Справа № 872/5303/13
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2014 рокусправа № 811/460/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим
Ю.М. ,

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 18
лютого 2013 року

у справі № 811/460/13-а

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до Кіровоградської об'єднаної
державної податкової інспекції
Кіровоградської області Державної
податкової служби

про скасування податкових
повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася у
Кіровоградський окружний
адміністративний суд з позовом до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
про скасування податкових
повідомлень-рішень від 30 травня 2012 року
№, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 47083,29 грн. та №,
яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб в сумі 16178,79 грн.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 18 лютого 2013
року позовні вимоги задоволено (т. 2
а.с.156-157).

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, Кіровоградська
об'єднана державна податкова інспекція
Кіровоградської області Державної
податкової служби подала апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову, якою
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, дослідивши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, суд
апеляційної інстанції вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі
підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75,
підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78
Податкового кодексу України у зв'язку з
отриманням постанови слідчого слідчої
групи - старшого слідчого з особливо
важливих справ слідчого відділу
державної податкової служби у
Кіровоградській області від 26 березня
2012 року по кримінальній справі №90-0035,
начальником Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби видано
наказ №129 від 13 квітня 2012 року, на
підставі якого відповідачем проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку дотримання вимог
податкового та іншого законодавства
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за
період з 01 грудня 2009 року по 31 жовтня 2011
року, за результатами якої складено акт
від 26 квітня 2012 року №96/1710/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено порушення
пункту 177.4 статті 177 Податкового
кодексу України, в результаті чого
донараховано податку з доходів
фізичних осіб в сумі 16178,79 грн.;
підпунктів 7.4.1, 7.4.5, пункту 7.4 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6
статті 198 Податкового кодексу України,
у зв'язку з чим завищено дозволений
податковий кредит на суму податку на
додану вартість у розмірі 47083,29 грн.;
пунктів 1, 2 статті 215, статті 228
Цивільного кодексу України в частині
нікчемності правочинів, так як вони не
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними.

На підставі акту перевірки від 26 квітня
2012 року Кіровоградською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Кіровоградської області Державної
податкової служби прийняті податкові
повідомлення-рішення від 30 травня 2012
року №, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 47083,29
грн. та №, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб на загальну суму
16178,79 грн.

Судом встановлено, що між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 та приватним
підприємством «Травел-Ком», приватним
підприємством «Агро-Буд-Гранд»
укладено договори купівлі-продажу від
17 жовтня 2011 року № 5 та від 21 липня 2010
року № 26, відповідно. Відповідно до
умов даних договорів позивачем
придбано у контрагентів
розвантажувальну техніку та
запчастини до розвантажувальної
техніки, згідно замовлень (мачта
підіймальна, акумуляторна батарея,
імпульсний регулятор напруги, реверс
ходу, клемма). Оплата товару здійснена в
повному обсязі шляхом безготівкового
розрахунку. Виконання умов договорів
підтверджується накладними,
видатковими накладними рахунками,
платіжними дорученнями, податковими
накладними, реєстрами отриманих та
виданих податкових накладних,
банківськими виписками.

Придбаний товар перевозився
транспортом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 та використаний у власній
господарській діяльності позивача
шляхом подальшої реалізації товару
іншим контрагентам, що підтверджується
договорами, реєстрами отриманих та
виданих податкових накладних,
банківськими виписками, видатковими
накладними, податковими накладними.

Витрати за даними операціями в розмірі
105833,30 грн. включено фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 до валових
витрат в І кварталі 2011 року в сумі 68333,30
грн. та в VІ кварталі 2011 року в сумі 37500,00
грн.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду, зокрема, у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

У відповідності до пункту 177.4 статті 177
Податкового кодексу України, до
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.

З аналізу зазначених норм вбачається,
що визначальним фактором для
формування податкового кредиту
платником податку на додану вартість
та валових витрат є подальше
використання таких товарів (основних
фондів) в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності такої
особи - платника податку.

Акт перевірки не містить будь-яких
зауважень щодо оформлення податкових
накладних та порушень вимог підпункту
7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону України
«Про податок на додану вартість».

Суд апеляційної інстанції
погоджується з критичною оцінкою суду
першої інстанції щодо тверджень
податкового органу про порушення
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
вимог пунктів 1, 2 статті 215, статті 228
Цивільного кодексу України в частині
нікчемності правочинів, так як вони не
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними.

Передумовою для встановлення факту
нікчемності господарської угоди є
встановлення факту її фіктивності,
тобто безтоварного характеру,
укладення угод без наміру створення
цивільно-правових наслідків, лише з
метою отримання певної преференції,
зокрема права на податковий кредит та
відшкодування податку на додану
вартість з бюджету.

Факт нікчемності господарської угоди
повинен доводитись належними доказами,
які встановлюють причинно-наслідковий
зв'язок між укладеними угодами та
несплатою податків, вину в ухиленні від
сплати податків.

У разі фактичного здійснення
господарської операції, порушення
законодавства з боку контрагентів не
впливає на формування податкового
кредиту покупцем та не є підставою для
позбавлення останнього даного права,
якщо він виконав усі передбачені
законом умови для цього і має всі
документальні підтвердження розміру
заявленого податкового кредиту.

Кіровоградською об'єднаною державною
податковою інспекцією Кіровоградської
області Державної податкової служби не
надано доказів на підтвердження того,
що позивач, як платник податку, діяв без
належної обачності й обережності і
йому було відомо про можливі порушення,
допущені його контрагентами, або що
самостійною діловою метою здійснення
господарських операцій з даними
підприємствами було одержання
позивачем податкової вигоди.

Таким чином, будь-яких підстав,
визначених Законом України «Про
податок на додану вартість» та
Податковим кодексом України, які б
виключали право позивача на включення
сум податку на додану вартість до
податкового кредиту, не вбачається.

Пунктом 86.9 статті 86 Податкового
кодексу України, визначено, що у разі
якщо грошове зобов'язання
розраховується органом державної
податкової служби за результатами
перевірки, призначеної відповідно до
кримінально-процесуального закону або
закону про оперативно-розшукову
діяльність, податкове
повідомлення-рішення за результатами
такої перевірки не приймається до дня
набрання законної сили відповідним
рішенням суду. Матеріали перевірки
разом з висновками органу державної
податкової служби передаються
правоохоронному органу, що призначив
перевірку. Статус таких матеріалів
перевірки та висновків органу
державної податкової служби
визначається
кримінально-процесуальним законом або
законом про оперативно-розшукову
діяльність.

У той же час, пунктом 58.4 статті 58
Податкового кодексу України
встановлено, що у разі коли судом за
результатами розгляду кримінальної
справи про злочини, предметом якої є
податки, збори, винесено обвинувальний
вирок, що набрав законної сили, або
винесено рішення про закриття
кримінальної справи за
нереабілітуючими підставами,
відповідний контролюючий орган
зобов'язаний визначити податкові
зобов'язання платника податків за
податками та зборами, несплата
податкових зобов'язань за якими
встановлена рішенням суду, та прийняти
податкове повідомлення-рішення про
нарахування платнику таких податкових
зобов'язань і застосування стосовно
нього штрафних (фінансових) санкцій у
розмірах, визначених Податковим
Кодексом України.

Відповідно до вищевикладених норм
Податкового кодексу України за
результатами перевірок платників
податків, призначених в рамках
порушеної кримінальної справи про
злочини, предметом якої є податки,
збори (ст. 212 Кримінального кодексу
України), контролюючий орган визначає
суми грошових зобов'язань, але
податкове повідомлення-рішення не
приймає. В інших випадках (за
результатами перевірок платника
податків, відносно яких та/або їх
посадових осіб кримінальну справу не
порушено або порушено кримінальну
справу, предметом якої не є податки та
збори) грошові зобов'язання
визначаються, та, відповідно,
приймається податкове
повідомлення-рішення щодо платників
податків в загальному порядку,
визначеному пунктом 58.1 статті 58
Податкового кодексу України.

Оскільки підставою для проведення
перевірки, за результатами якої
складено акт від 26 квітня 2012 року
№96/1710/НОМЕР_1, стала постанова старшого
слідчого від 26 березня 2012 року,
винесена в рамках кримінальної справи
№90-0035 порушеної за ознаками злочинів,
передбачених частиною 2 статті 205,
частини 3 статті 212 Кримінального
Кодексу України, то в даному випадку
застосуванню підлягає порядок
прийняття податкових
повідомлень-рішень, передбачений
пунктом 86.9 статті 86 Податкового
кодексу України, згідно з яким
податкове повідомлення-рішення за
результатами такої перевірки не
приймається до дня набрання законної
сили відповідним рішенням суду.
Матеріали перевірки разом з висновками
органу державної податкової служби
передаються правоохоронному органу, що
призначив перевірку.

З урахуванням викладеного, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованих
висновків, що Кіровоградською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Кіровоградської області
Державної податкової служби
правомірність прийняття оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень не
доведено, а отже позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції доходить висновку, що судом
першої інстанції повно встановлені
обставини справи та надана правильна
юридична оцінка, у зв'язку з чим
підстави для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду
відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби - залишити
без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 18 лютого 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим