Справа № 567/891/14-а
Суддя: Назарук В.А.
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 567/891/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 року м. Острог14 год. 50 хв.

Острозький районний суд Рівненської
області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Власюк І.В.

з участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача
Вельбівненської сільської ради
Тишкуна В.С.

третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Вельбівненської
сільської ради Острозького району
Рівненської області, третя особа без
самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_5 про визнання нечинними та
скасування рішень Вельбівненської
сільської ради Острозького району та
зобов'язання вчинити дію,

в с т а н о в и в:

в Острозький районний суд з позовом до
Вельбівненської сільської ради
Острозького району про визнання
нечинним та скасування рішення сесії
Вельбівненської сільської ради
Острозького району Рівненської
області №692 від 05 лютого 2014 року про
надання дозволу ОСОБА_5 на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність для
ведення особистого селянського
господарства орієнтовною площею 0,15 га
в АДРЕСА_1 за рахунок земель
запасу сільськогосподарського
призначення в межах населеного пункту
на території Вельбівненської
сільської ради Острозького району
Рівненської області, про визнання
нечинним та скасування рішення сесії
Вельбівненської сільської ради
Острозького району Рівненської
області №697 від 05 лютого 2014 року про
надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність для
ведення особистого селянського
господарства орієнтовною площею 0,10 га
за рахунок земель запасу
сільськогосподарського призначення в
межах населеного пункту на території
Вельбівненської сільської ради
Острозького району Рівненської
області та про зобов'язання
Вельбівненську сільську раду
Острозького району розглянути заяву
ОСОБА_1 від 03.01.2014 року про надання йому
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення у
власність земельної ділянки
орієнтовною площею 0,25 га в АДРЕСА_1,
звернувся ОСОБА_1

В позовній заяві зазначив, що з 2006 року
користується земельною ділянкою,
площею 0,25 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1,
використовуючи її для городництва, а в
подальшому, з розбудовою вулиці,
вирішив збудувати на ній житловий
будинок.

Зазначив, що належним йому правом на
безоплатну передачу у власність
земельної ділянки раніше не
скористався і тому в 2009 році звернувся
з заявою до Вельбівненської сільської
ради про передачу йому у власність
зазначеної земельної ділянки, але його
заяви розглянуті не були.

15.10.2010 року повторно звернувся з заявою
до Вельбівненської сільської ради про
передачу у власність земельної ділянки
площею 0,25 га в АДРЕСА_1 і рішенням сесії
Вельбівненської сільської ради від
15.04.2011 року, яке за його позовом
рішенням Острозького районного суду
від 19.10.2011 року визнано нечинним, йому
було надано дозвіл на складання
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки в оренду для ведення
особистого селянського господарства.

23.03.2012 року рішенням №293 сесії
Вельбівненської сільської ради
Острозького району надано дозвіл
ОСОБА_5 на складання проекту
землеустрою щодо відведення у
власність спірної земельної ділянки, а
рішенням №297 йому відмовлено у наданні
дозволу на складання такого проекту, у
зв'язку з наданням дозволу ОСОБА_5, але
постановою Острозького районного суду
від 25.09.2012 року та ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 19.03.2013 року
зазначені рішення визнані нечинними та
скасовані як такі, що є упередженими
щодо позивача.

14.06.2013 року рішенням №552, в подальшому
скасованим рішенням Острозького
районного суду Рівненської області як
незаконним, Вельбівненська сільська
рада знову відмовила йому в передачі у
власність земельної ділянки по
АДРЕСА_1, посилаючись на те, що дані
землі відносяться до земель запасу
сільськогосподарського призначення.

14.06.2013 року рішенням №550 сесії
Вельбівненської сільської ради
Острозького району надано дозвіл
ОСОБА_5 на складання проекту
землеустрою щодо відведення у
власність спірної земельної ділянки, а
рішенням №619 від 17.10.2013 року йому
відмовлено у наданні дозволу на
складання такого проекту, у зв'язку з
наданням дозволу ОСОБА_5, але
постановою Острозького районного суду
від 30.12.2013 року зазначені рішення
визнані нечинними та скасовані як такі,
що є упередженими щодо позивача.

Зазначив, що на підставі зазначених
судових рішень 03.01.2014 року знову
звернувся до Вельбівненської
сільської ради з заявою про надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення
оспорюваної земельної ділянки
орієнтовною площею 0,25 га у власність,
але Вельбівненська сільська рада
рішенням №697 від 05.02.2014 року надала йому
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність для ведення
особистого селянського господарства
орієнтовною площею 0,10 га, залишивши
нерозглянутою його заяву в частині
надання 0,15 га земельної ділянки та
рішенням №697 від 05.02.2014 року
протиправно надана для ОСОБА_5 дозвіл
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки у
власність площею 0,15 га, якою
користується він з 2006 року.

Зазначаючи про те, що його заява про
виділення земельної ділянки
розглядається з 2006 року і при прийнятті
оскаржуваних рішень відповідач діяв не
у спосіб, визначений Конституцією
України, порушив дотримання рівності
перед законом та не врахував, що
рішення щодо спірної земельної ділянки
тричі скасовувались судами, просить
задовольнити позов.

Відповідач Вельбівненська сільська
рада Острозького району Рівненської
області позов в частині позовних вимог
про визнання нечинним та скасування
рішення сесії Вельбівненської
сільської ради Острозького району
Рівненської області №697 від 05 лютого 2014
року про надання дозволу ОСОБА_1 на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність для ведення особистого
селянського господарства орієнтовною
площею 0,10 га за рахунок земель запасу
сільськогосподарського призначення в
межах населеного пункту на території
Вельбівненської сільської ради
Острозького району Рівненської
області позов визнала, а в іншій
частині позов не визнала оскільки
вважає, що оскаржувані рішення
прийняті в межах компетенції сільської
ради та відповідно до закону.

Третя особа без самостійних вимог
щодо предмету спору ОСОБА_5 позов в
частині визнання нечинним та
скасування рішення сесії
Вельбівненської сільської ради
Острозького району Рівненської
області №692 від 05 лютого 2014 року про
надання йому дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність для
ведення особистого селянського
господарства орієнтовною площею 0,15 га
в АДРЕСА_1 за рахунок земель запасу
сільськогосподарського призначення в
межах населеного пункту на території
Вельбівненської сільської ради
Острозького району Рівненської
області не підтримав та вважає позовні
вимоги позивача безпідставними.

В судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали та
пояснили, що 07.11.2006 року рішенням сесії
Вельбівненської сільської ради №70 для
позивача було передано в приватну
власність земельну ділянку площею 0,13
га, призначену для ведення особистого
селянського господарства та 0,08 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку по АДРЕСА_1. Про
приватизацію зазначених земельних
ділянок сільський голова Тишкун В.С.
вчинив запис в паспорті позивача. Про
те, що зазначені рішення були скасовані
позивач дізнався через деякий час, таке
рішення не оскаржував, а тому на даний
час є таким, що не скористався своїм
правом на безоплатну передачу у
власність земельної ділянки.

В той же час, на підставі зазначеного
рішення позивач користувався спірною
земельною ділянкою, сплачував за неї
податки та в подальшому з дозволу
сільського голови Тишкуна В.С. вивіз на
вказану земельну ділянку будівельні
матеріали з ціллю будівництва
житлового будинку.

Зазначили, що оскільки заява позивача з
2006 про безоплатну передачу йому у
власність земельної ділянки зі
скасуванням зазначених рішень не була
розглянута, то в подальшому позивачем
вона неодноразово була продубльована.
Востаннє позивач з такою заявою
звертався до сільської ради 03.01.2014 року
та просив в ній надати йому право на
отримання у власність земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд або
для ведення особистого селянського
господарства, оскільки сільський
голова Тишкун В.С. вчиняє дії
направлені на те, щоб позивач не
отримав вказаної земельної ділянки, в
тому числі вчиняє дії по зміні
цільового використання спірної
земельної ділянки.

Пояснили, що позивач має право на
безоплатне отримання у власність
земельної ділянки, оскільки таким
правом не скористався.

Зазначили, що позивач з 2006 року
користується спірною земельною
ділянкою, використовуючи її для
городництва, а в подальшому по
розбудові вулиці, з дозволу сільського
голови Тишкуна В.С., що може підтвердити
колишня голова Острозької районної
ради ОСОБА_7, вивіз на вказану земельну
ділянку будівельні матеріали з метою
побудови житлового будинку.

Пояснили, що на даний час сільський
голова чинить для позивача перешкоди в
безоплатному отриманні у власність
спірної земельної ділянки, в тому числі
методом надуманої зміни цільового
використання земельної ділянки, що
призводить до неодноразового
скасування судами рішень сільської
ради щодо спірної земельної ділянки.

Представник відповідача
Вельбівненської сільської ради
Острозького району в судовому
засіданні позов в частині позовних
вимог про визнання нечинним та
скасування рішення сесії
Вельбівненської сільської ради
Острозького району Рівненської
області №697 від 05 лютого 2014 року про
надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність для
ведення особистого селянського
господарства орієнтовною площею 0,10 га
за рахунок земель запасу
сільськогосподарського призначення в
межах населеного пункту на території
Вельбівненської сільської ради
Острозького району Рівненської
області визнав, вказуючи на те, що
оскільки позивач сам не хоче отримати у
власність земельну ділянку, то
сільська рада цьому не заперечує, а в
іншій частині позов не визнав.

Зазначив, що депутати Вельбівненської
сільської ради прийняли рішення не
надавати земельні ділянки в приватну
власність, а надавити їх в оренду з
ціллю уникнення можливості
перепродажу земельних ділянок в
подальшому. Пояснив, що лише в тому
разі, коли вони прийдуть до висновку
про те, що людина, яка отримала земельну
ділянку має намір будувати житловий
будинок, то тоді сільська рада приймає
рішення про передачу земельної ділянки
у власність.

Третя особа без самостійних вимог щодо
предмету спору ОСОБА_5 в судовому
засіданні пояснив, що спірною
земельною ділянкою до 2006 року
користувався його дід, який із-за
погіршення зору змушений був від неї
відмовитись.

Зазначив, що рішенням сесії
Вельбівненської сільської ради №692 від
05.02.2014 року йому надано право на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність розміром 0,15 га, яка
знаходиться в АДРЕСА_1. Пояснив, що йому
земельні ділянки у власність шляхом
безкоштовної приватизації не
передавались і оскільки він має таке
право та має намір будувати житловий
будинок, то вважає, що сільська рада
прийняла вірне рішення щодо надання
йому земельної ділянки.

Підтвердив в судовому засіданні факт
користування позивачем спірною
земельною ділянкою, зазначивши, що на
ній знаходяться будівельні матеріали,
належні позивачу.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7
пояснила, що перебуваючи на посаді
голови Острозької районної ради
займалась розглядом заяви ОСОБА_1 щодо
приватизації ним земельної ділянки,
яка знаходиться в АДРЕСА_1 та мала з
цього приводу розмову з сільським
головою Тишкуном В.С., який під час
зазначеної розмови дозволив позивачу
вивезення будівельних матеріалів для
будівництва житлового будинку на
спірну земельну ділянку.

З матеріалів справи встановлено
наступне.

З рішення Вельбівненської сільської
ради Острозького району №351 від 12.03.2006
року вбачається, що ОСОБА_1 було
передано у власність земельну ділянку
площею 0,08 га в АДРЕСА_1 для
ведення особистого селянського
господарства, а з рішення
Вельбівненської сільської ради
Острозького району №70 від 07.11.2006 року
вбачається, що ОСОБА_1 було передано в
оренду земельну ділянку площею 0,12 га в
АДРЕСА_1 для ведення особистого
селянського господарства.

Відповідно до квитанцій на прийом
податкових платежів вбачається, що
ОСОБА_1 проводилась сплата земельного
податку за 2007-2009 роки.

Заявою від 13.07.2009 року підтверджується
неодноразове звернення позивача до
Вельбівненської сільської ради з
приводу передачі у власність земельної
ділянки в с. Вельбівне Острозького
району.

З заяви ОСОБА_1 до Острозького
міжрайонного прокурора від 18.09.2009 року,
заяви ОСОБА_1 до Острозької районної
ради, відповіді Острозького
міжрайонного прокурора від 27.01.2010 року,
листа Острозької РДА від 28.07.2010 року
вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово
звертався до вказаних органів з
приводу отримання у власність
земельної ділянки.

Відповідно до постанови Острозького
районного суду Рівненської області від
19.10.2011 року вбачається, що судом визнано
протиправним та скасовано рішення
сесії Вельбівненської сільської ради
Острозького району Рівненської
області №101 від 15.04.2011 року про надання
дозволу на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,25 га в АДРЕСА_1, в оренду
для ведення особистого селянського
господарства та зобов'язано сесію
Вельбівненської сільської ради
розглянути заяву ОСОБА_1 по суті.

Одним з мотивів прийняття такого
рішення було те, що сільська рада,
всупереч заяві позивача про передачу
йому безоплатно у власність земельну
ділянку площею 0,25 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд,
прийняла рішення про надання дозволу
на складання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки такого ж
розміру, але в оренду для ведення
особистого селянського господарства.

Водночас з зазначеного судового
рішення вбачається, що позивач з метою
безоплатної передачі у власність
спірної земельної ділянки звертався до
відповідача також і 12.07.2009 року, 21.07.2009
року, 15.10.2010 року

Відповідно до постанови Острозького
районного суду Рівненської області від
25.09.2012 року вбачається, що судом визнано
нечинним та скасовано рішення сесії
Вельбівненської сільської ради
Острозького району Рівненської
області №297 від 23.03.2012 року про відмову
в наданні дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення у
власність земельної ділянки площею 0,25
га, призначеної для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, яка
розташована в АДРЕСА_1.

Одним з мотивів прийняття такого
рішення було те, що відповідач при
прийнятті оскаржуваного рішення не
навів підстав для відмови в наданні
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність, передбачених ст..
118 ЗК України.

З зазначеного рішення вбачається, що
окрім подання заяв про передачу в
приватну власність земельної ділянки,
в тому числі заяви від 14.11.2011 року, ще
21.07.2009 року позивач звертався до
відповідача з заявою про вибір місця
розташування земельної ділянки.

Водночас, з зазначеного рішення
вбачається, що з листа управління
Держкомзему в Острозькому районі судом
було встановлено, що земельні ділянки,
які знаходяться по АДРЕСА_1
(саме там, де знаходиться спірна
земельна ділянка) відносяться до
земель житлової та громадської
забудови.

Відповідно до постанови Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 19.03.2013 року вбачається, що судом
визнано нечинним та скасовано рішення
сесії Вельбівненської сільської ради
Острозького району Рівненської
області №293 від 23.03.2012 року про надання
дозволу ОСОБА_5 на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність для будівництва та
обслуговування житлового будинку
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка) площею 0,25 га, що
знаходиться в АДРЕСА_1.

Одним з мотивів прийняття такого
рішення було те, що при прийнятті
оскаржуваних рішень відповідач, будучи
органом місцевого самоврядування, діяв
упереджено щодо позивача, порушуючи
принцип рівності громадян перед
законом, надавши необґрунтовану
перевагу ОСОБА_5 перед ОСОБА_1 при
прийняття рішення про надання дозволу
на складання проекту землеустрою щодо
відведення спірної земельної ділянки у
власність.

З постанови Острозького районного суду
Рівненської області від 18.09.2013 року
вбачається, що позов ОСОБА_1 було
задоволено та визнано нечинним та
скасовано рішення сесії
Вельбівненської сільської ради
Острозького району Рівненської
області №522 від 14.06.2013 року про відмову
в наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку
проекту землеустрою щодо відведення у
власність земельної ділянки по
АДРЕСА_1.

Одним з мотивів прийняття такого
рішення було те, що відповідач
неправомірно відмовив позивачу у
наданні дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення у
власність земельної ділянки, яка
розташована по АДРЕСА_1, безпідставно
посилаючись на те, що спірна земельна
ділянка відноситься до земель
сільськогосподарського призначення за
наявності доказів про її віднесення до
земель житлової та громадської
забудови.

З постанови Острозького районного суду
Рівненської області від 30.12.2013 року та
ухвали Острозького районного суду від
03.03.2014 року вбачається, що позов ОСОБА_1
було задоволено, визнано нечинним та
скасовано рішення сесії
Вельбівненської сільської ради
Острозького району Рівненської
області №550 від 14.06.2013 року про надання
дозволу ОСОБА_5 на розробку проекту
землеустрою щодо відведення у
власність земельної ділянки по АДРЕСА_1
і визнано нечинним та скасовано
рішення сесії Вельбівненської
сільської ради Острозького району
Рівненської області №619 від 17.10.2013 року
про відмову в наданні ОСОБА_1 земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства по АДРЕСА_1.

Одним з мотивів прийняття такого
рішення було те, що при прийнятті
оскаржуваного рішення відповідач діяв
всупереч попередніх судових рішень
щодо спору відносно земельної ділянки,
яка розташована по АДРЕСА_1.

З заяви ОСОБА_1 до Вельбівненської
сільської ради від 03.01.2014 року
встановлено, що він, з посиланням на
неодноразову зміну відповідачем
цільового призначення земельної
ділянки, звернувся з проханням надати у
власність та постійне користування
земельну ділянку орієнтовною площею 0,25
га по АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель і ведення
особистого селянського господарства,
вказавши суміжних землекористувачів
земельної ділянки.

З рішень № 692 та №697 сесії
Вельбівненської сільської ради
Острозького району Рівненської
області від 05 лютого 2014 року
вбачається, що ОСОБА_5 було надано
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність для ведення
особистого селянського господарства
орієнтовною площею 0,15 га в АДРЕСА_1 за
рахунок земель запасу
сільськогосподарського призначення в
межах населеного пункту на території
Вельбівненської сільської ради
Острозького району Рівненської
області, а ОСОБА_1 надано дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність для ведення особистого
селянського господарства орієнтовною
площею 0,10 га за рахунок земель запасу
сільськогосподарського призначення в
межах населеного пункту на території
Вельбівненської сільської ради
Острозького району Рівненської
області між земельними ділянкам: з
південної сторони ОСОБА_5; зі східної
сторони - ОСОБА_8; з північної сторони
- ОСОБА_9 та землі житлової і
громадської забудови; з західної
сторони - ОСОБА_10

Суд, вислухавши позивача та його
представника, представника
відповідача, третю особу ОСОБА_5,
свідка, вивчивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.. 19 Конституції
України, органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Згідно ст.. 24 Конституції України,
громадяни мають рівні конституційні
права і свободи та є рівними перед
законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням всіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямовано це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно за ст.. 3 ЗК України, земельні
відносини регулюються Конституцією
України, даним кодексом, а також
прийнятими відповідно до них
нормативно-правовими актами.

Згідно ст.. 5 ЗК України, земельне
законодавство ґрунтується, в тому
числі, і на принципі забезпечення
рівності права власності громадян на
землю.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 78 ЗК України,
право власності на землю - це право
володіти, користуватися і
розпоряджатися земельними ділянками.
Право власності на землю набувається
та реалізується на підставі
Конституції України, ЗК України, а
також інших законів, що видаються
відповідно до них.

Пунктом "б" ч. 1 ст. 81 ЗК України
визначено, що громадяни України
набувають права власності на земельні
ділянки на підставі безоплатної
передачі із земель державної і
комунальної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України,
громадяни набувають право власності та
право користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
а відповідно до ч. 1 ст. 118 ЗК України
визначено, що громадянин, зацікавлений
у приватизації земельної ділянки, яка
перебуває в його користування, подає
заяву до відповідної ради за
місцезнаходженням земельної ділянки і
рішення органу місцевого
самоврядування щодо приватизації
земельної ділянки приймається у
місячний строк.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", до виключної компетенції
сільських, селищних, міських рад
належить вирішення питань регулювання
земельних відносин, а ст.. 12 ЗК України
визначено, що до повноважень сільських
рад у галузі земельних відносин на
території сіл належить передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян,
відповідно до цього Кодексу.

Статтею 59 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" визначено, що
рада в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти після їх
обговорення на пленарному засіданні
більшістю депутатів від загального
складу ради у формі рішень.

Відповідно до ст.. 121 ЗК України,
громадяни України мають право на
безоплатну передачу їм земельних
ділянок із земель державної або
комунальної власності розміром не
більше 2,0 га для ведення особистого
селянського господарства та розміром
не більше 0,25 га для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.

В судовому засіданні встановлено, що
07.11.2006 року рішенням сесії
Вельбівненської сільської ради №70 для
позивача було передано в оренду
земельну ділянку площею 0,13 га,
призначену для ведення особистого
селянського господарства, а рішенням
зазначеної сільської ради №351 від
12.03.2006 року позивачу було передано у
власність земельну ділянку площею 0,08
га, призначену ведення особистого
селянського господарства.

Зазначене частково відповідає
паспорту ОСОБА_1, в якому сільським
головою було вчинено запис про
приватизацію позивачем земельної
ділянки розміром 0,13 га для ведення
особистого селянського господарства
на підставі рішення сесії
Вельбівненської сільської ради №70 від
07.11.2006 року та 0,08 га для обслуговування
будинку та господарських будівель.

В судовому засіданні з показань
представника відповідача було
встановлено, що зазначені рішення є
скасовані відповідачем, що не
заперечувалось позивачем, а тому при
вирішенні спору, при відсутності інших
доказів, суд виходить з того, що на
даний час позивач не скористався
правом на безоплатне отримання у
власність земельної ділянки,
передбаченим ст.. 81, 116 ЗК України.

Одночасно, в судовому засіданні
встановлено, що з 2006 року у позивача
виникло право на користування спірною
земельною ділянкою.

Факт користування зазначеною
земельною ділянкою підтвердив в
судовому засіданні і третя особа
ОСОБА_5, який пояснив, що на земельній
ділянці розміром 0,15 га, яка знаходиться
в АДРЕСА_1 та щодо якої рішенням сесії
Вельбівненської сільської ради №692 від
05.02.2014 року йому надано право на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність, знаходяться будівельні
матеріали, належні позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній справі, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем з 21.07.2009 року не
розглядаються заяви ОСОБА_1 щодо
виділення йому у власність спірної
земельної ділянки або приймаються
рішення, які не стосуються предмету
звернення (замість рішення щодо
передачу земельної ділянки у власність
приймається рішення щодо передачі
земельної ділянки в оренду або замість
рішення щодо передачу земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
приймається рішення щодо передачу
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства).
Попередніми судами щодо спору відносно
земельної ділянки, яка знаходиться в
АДРЕСА_1 встановлено факти
упередженості Вельбівненської
сільської ради щодо позивача. Зокрема,
відповідно до постанови Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 19.03.2013 року вбачається, що до
відповідного висновку колегія суддів
прийшла і у зв'язку з тим, що після
скасування судом рішення про надання
дозволу позивачу на відведення
земельної ділянки в оренду, в якому суд
вказував саме на необхідність розгляду
заяви позивача про передачу земельної
ділянки у власність, Вельбівненська
сільська рада Острозького району
прийняла рішення про відмову у
передачі йому земельної ділянки у
власність для ведення особистого
селянського господарства, мотивуючи це
тим, що земельна ділянка відноситься до
земель запасу житлової та громадської
забудови.

В той же час, розглядаючи заяву
позивача щодо передачі йому у
власність спірної земельної ділянки
для будівництва житлового будинку,
рішенням від 05.02.2014 року Вельбівненська
сільська рада вирішує питання щодо
виділення ОСОБА_1 та ОСОБА_5 земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства, що не
відповідає як попередній позиції
сільської ради з цього питання, так і
доказам про те, що спірна земельна
ділянка відноситься до земель житлової
та громадської забудови, а тому з цих
підстав зазначені рішення є нечинними
та підлягають скасуванню.

Окрім того, при вирішенні зазначеного
питання суд виходить і з того, що при
розгляді заяви ОСОБА_1 відповідачем
було допущено порушення вимог ст.. 118 ЗК
України щодо строків розгляду заяви
про приватизацію земельної ділянки, що
призвело до штучного створення
конфлікту щодо спірної земельної
ділянки між позивачем та ОСОБА_5, який з
відповідною заявою про приватизацію
земельної ділянки звернувся значно
пізніше.

Суд вважає, що вказані дії свідчать про
упередженість Вельбівненської
сільської ради щодо позивача.

Одночасно, при вирішенні позову, суд
вважає, що рішення щодо виділення
земельної ділянки позивачу є
необґрунтованим і тому, що
відповідачем не вирішено питання по
заяві ОСОБА_1 щодо виділення йому
земельної ділянки розміром 0,25 га, що
відповідає ст.. 121 ЗК України, якою
визначено, що громадяни України мають
право на безоплатну передачу їм
земельних ділянок із земель державної
або комунальної власності розміром не
більше 2,0 га для ведення особистого
селянського господарства та розміром
не більше 0,25 га для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЗК України
визначено, що рішення органу місцевого
самоврядування щодо приватизації
земельної ділянки приймається у
місячний строк. Оскільки судами
неодноразово встановлювалось, що
рішення за заявою позивача щодо
приватизації земельної ділянки не
приймалось у місячний термін, то суд
вважає, що після скасування
відповідних рішень Вельбівненської
сільської ради їй слід невідкладно
розглянути заяву позивача, а тому, з
метою повного захисту його прав,
відповідача слід зобов'язати
розглянути заяву ОСОБА_1 про надання
йому дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення у
власність земельної ділянки
орієнтовною площею 0,25 га в АДРЕСА_1.

На підставі ст.. 19, 24 Конституції
України, ст.. 2, 3, 5, 78, 81 ,116, 118, 121 ЗК
України, ст.. 26, 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні",
керуючись ст. 4, 17, 72, 158-163 КАС України,
суд

п о с т а н о в и в :

позов задоволити повністю.

Визнати нечинним та скасувати рішення
сесії Вельбівненської сільської ради
Острозького району Рівненської
області №692 від 05 лютого 2014 року про
надання дозволу ОСОБА_5 на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність для
ведення особистого селянського
господарства орієнтовною площею 0,15 га
в АДРЕСА_1 за рахунок земель запасу
сільськогосподарського призначення в
межах населеного пункту на території
Вельбівненської сільської ради
Острозького району Рівненської
області.

Визнати нечинним та скасувати рішення
сесії Вельбівненської сільської ради
Острозького району Рівненської
області №697 від 05 лютого 2014 року про
надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність для
ведення особистого селянського
господарства орієнтовною площею 0,10 га
за рахунок земель запасу
сільськогосподарського призначення в
межах населеного пункту на території
Вельбівненської сільської ради
Острозького району Рівненської
області.

Зобов'язати Вельбівненську сільську
раду Острозького району розглянути
заяву ОСОБА_1 від 03.01.2014 року про надання
йому дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення у
власність земельної ділянки
орієнтовною площею 0,25 га в
АДРЕСА_1.

Постанова може бути оскаржена до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Острозький районний суд Рівненської
області протягом десяти днів з дня її
проголошення, або протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови
особами, які брали участь у справі, але
не були присутні при її проголошенні.
Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Острозького районного
судуНазарук В.А.