Справа № 816/3198/14
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року м.ПолтаваСправа №
816/3198/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Удовіченка С.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Христич
О.С.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Діденко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Київського відділу
державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції про визнання неправомірними
та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

12 серпня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Київського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції про
визнання неправомірними та скасування
постанов про відкриття виконавчого
провадження ВП№30553996 від 21 лютого 2011
року та про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
ВП№30553996 від 18 червня 2014 року.

В обгрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що державним виконавцем
Київського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції відкрито
виконавче провадження №30553996 з
пропущенням строку пред'явлення
виконавчого документа до виконання та
більше того розпочато його примусове
виконання і накладено арешт на все
належне позивачу рухоме та нерухоме
майно, а тому позовні вимоги є
обгрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідач проти задоволення позову
заперечував, мотивуючи правомірністю
винесених постанов про відкриття
виконавчого провадження від 21 лютого
2011 року та про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 18 червня 2014 року ВП№30553996, оскільки
позивачу було відомо про існування
постанови №3-592/10, виданої 11 травня 2010
року Ленінським районним судом м.
Полтави та державному виконавцю не
надано будь-яких підтверджуючих
документів про скасування даної
постанови чи оскарження її в судовому
порядку. А тому винесені постанови є
такими, що відповідають вимогам
законодавства України.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував
проти позову та просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи, надані сторонами докази,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, приходить до
наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою
Ленінського районного суду м. Полтави
від 11 травня 2010 року по справі №3-592/10
накладено на ОСОБА_3 адміністративне
стягнення у вигляді конфіскації
транспортного засобу MERCEDES SPRINTER,
номерний знак НОМЕР_1, ідентифікаційний
номер (номер кузова) НОМЕР_2 в дохід
держави, в разі відсутності даного
транспортного засобу - стягнути в дохід
держави його вартість з врахуванням
внесеної ОСОБА_3 застави для вивезення
вказаного транспортного засобу у
розмірі - 16279,56 грн. (а.с. 22-24).

10 червня 2010 року постанову №3-592/10 від 11
травня 2010 року подано до примусового
виконання до Київського відділу
державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції, проте постановою державного
виконавця Щерби Дмитра Михайловича
відмовлено у відкритті виконавчого
провадження ВП№20219171 (а.с. 96).

У січні 2011 року до відповідача повторно
надійшла постанова Ленінського
районного суду м.Полтави від 11 травня
2010 року №3-592/10 (а.с. 22-24).

21 лютого 2011 року державним виконавцем
Київського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції Щербою
Дмитром Михайловичем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП№30553996 (а.с. 21).

18 червня 2014 року відповідачем винесено
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
ВП№30553996 (а.с. 47).

Позивач не погодився із вищевказаними
постановами та оскаржив їх до суду.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Завданням адміністративного
судочинства, згідно частини першої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, є захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб, прав
та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно - правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Надаючи правову оцінку спірним
постановам, суд дійшов до наступних
висновків.

Згідно до статті 1 Закону України "Про
виконавче провадження" 21 квітня 1999 року
№606-XIV (далі - Закон України №606-XIV),
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 11
Закону України №606-XIV державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 17 Закону України
№606-XIV (в редакції на момент виникнення
спірних правовідносин) примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою, зокрема,
ухвали, постанови судів у цивільних,
господарських, адміністративних,
кримінальних справах та справах про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом.

Згідно із частиною першою статтею 25
Закону України №606-XIV державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Як встановлено судом 10 червня 2010 року
Ленінським районним судом м. Полтави
подано на примусове виконання
постанову від 11 травня 2010 року №3-592/10,
разом з тим державним виконавцем,
згідно статті 26 Закону України №606-XIV,
винесено постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження
ВП№20219171, оскільки у виконавчому
документі не вказано строк
пред'явлення виконавчого документу до
виконання та дати набрання рішенням
чинності.

Відповідно до журналу №5 реєстрації
вихідної кореспонденції Київського
ВДВС Полтавського МУЮ за 2010 рік
вищевказана постанова була направлена
на адресу Ленінського районного суду м.
Полтави 09 липня 2010 року (а.с. 102-105), а
згідно довідки №365 від 04 вересня 2014
року виданої Ленінським районним судом
м. Полтави вищевказана постанова
державного виконавця надійшла до суду
21 липня 2010 року (а.с. 114).

У січні 2011 року Ленінським районним
судом повторно направлено постанову
від 11 травня 2010 року №3-592/10 про
конфіскацію в ОСОБА_3 в дохід держави
транспортного засобу, а в разі його
відсутності стягнути його вартість в
розмірі 16279,56 грн., в якій зокрема
зазначено, що постанова набрала
законної сили 21 травня 2010 року, строк
пред'явлення до виконання 3 місяці.

Відповідно пункту 1 частини першої
статті 22 Закону України №606-XIV
виконавчі документи можуть бути
пред'явлені до виконання в такі строки:
посвідчення комісій по трудових
спорах, постанови судів у справах про
адміністративні правопорушення та
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення, -
протягом трьох місяців. Строки,
зазначені у частині першій цієї статті,
встановлюються для: виконання судових
рішень - з наступного дня після
набрання рішенням законної сили чи
закінчення строку, встановленого у
разі відстрочки чи розстрочки
виконання рішення, а в разі якщо судове
рішення підлягає негайному виконанню, -
з наступного дня після його
постановлення (пункт 1 частини другої
статті 22 Закону України №606-XIV ).

Згідно статті 23 Закону України №606-XIV
строки пред'явлення виконавчого
документа до виконання перериваються,
зокрема, пред'явленням виконавчого
документа до виконання.

Відповідно до статті 303 Кодексу України
про адміністративні правопорушення не
підлягає виконанню постанова про
накладення адміністративного
стягнення, якщо її не було звернуто до
виконання протягом трьох місяців з дня
винесення.

Таким чином, постанова Ленінського
районного суду м. Полтави, яка набрала
законної сили 21 травня 2010 року та з
урахуванням вимог статті 23 Закону
України №606-XIV, повинна була бути
звернута до примусового виконання не
пізніше трьохмісячного терміну з дня
отримання Ленінським районним судом м.
Полтави постанови державного
виконавця Київського відділу
державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції про відмову у відкритті
виконавчого провадження.

З урахуванням викладеного, суд вважає,
що постанови Київського відділу
державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції про відкриття виконавчого
провадження ВП№30553996 від 21 лютого 2011
року та про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
ВП№30553996 від 18 червня 2014 року,
відповідно до статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є протиправними та такими, що
підлягають скасуванню.

У відповідності до частини першої
статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

Згідно з підпунктом 3 пункту 9 розділу VI
"Прикінцеві та перехідні положення"
Бюджетного кодексу України у разі
безспірного списання коштів
державного бюджету (місцевих бюджетів)
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, відображає в обліку
відповідні бюджетні зобов'язання
розпорядника бюджетних коштів, з вини
якого виникли такі зобов'язання.
Погашення таких бюджетних зобов'язань
здійснюється виключно за рахунок
бюджетних асигнувань цього
розпорядника бюджетних коштів.
Одночасно розпорядник бюджетних
коштів зобов'язаний привести у
відповідність з бюджетними
асигнуваннями інші взяті бюджетні
зобов'язання.

Отже, судовий збір в розмірі 73,08 грн.,
сплачений позивачем при зверненні до
суду з даним позовом, необхідно
стягнути з Державного бюджету України
за рахунок бюджетних асигнувань,
призначених для утримання виконавчої
служби.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В
И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до
Київського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції про
визнання протиправними та скасування
постанов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Київського відділу
державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції про відкриття виконавчого
провадження ВП №30553996 від 21 лютого 2011
року.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Київського відділу
державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
ВП №30553996 від 18 червня 2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України
в особі Київського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції на користь
ОСОБА_3 судові витрати, понесені у
зв'язку зі сплатою судового збору у
розмірі 73 (сімдесят три) гривні 08 (вісім)
копійок.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови з одночасним поданням
її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 11
вересня 2014 року

Суддя
С.О. Удовіченко