Справа № 826/5346/14
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
826/5346/14 Головуючий
у 1-й інстанції: Огурцов О.П.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

18 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Мельничука В.П.

суддів:
Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі:
Анапріюк С.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу представника Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України - Гривнака
Андрія Володимировича на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 04 червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Барекс
ЛТД» до Київської міжрегіональної
митниці Міністерства доходів і зборів
України, Головного управління
державної казначейської служби у м.
Києві про визнання протиправними та
скасування картки відмови у прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення та рішення про визначення
митної вартості товарів, стягнення з
Державного бюджету України надмірно
сплачених коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Барекс ЛТД»
звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України, Головного
управління державної казначейської
служби у м. Києві про визнання
протиправними та скасування картки
відмови у прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення та рішення
про визначення митної вартості
товарів, стягнення з Державного
бюджету України надмірно сплачених
коштів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що
відповідачем було неправомірно
відмовлено в митному оформленні
товарів відповідно до ВМД №
100260001/2014/136111 від 09.04.2014 року, здійснено
коригування митної вартості №
100260001/2014/200066/2 від 10.04.2014 року та винесено
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
100260001/2014/00105 від 10.04.2014 року, оскільки
позивачем було правомірно визначено
задекларовану митну вартість товару за
основним методом, а саме, за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції) та ним
були надані всі необхідні документи
для підтвердження митної вартості
товару..

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 04
червня 2014 року задоволено вказаний
позов частково. Визнано протиправним
та скасовано рішення про визначення
митної вартості № 100260001/2014/200066/2 від
10.04.2014 року та картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 100260001/2014/00105
від 10.04.2014 року Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України. В решті
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням представник Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України - Гривнак
Андрій Володимирович подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції в
частині задоволення позову як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити в цій частині нову
постанову про відмову у задоволенні
даного позову.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства України, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, оскаржувану
постанову суду першої інстанції - без
змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції має
право залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення
суду першої інстанції підлягає
перегляду в апеляційному порядку в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було
встановлено, що 08.01.2014 року між ТОВ
"Барекс ЛТД" та компанією "Foshan Hrogres Building
Material CO., LTD" (Китай) було укладено
контракт № 1-08/0114, згідно умов якого
фірма "Foshan Hrogres Building Material CO., LTD"
зобов'язується передати у власність
ТОВ "Барекс ЛТД", а ТОВ "Барекс ЛТД"
зобов'язується прийняти у власність
від "Foshan Hrogres Building Material CO., LTD" та оплатити
товар у відповідності з інвойсами
укладених до даного контракту на кожну
окрему поставку, які є невід'ємною
частиною контракту.

09.04.2014 року позивачем було подано до
Київської міжрегіональної митниці
вантажно-митну декларацію №
100260001/2014/136111 стосовно імпорту товару -
плитка керамічна неглазурована для
облицювання підлоги з кам'яної
кераміки завтовшки не більше 15 мм.
розмір 60х60см: Е3600ivory - 15456,96 м2;
EPW6100white-3090,24м2. Виробник - "Foshan Hrogres Building
Material CO., LTD", Торгівельна марка - «Progres».
Країна виробника - CN. придбаного за
вказаним контрактом, код товару згідно
УКТЗЕД - 69079020.

Митна вартість була заявлена
декларантом за основним методом
визначення митної вартості - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Для здійснення митного контролю та
митного оформлення Товариством з
обмеженою відповідальністю "Барекс
ЛТД" було надано документи, перелік
яких зазначений в графі 44 митних
декларацій.

На підставі статті 53 Митного кодексу
України, митним органом було виписано
вимогу про необхідність подати
додаткові документи щодо
підтвердження митної вартості товарів
на яке декларантом письмово було
зазначено додаткові документи що
додаються на вимогу митного органу.

Митним органом прийнято рішення про
коригування заявленої митної вартості
по ВМД № 100260001/2014/136111 від 09.04.2014 року - №
100260001/2014/200066/2 від 10.04.2014 року, яким
відкориговано митну вартість товару -
плитка керамічна неглазурована для
облицювання підлоги з кам'яної
кераміки завтовшки не більше 15 мм.
розмір 60х60см: Е3600ivory - 15456,96 м2;
EPW6100white-3090,24м2. Виробник - "Foshan Hrogres Building
Material CO., LTD", Торгівельна марка - «Progres».
Краъна виробника - CN з 64915,20 USD збільшено
до 94043,57 USD за одиницю 5,0705 USD та винесено
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
100260001/2014/00105 від 10.04.2014 року.

Не погоджуючись з рішенням про
коригування митної вартості товарів та
карткою відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення та
рішенням про визначення митної
вартості товарів, що призвело до сплати
зайвих коштів, позивач звернувся з
даним позовом до суду.

Задовольняючи даний позов частково суд
першої інстанції виходив з того, що
вимоги позивача в частині скасування
рішень та картки відповідача є
правомірними та обгрунтованими, а тому
підлягають задоволенню в цій частині, в
іншій частині вимоги задоволенню не
підлягають.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його обгрунтованим з огляду на
наступне.

Судом першої інстанції за змістом
спірного рішення було встановлено, що
відповідач під час митного оформлення
вказаних товарів прийшов до висновку
про те, що митнавартість не може бути
визначена за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції): документи, що подані
декларантом для підтвердження
заявленої митної вартості відповідно
до частини 2 статті 53 Митного Кодексу
України, містять розбіжності та не
містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, та
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари. Декларантом не подано до
митного оформлення документи
відповідно до пунктів 4, 6, 8 частини 2
статті 53 Митного Кодексу України.

При цьому у вказаному рішенні
зазначено, що декларанту запропоновано
надати додаткові документи відповідно
до частини 3 статті 53 Митного Кодексу
України, а саме: виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями.

Декларант ознайомлений з вимогами
органу доходів і зборів. Додаткові
документи надані декларантом 10.04.2014
року, а саме: платіжне доручення №3 від
15.01.2014 року на суму 57884,40 USD та №12 від
27.03.2014 року на суму 7030,80 USD; лист
підприємства "Барекс ЛТД" №2-10/0414 від
10.04.2014 року щодо бухгалтерської
документації; транспортний договір з
експедитором №10/ИБ-01А від 25.09.2009 року та
додаток №206/1 від 10.02.2014 року; довідка
про транспортні витрати б/н від 08.04.2014
року; лист підприємства "Барекс ЛТД"
№1-08/0414 від 08.04.2014 року щодо страхування
вантажу; лист підприємства "Барекс ЛТД"
№1-10/0414 від 10.04.2014 року щодо ліцензійних
чи авторських договорів; прайс-лист
виробника товару; експертне заключення
Київської ТПП №Ц-210 від 28.03.2014 року;
переклад українською мовою копії
митної декларації країни відправлення.

При цьому митним органом митна
вартість визначена із застосуванням
методу №2ґ (резервний метод).

В спірному рішення зазначено, що
попередні методи не застосовані з
наступних підстав:

- метод 1 - відповідно до вимог
частини З статті 53 та частини 6 статті 54
Митного кодексу України;

- методи 2а, 26 - у зв'язку з
відсутністю цінової інформації на
ідентичні та подібні (аналогічні)
товари з урахуванням вимог статтей 59, 60
Митного кодексу України;

- методи 2в, 2г - через
відсутність основи для віднімання
(додавання) вартості.

Статтею 7 Митного кодексу України
визначено, що державну митну справу
становлять встановлені порядок і умови
переміщення товарів через митний
кордон України, їх митний контроль та
митне оформлення, застосування
механізмів тарифного і нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності, справляння митних
платежів, ведення митної статистики,
обмін митною інформацією, ведення
Української класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності,
здійснення відповідно до закону
державного контролю нехарчової
продукції при її ввезенні на митну
територію України, запобігання та
протидія контрабанді, боротьба з
порушеннями митних правил, організація
і забезпечення діяльності митних
органів та інші заходи, спрямовані на
реалізацію державної політики у сфері
державної митної справи, становлять.

Статтею 49 Митного кодексу України
встановлено, що митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частинами першою та другою статті 51
Митного кодексу України, митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу; митна вартість
товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Статтею 57 Митного кодексу України
встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 58
Митного кодексу України митною
вартістю товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті.

Згідно частини 5 статті 58 Митного
кодексу України ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті, - це
загальна сума всіх платежів, які були
здійснені або повинні бути здійснені
покупцем оцінюваних товарів продавцю
або на користь продавця через третіх
осіб та/або на пов'язаних із продавцем
осіб для виконання зобов'язань
продавця.

Колегія суддів зауважує, що митний
орган може вимагати, а декларант має
надати лише належні документи для
перевірки та підтвердження
правильності зазначеної митної
вартості товару.

Правова позиція по даному питанню
висловлена у постанові Верховного Суду
України від 10.04.2012 року у справі
№К-20026/10, за змістом якої надання
неналежних документів не може
вважатися виконанням вимог Митниці
щодо підтвердження митної вартості
товарів.

Перелік документів, які подаються
декларантом або уповноваженою ним
особою для підтвердження заявленої
митної вартості товару, визначений
частиною другою статті 53 Митного
кодексу України, а саме:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування. У випадках, встановлених
Кодексом, митний орган має право
запитувати у декларанта або
уповноваженої ним особи додаткові
документи, визначені частинами третьою
- четвертою статті 53 цього Кодексу.

Статтею 54 Митного кодексу України
встановлено, що контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Згідно частини першої статті 55 Митного
кодексу України, рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Частиною шостою статті 54 Митного
кодексу України передбачено, що митний
орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з пере ліком та відповідно
до умов, зазначених у частинах 2- 4
статті 53 цього Кодексу, або відсутності
у цих документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Судом першої інстанції було
встановлено, що позивачем надано
відповідачу для митного оформлення
імпортованого товару документи, що
передбачені частиною другою статті 53
Митного кодексу України. Подані
документи ідентифікували оцінюваний
товар та містили об'єктивні і
достовірні дані, що піддавалися
обчисленню, які підтверджували ціну
товарів, що підлягала сплаті позивачем
на користь продавця, тобто
підтверджували митну вартість товарів
за ціною договору згідно з вимогам
частин 4-5 статті 58 Митного кодексу
України.

Під час розгляду справи митним органом
не було спростовано контрактну ціну
оцінюваних товарів, об'єктивну
можливість і спроможність відповідача
визначити на підставі наданих
позивачем документів зазначену ціну
товарів, а також рівень митної вартості
товарів за ціною договору за правилами,
визначеними у статті 58 Митного кодексу
України.

При цьому митний орган не підтвердив
належними доказами та аргументованими
доводами наявність у поданих позивачем
документах розбіжностей, ознак
підробки або відсутність всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Також колегія суддів погоджується з
критичним сприйняттям судом першої
інстанції посилань відповідача на дані
з офіційного сайту Foshan Hrogres Building Material CO.,
LTD, яке здійснювало поставку товару
позивачу, оскільки, як вбачається з
інвойсу на товар, імпорт якого
здійснювався позивачем, він датований
24.02.2014 року, тобто вартість товару
визначалась станом на вказану дату, у
той час, як дані з мережі інтернет
відповідачем були взяті станом на
11.04.2014.

Таким чином, правильність визначення
позивачем митної вартості товару за
ціною договору, а також об'єктивна
можливість застосування першого
методу не були спростовані
відповідачем. Формально нижчий рівень
митної вартості імпортованого
позивачем товару від рівня митної
вартості іншого митного оформлення, не
може розцінюватися як заниження
позивачем митної вартості, не є
перешкодою для застосування першого
методу визначення митної вартості
товару і не може бути достатньою
підставою для відмови у здійсненні
митного оформлення товару за першим
методом визначення його митної
вартості.

Інших переконливих аргументів, які б
викликали обґрунтовані сумніви в
достовірності проведеного позивачем
розрахунку митної вартості товару за
ціною договору, митним органом не
наведено.

В розумінні ст. 57 Митного кодексу
України кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

Оскаржуване рішення містить посилання
на те, що метод визначення митної
вартості за ціною договору щодо
ідентичних товарів не може бути
прийнятий у зв'язку з відсутністю даних
щодо вартості операцій з ідентичними
товарами, скоригованими відповідно до
комерційних умов поставки та партії
товару (кількості). Метод визначення
митної вартості за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів не може
бути прийнятий у зв'язку з відсутністю
даних щодо вартості операцій з
подібними (аналогічними) товарами,
скоригованими відповідно до
комерційних умов поставки та партії
товару (кількості). Метод визначення
митної вартості на основі віднімання
вартості не може бути використаний у
зв'язку з відсутністю даних, необхідних
для проведення розрахунків. Метод
визначення митної вартості на основі
додавання вартості не може бути
використаний у зв'язку з відсутністю
даних, необхідних для проведення
розрахунків. Митну вартість товару,
що імпортується, скориговано із
застосуванням резервного методу.

Визначена митна вартість товарів
ґрунтується на митній вартості
товарів, подібних за якісними
характеристиками, митне оформлення
яких уже здійснене за митною
декларацією від 16.01.2014 року та 08.02.2014
року.

Отже, відповідач у оскаржуваному
рішенні послався на неможливість
застосування другого та третього
методів у зв'язку з відсутністю
інформації. Натомість, в тому ж рішенні
відповідач послався на визначення
митної вартості з застосуванням митної
вартості товарів, подібних за якісними
характеристиками.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що оскаржуване
рішення містить протилежні визначення
про відсутність інформації щодо
подібних товарів та застосування такої
інформації одночасно.

Крім того, витягом з інформаційної бази
митного органу щодо товарів
аналогічних товару, імпорт якого
здійснював позивач, підтверджується
факт ввезення на територію України
товару, аналогічному тому, ввезення
якого було здійснено позивачем та з
метою митного оформлення якого було
подано ВМД № 100260001/2014/136111 від 09.04.2014
року.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає правильним висновок суду першої
інстанції про наявність підстав для
скасування рішення про коригування
митної вартості № 100260001/2014/200066/2 від
10.04.2014 року та картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 100260001/2014/00105
від 10.04.2014 року.

Згідно з частинами першою - третьою
статті 301 Митного кодексу України,
повернення помилково та/або надміру
сплачених сум митних платежів
здійснюється відповідно до Бюджетного
та Податкового кодексів України. У разі
виявлення факту помилкової та/або
надмірної сплати митних платежів орган
доходів і зборів не пізніше одного
місяця з дня виявлення такого факту
зобов'язаний повідомити платника
податків про суми надміру сплачених
митних платежів. Помилково та/або
надміру зараховані до державного
бюджету суми митних платежів
повертаються з державного бюджету в
порядку, визначеному центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Відповідно до приписів пунктів 43.4, 43.5
статті 43 Податкового кодексу України,
платник податків подає заяву на
повернення помилково та/або надміру
сплачених грошових зобов'язань у
довільній формі, в якій зазначає напрям
перерахування коштів: на поточний
рахунок платника податків в установі
банку; на погашення грошового
зобов'язання (податкового боргу) з
інших платежів, контроль за
справлянням яких покладено на
контролюючі органи, незалежно від виду
бюджету; повернення готівковими
коштами за чеком у разі відсутності у
платника податків рахунку в банку.
Контролюючий орган не пізніше ніж за
п'ять робочих днів до закінчення
двадцятиденного строку з дня подання
платником податків заяви готує
висновок про повернення відповідних
сум коштів з відповідного бюджету та
подає його для виконання відповідному
органові Державного казначейства
України. На підставі отриманого
висновку орган Державного
казначейства України протягом п'яти
робочих днів здійснює повернення
помилково та/або надміру сплачених
грошових зобов'язань платникам
податків у порядку, встановленому
Державним казначейством України.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що повернення мита та податку на додану
вартість, надміру сплаченого позивачем
внаслідок винесення рішення про
визначення митної вартості, має
відбуватися у вищезазначеному порядку,
у зв'язку з чим позовні вимоги про
стягнення задоволенню не підлягають.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що даний позов підлягає задоволенню
частково.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищевикладеним, а тому
вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України -
Гривнака Андрія Володимировича -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 04 червня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя:
В.П. Мельничук

Судді:
І.О. Лічевецький

В.Е. Мацедонська

.

Головуючий суддя
Мельничук В.П.

Судді:
Лічевецький І.О.

Мацедонська В.Е.