне.

Ізмаїльською ОДПІ проведено перевірку
щодо контролю за здійсненням
розрахункових операцій у сфері
готівкового та безготівково обігу
суб'єктами підприємницької діяльності,
а саме гральних автоматів (стовбів) ФОП
ОСОБА_3, що знаходяться на території
Центрального ринку. За результатами
вказаної перевірки складено акт від
26.06.2006р. №001317/02 (т.1 а.с. 23-25).

Як вбачається зі змісту акту перевірки,
ФОП ОСОБА_3 здійснює на території
Центрального ринку підприємницьку
діяльність у сфері грального бізнесу
(автомати-стовби). В акті зазначено, що
на момент проведення перевірки всі
гральні автомати знаходились в
робочому стані; на кожному гральному
автоматі в наявності по одному
торговому патенту. При цьому, актом
перевірки встановлено, що кожен
гральний стовб має чотири гральних
місця, а отже при п'яти гральних
автоматах та 20 гральних місць повинно
бути 20 торгових патентів, однак ФОП
ОСОБА_3 має лише 5 патентів, чим порушено
п.4 ст.5 Закону України "Про патентування
деяких видів підприємницької
діяльності" від 23.03.1996р. №98/96-ВР.

На підставі зазначеного акту ДПІ у
Малиновському районі м. Одеси прийнято
рішення №/0 від 14.07.2006р., яким за
порушення п.4 ст.5 Закону України "Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності" до
позивача згідно ст.8 Закону України "Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності".
застосовано штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 21 350,00 грн. (т.1 а.с.9).

Не погоджуючись з даним рішенням ФОП
ОСОБА_3 звернулась до суду з даним
адміністративним позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених
позовних вимог, суд виходить з
наступного.

ОСОБА_3 зареєстрована 06.04.2000 року як
фізична особа-підприємець виконавчим
комітетом Одеської міської ради за №
1031935, що вбачається зі свідоцтва
про державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця (т.1 а.с. 34).

З матеріалів справи вбачається, що між
приватним підприємцем ОСОБА_1 як
орендодавцем з однієї сторони та
приватним підприємцем ОСОБА_3 як
орендарем, з іншої сторони, укладено
договір оренди від 01.04.2006 року, за яким
орендодавець здає, а орендар приймає
гральні автомати «Містер Твістер» в
тимчасове користування (т.1 а.с. 50).

Разом з цим, як вбачається з акту
перевірки та не заперечувалось в
судових засіданнях жодною зі сторін,
при п'яти гральних автоматах ФОП ОСОБА_3
отримано 5 торгових патентів на право
здійснення діяльності з надання послуг
у сфері грального бізнесу.

Суд зазначає, що порядок патентування
торговельної діяльності за готівкові
кошти, а також з використанням інших
форм розрахунків та кредитних карток,
діяльності у сфері торгівлі іноземною
валютою, діяльності з надання послуг у
сфері грального бізнесу та побутових
послуг, що провадиться суб'єктами
підприємницької діяльності визначав
Закон України «Про патентування деяких
видів підприємницької діяльності» від
23 березня 1996 року N 98/96-ВР.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 вказаного
Закону торговий патент - це державне
свідоцтво, яке засвідчує право суб'єкта
підприємницької діяльності чи його
структурного (відокремленого)
підрозділу займатися зазначеними у
цьому Законі видами підприємницької
діяльності.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності»
передбачено, що патентуванню
підлягають операції з надання послуг у
сфері грального бізнесу, які
здійснюються суб'єктами
підприємницької діяльності або їх
структурними (відокремленими)
підрозділами.

Під гральним бізнесом у цьому Законі
слід розуміти діяльність, пов'язану з
влаштуванням казино, інших гральних
місць (домів), гральних автоматів з
грошовим або майновим виграшем,
проведенням лотерей (крім державних) та
розиграшів з видачею грошових виграшів
у готівковій або майновій формі (ч.2 ст. 5
Закону України «Про патентування
деяких видів підприємницької
діяльності»).

Згідно ч. 4 ст. 5 даного Закону торговий
патент на здійснення операцій з
надання послуг у сфері грального
бізнесу має бути виданий на кожне
окреме гральне місце (гральний автомат,
гральний стіл).

З правового аналізу зазначених
правових норм вбачається, що
законодавець розрізняє такі поняття,
як гральні заклади/казино, гральні доми
та подібні до них інші гральні місця,
гральне обладнання/гральний автомат,
гральний стіл з кільцем рулетки, інші
гральні столи, кегельбани, столи для
більярду та окреме гральне місце. Під
останнім розуміється місце для
проведення в певний проміжок часу
однієї азартної гри незалежно від
кількості учасників цієї гри.

Домінантою такого законодавчого
припису є гральне місце, а не гральний
автомат. У контексті вказаної статті
гральне місце (гральний автомат) - це
місце, на якому проводиться одночасно
лише одна азартна гра. Відповідно
гральний автомат - це стіл з одним
гральним місцем для проведення
одночасно однієї азартної гри.

Згідно з пунктом 1.2 Ліцензійних умов
провадження організації діяльності з
проведення азартних ігор, затверджених
спільним наказом Державного комітету
України з питань регуляторної політики
та підприємництва та Міністерства
фінансів України від 18.04.2006 №40/374 та
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 30.05.2006 за №622/12496, гральний
автомат - механічне, електричне,
електронне обладнання або пристрій, що
використовується для проведення
азартних ігор, результат яких
визначається без участі працівника
ліцензіата програмою роботи цього
обладнання (пристрою) з використанням
генератора випадкових чисел, який
міститься всередині корпусу такого
обладнання (пристрою), і сума виграшу
нараховується обладнанням (пристроєм)
автоматично.

Гральні автомати можуть бути об'єднані
в єдиний грально-розважальний
комплекс. При цьому гральний автомат,
що входить в даний комплекс, може мати
всі основні блоки грального автомату,
або окремі його складові можуть бути
загальними для всього комплексу.

Так, в судових засіданнях предметом
дослідження стали дані щодо того, чи
передбачається за конструкцією
грального автомату проведення однієї
гри з участю одного/всіх допустимих
гравців, а чи одночасне проведення
різних ігор. Адже, у випадку, якщо
устаткування кожного з гральних місць
грального автомата підпадає під
вищезазначені поняття грального
автомата, то такий гральний автомат
буде гральним комплексом, що
складається з двох і більш гральних
автоматів, з'єднаних в один корпус. У
зв'язку з цим суб'єкт господарської
діяльності в сфері грального бізнесу
повинен придбати торгові патенти на
кожний гральний автомат, що входить до
складу грально-розважального
комплексу. У випадку, якщо хоча б одна
зі згаданих умов буде відсутня,
наприклад, коли ситуація, яка виникає
під час гри у одного гравця, залежатиме
від ситуацій, що виникають у інших
гравців і кожний гральний автомат, що
входить в гральний комплекс, не буде
автономний в реалізації випадкового
випадання результату гри після
зробленої ставки, суб'єкт
господарської діяльності у сфері
грального бізнесу придбаває один
торговий патент на один гральний
автомат, незалежно від кількості
гравців.

Суд зазначає, що у відповідності до ч.1
ст. 244-2 КАС України рішення Верховного
Суду України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Так, постановою Верховного суду
України від 09.07.2012 року по справі за
позовом приватного підприємства
«Віто» до державної податкової
інспекції у Тульчинському районі
Вінницької області про визнання
протиправним рішення, встановлено, що
оскільки надаються послуги у сфері
грального бізнесу на кожному окремому
гральному місці грального автомата
«Містер Твістер» та отримується дохід
з кожного грального місця такого
автомата, то й торговий патент має бути
отриманий на кожне гральне місце.

Суд зазначає, що згідно сертифікату
відповідності № 462720, виданого
Державним комітетом України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики Державної системи
сертифікації (т.1 а.с. 105), продукція -
гральні автомати «Одрекс» -містер
Твістер випускались серійно в період з
14.03.2006 року по 13.03.2007 року.

При цьому, під серійним виробництвом
слід розуміти тип організації
виробництва, що характеризується
одночасним виготовленням на
підприємстві широкої номенклатури
однорідної продукції, випуск якої
повторюється протягом тривалого часу.

Відтак, враховуючи наведені обставини,
суд вважає, що постановою Верховного
суду України врегулювало тотожні
правовідносини із зазначенням
технічних можливостей гральних
автоматів «Містер Твістер», які є
предметом дослідження в даній справі.

Крім того, суд зазначає, що згідно
технічних умов ТУ У 36.5-247665919.001-2003,
затверджених директором фірми ТОВ
„Одрекс" та зареєстрованих державним
підприємством „Одеський регіональний
центр стандартизації, метрології та
сертифікації" 21.07.2003р. року за №095/005019
(т.1 а.с. 69-97) гральні автомати «Містер
Твістер» виробництва «Одрекс» мають
такі основні параметри: кількість
ігрових програм: від 1 до 20; кількість
людей, що одночасно приймають участь в
грі: від 1 до 10 (т.1 а.с. 74).

У відповідності до п.6.2 зазначених
технічних умов експлуатація гральних
автоматів «Містер Твістер»
виробництва «Одрекс» проводиться у
відповідності до «Керівництво по
екслуатації» (а.с. 90).

Згідно п. 2.1. Інструкції по експлуатації
апаратів «Містер Твістер» (т.2 а.с. 5-11 )
«Містер Твістер» - модель
електроно-механічного ігрового
апарату.

В даній Інструкції зазначено, що апарат
складається з чотирьох ігрових полів,
на стеклах яких знаходяться ігрові
індикатори та виграшні таблиці гри. В
верхній частині апарату розміщені 4
ігрових поля, в склад кожного поля
входить: монето приймач, монето
приймальний бункер, карман виплати
виграшних монет та два цифрових
індикатора з виграшною таблицею (т.2 а.с.
7).

Тобто, зазначеною Інструкцією чітко
передбачено, що гральні автомати
«Містер Твістер» складаються з
чотирьох ігрових полів, кожне з яких
має свої складові.

При цьому, з'ясовуючи в судових
засіданнях в представника позивача
можливість встановлення, в т.ч. за
допомогою судово-технічної експертизи,
технічних характеристик гральних
автоматів «Містер Твістер» відносно
проведення однієї гри з участю
одного/всіх допустимих гравців чи
одночасне проведення різних ігор, ним
зазначено, що всі гральні автомати
«Містер Твістер» були передані
приватному підприємству «Віта» згідно
актів повернення від 01.07.2006 року та
13.07.2006 року, у зв'язку з чим дослідити
зазначені технічні можливості
гральних автоматів, зокрема, на
підставі висновків судово-технічної
експертизи не є можливим.

Водночас, варто зазначити, що
представник позивача не заперечував
відносно того, що гральні автомати
«Містер Твістер» мали 4 ігрових поля,
кожне з яких, при цьому, мало самостійні
одиниці грального обладнання. Крім
того, представник позивача не
заперечував проти того, що позивачем
надавались послуги у сфері грального
бізнесу на кожному гральному місці
грального автомата «Містер Твістер» та
отримувався дохід з кожного грального
місця такого автомата.

Також, суд акцентує увагу на тому, що п.
2.2 Інструкції по експлуатації апаратів
«Містер Твістер» (т.2 а.с. 5-11 )
передбачено, що гра кожного поля
запускається окремо, залежно від того,
в монетоприймальний вузол якого поля
опущена монета, що свідчить про
можливість проведення автономної гри
на кожному ігровому полі кожним
окремим гравцем.

Відтак, на підставі зазначеного, на
підставі ч. 4 ст. 5 Закону України «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності», яка
передбачає, що торговий патент на
здійснення операцій з надання послуг у
сфері грального бізнесу має бути
виданий на кожне окреме гральне місце,
враховуючи те, що суд дійшов висновку
про автономність кожного грального
місця від інших, суд погоджується з
доводами відповідача щодо порушення
позивачем вимог Закону України «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності».

Крім того, суд не бере до уваги доводи
позивача відносно порушення процедури
проведення перевірки, передбаченої
Законом України «Про державну
податкову службу в Україні».

З цього приводу суд зазначає, що, як вже
встановлено судом, Ізмаїльською ОДПІ
проведено перевірку щодо контролю за
здійсненням розрахункових операцій у
сфері готівкового та безготівково
обігу суб'єктами підприємницької
діяльності.

Правові засади застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг регулює Закон
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» від 6 липня 1995
року N 265/95-ВР. Дія його поширюється на
усіх суб'єктів господарювання, їх
господарські одиниці та представників
(уповноважених осіб) суб'єктів
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції у готівковій
та/або безготівковій формі.

Згідно статті 15 вказаного Закону
контроль за додержанням суб'єктами
підприємницької діяльності порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), інших вимог цього Закону
здійснюють органи державної
податкової служби України шляхом
проведення планових або позапланових
перевірок згідно із законодавством
України.

У відповідності до ст. 16 цього Закону
планові або позапланові перевірки
осіб, що використовують реєстратори
розрахункових операцій, розрахункові
книжки або книги обліку розрахункових
операцій, здійснюються у порядку,
передбаченому законодавством України.

Пунктом 2.6 додатку № 2 до наказу
Державної податкової адміністрації
України від 11 жовтня 2005 р. N 441 «Про
затвердження Методичних рекомендацій
щодо порядку складання плану-графіка
перевірок суб'єктів господарювання та
взаємодії між структурними
підрозділами при їх проведенні»
встановлено, що перевірки контролю за
здійсненням суб'єктами господарювання
розрахункових операцій у сфері
готівкового обігу проводяться за
окремими планами органів державної
податкової служби.

Відтак, суд зазначає, що процедура
перевірки контролю за здійсненням
суб'єктами господарювання
розрахункових операцій у сфері
готівкового обігу регулюються
спеціальними нормами законодавства, у
зв'язку з чим суд не бере до уваги
посилання позивача на приписи Закону
України «Про державну податкову службу
в Україні».

Згідно з пп. 1, 2 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою повноваження надано.

Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладаються на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 9 КАС
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З огляду на відсутність встановлення
протиправності оскаржуваного рішення
суд дійшов висновку, що вказаний
адміністративний позов не підлягає
задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється
відповідно до вимог ст.94 Кодексу
адміністративного суду України.

Керуючись ст.ст. 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Державної податкової
інспекції у Малиновському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області про визнання
недійсним рішення про застосування
штрафних санкцій від 14.07.2006 №/0 -
відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Повний текст виготовлений та
підписаний суддею 23.09.2014 року.

Суддя
Вовченко O.A.

У задоволенні адміністративного
позову фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Державної податкової
інспекції у Малиновському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області про визнання
недійсним рішення про застосування
штрафних санкцій від 14.07.2006 №/0 -
відмовити.

23 вересня 2014 року.