Справа № 872/17602/13
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 липня 2014 рокусправа № 811/1170/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Уханенка С.А.

суддів:
Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 10
жовтня 2013 р. по справі за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень ,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просив визнати
протиправним та скасувати в повному
обсязі податкові повідомлення -
рішення від 11.10.2012 року № про
збільшення грошового зобов'язання з
податку з доходів фізичних осіб на суму
6615,00 грн., № про збільшення
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 7 788,00 грн. та
застосовану штрафну санкцію в сумі 1
947,00 грн. та № про збільшення
грошового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб, що сплачується
податковими агентами на суму 1,00 грн.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 10 жовтня 2013
р. позов задоволено. Визнати
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби від 11
жовтня 2012 року, яким фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму
грошового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб на суму 6615 грн.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
від 11 жовтня 2012 року, яким фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 7788 грн. та накладено
штрафну санкцію - 1947 грн. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби від 11
жовтня 2012 року, яким на фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1 накладено
штрафну санкцію з податку з доходів
фізичних осіб на суму 1 грн.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
оскаржувану постанову суду першої
інстанції скасувати, в задоволенні
адміністративного позову відмовити
повністю.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, судом першої інстанції було
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що відповідачем з
05.09.2012 року по 18.09.2012 року проведено
документальну планову невиїзну
перевірку дотримання вимог
податкового та іншого законодавства
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за
період з 01.04.2010 року по 31.12.2011 року, за
результатами якої складено акт №
465/17-1/НОМЕР_4 від 25.09.2012 року.

На підставі зазначеного акту перевірки
податковим органом було прийнято
податкові повідомлення-рішення від
11.10.2012 року № про збільшення
грошового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб на суму 6615,00 грн.,
№ про збільшення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 7 788,00 грн. та
застосовану штрафну санкцію в сумі 1
947,00 грн. та № про збільшення
грошового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб, що сплачується
податковими агентами на суму 1,00 грн.

За результатами перевірки встановлено
наступні порушення:

- ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з
громадян» № 13-92 від 26.12.1992 року (зі
змінами та доповненнями) та додатку № 7
до Інструкції про прибутковий податок
з громадян (в редакції наказу ДПАУ від
14.02.2001 року № 53, із змінами внесеними
згідно із наказами ДПАУ від 28.12.2001 року
№ 523 від 16.07.2003 року № 352, зареєстрованої
в Міністерстві юстиції України 9 червня
1993 року за № 64 та у відповідності з
вимогами п. 7.1 ст.7 Закону України "Про
податок з доходів фізичних осіб" № 889 - IV
від 22.05.2003 року (зі змінами та
доповненнями) - донараховано податок з
доходів фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності в
загальній сумі 6615,00 грн., в тому числі за
2 квартал 2010 року в сумі 6135,04 грн., за 3
квартал 2010 року в сумі 348,86 грн. та за 4
квартал 2010 року в сумі 131,33 грн.;

- ст. 9 Закону України "Про Державний
реєстр фізичних осіб-платників
податків та інших обов'язкових
платежів" №320/94-ВР від 22.12.94 року (зі
змінами та доповненнями); "Порядку
заповнення та подання податковими
агентами податкового розрахунку сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку, і сум
утриманого з них податку"
(затвердженого Наказом ДПА України від
29.09.2003 року за № 451 та зареєстрованого в
Мін'юсті України 22.10.2003 року за №960/8281),
пп. «б» п. 19.2 ст. 19 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» № 889 -
IV від 22.05.2003 року, пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону
України від 21.12.2000 року № 2181 -III "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" (із
змінами та доповненнями) та пп. 49.18.2 п.
49.18 ст. 49, п.51.1 ст.51, пп. «б» п. 176.2 ст. 176
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року № 2755-VI (із змінами та доповненнями)
- несвоєчасне подання податкових
розрахунків сум доходів, нарахованих
(сплачених) на користь платників
податків і сум утриманих з них податку
(форма 1-ДФ) за 3,4 квартал 2010 року та не
відображення в них нараховані та
виплачені суми доходу фізичним особам -
підприємцям; не відображення в
податковому розрахунку сум доходів,
нарахованих (сплачених) на користь
платників податків і сум утриманих з
них податку (форма 1-ДФ) за 1 квартал 2011
року нараховані та виплачені суми
доходу фізичним особам - підприємцям;

- част. 1 та 5 ст. 203, част. 1 та 2 ст. 215, част.
2 ст. 216, част. 2 ст. 228 ЦК України в частині
недодержання вимог зазначених статей в
момент вчинення правочинів, які не
спрямовані на реальне настання
наслідків;

- пп. 7.4.1, пп.7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України
"Про податок на додану вартість"
№168/97-ВР від 03.04.1997 року (із змінами та
доповненнями) - завищення податкового
кредиту з податку на додану вартість на
суму 7788,00 грн. за квітень 2010 року.

Підставами для таких висновків
податкового органу стали акт відділу
адміністрування податку на додану
вартість Кіровоградської ОДПІ від
20.01.2012 року № 43/1520/36978345 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання
приватного підприємства «АРРА - 11» з
питань щодо підтвердження
господарських відносин з
контрагентами у періоді з 01.12.2010 року по
30.11.2011 року», у висновку якого
встановлено нікчемність правочинів з
ФОП ОСОБА_1, та інформація надана ГВПМ
Кіровоградської ОДПІ Кіровоградської
області ДПС (службовий лист № 1526/26-0103
від 27.05.2010 р), відповідно до якої
встановлено, що ПП «Аїр К» - це
«вигодотранспортуючий» СГД.

Судом встановлено, що позивач мав
господарські взаємовідносини з ПП
«АРРА - 11» та ПП «Аїр К» щодо придбання
товарів у вказаних контрагентів.
Зазначені контрагенти на момент
вчинення господарських операцій були
зареєстрованими суб'єктами
господарювання та платниками податку
на додану вартість.

Реальність господарських відносин
підтверджена первинними документами,
дослідженими судом першої інстанції.

Відповідно до п.п. 3.1.1 п.3.1 ст.3, п.7.1, п.7.2
ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість», об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з поставки товарів та послуг,
місце надання яких знаходиться на
митній території України; поставка
товарів (робіт, послуг) здійснюється за
договірними (контрактними) цінами з
додатковим нарахуванням податку на
додану вартість; платник податків
зобов'язаний надати покупцю податкову
накладну, яка є підставою для
віднесення вказаної в ній суми податку
на додану вартість до податкового
кредиту.

Підпунктом 7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
визначено, що податковий кредит
звітного періоду складається із сум
податків, сплачених (нарахованих)
платником податку у звітному періоді у
зв'язку з придбанням товарів (робіт,
послуг), вартість яких відноситься до
складу валових витрат виробництва
(обігу) та основних фондів чи
нематеріальних активів, що підлягають
амортизації.

Згідно пп. 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість» не
дозволяється включення до податкового
кредиту будь-яких витрат по сплаті
податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями.

Таким чином, виходячи із приписів
вищевказаних норм Закону України «Про
податок на додану вартість», податкова
накладна є документом, який
підтверджує фактичну сплату покупцем
податку на додану вартість у ціні
товару, та надає право на формування
податкового кредиту платника
податків-покупця. І лише придбання
товарів (послуг, робіт), які не
призначаються для їх використання в
господарській діяльності платника
податку, відсутність податкової
накладної та складання податкової
накладної особою, що не зареєстрована
як платник ПДВ, позбавляють платника
податку права на включення до
податкового кредиту сплачених
(нарахованих) сум податків у звітному
періоді у зв'язку з придбанням товарів
(робіт, послуг), вартість яких
відноситься до складу валових витрат.

Судом першої інстанції встановлено, що
придбаний у ПП «АРРА - 11» та ПП «Аїр К»
товар позивач реалізував іншим
юридичним особам, що підтверджується
відповідними договорами поставки.

Згідно з ст.13 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий
податок з громадян» оподатковуваним
доходом вважається сукупний чистий
доход, тобто різниця між валовим
доходом (виручки у грошовій та
натуральній формі) і документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу. Якщо ці витрати не можуть бути
підтверджені документально, то вони
враховуються податковими органами при
проведенні остаточних розрахунків за
нормами, визначеними Головною
державною податковою інспекцією
України за погодженням з Міністерством
економіки України та Державним
комітетом України по сприянню малим
підприємствам та підприємництву. До
складу витрат, безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходів,
належать витрати, які включаються до
складу валових витрат виробництва
(обігу) або підлягають амортизації
згідно з Законом України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Як зазначено у пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» до складу валових витрат
включаються: суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Згідно з пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку. У разі
втрати, знищення або зіпсуття
зазначених документів платник податку
має право письмово заявити про це
податковому органу та здійснити
заходи, необхідні для поновлення таких
документів. Письмова заява має бути
надіслана до/або разом з поданням
розрахунку податкових зобов'язань
звітного періоду. Якщо платник податку
не подасть у такий строк письмову заяву
та не поновить зазначених документів
до закінчення податкового періоду, що
настає за звітним, непідтверджені
відповідними документами витрати не
визнаються валовими витратами і на
суму недосплаченого податку
нараховується пеня у розмірі облікової
ставки Національного банку України,
збільшеної в 1,2 раза.

За таких обставин висновок суду першої
інстанції про правомірність включення
сум податку на додану вартість,
сплачено в ціні придбаного у вказаних
контрагентів товару до податкового
кредиту та валових витрат є
обґрунтованим.

Доводи відповідача щодо нікчемності
правочинів між позивачем та ПП «АРРА -
11» та ПП «Аїр К», встановлених на
підставі інформації щодо контрагентів
позивача - є безпідставними з огляду на
наступне.

Відповідно до положень ст. 228 ЦК
України, в редакції від 02.12.2010 року,
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Оскільки такий
правочин укладається з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства повинен бути наявним
суб'єктивний намір сторін (чи однієї
сторони) порушувати вимоги закону, а
тому для визнання правочину нікчемним
необхідно встановити вину сторін (чи
однієї з них) у формі умислу при
укладанні угоди.

Між тим, податковий орган не довів які ж
обставини свідчать про наявність
такого умислу як з боку позивача, так і
з боку ПП «АРРА - 11» та ПП «Аїр К» при
укладанні угод.

Щодо неподання позивачем звіту форми
1-ДФ щодо інформування про суми доходів,
нарахованих (сплачених) на корист ФОП
ОСОБА_2 і сум утриманих з них податків
впродовж ІІІ-IV кварталів 2010 року, суд
апеляційної інстанції вважає
обґрунтованим висновок суду першої
інстанції, що позивач не був
зобов'язаний звітувати податковому
органу за формою 1-ДФ щодо одержання
доходів фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_2, оскільки частиною 2 статті 9
Закону України "Про Державний реєстр
фізичних осіб-платників податків та
інших обов'язкових платежів"
передбачено, що фізичні особи-суб'єкти
підприємницької діяльності відповідно
до чинного законодавства зобов'язані
подавати до державних податкових
інспекцій відомості про нараховані та
виплачені суми фізичним особам доходів
і суми утриманих з них податків та
інших обов'язкових платежів.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що судом
першої інстанції було повно
встановлені обставини справи та надана
правильна юридична оцінка
правовідносинам між позивачем та його
контрагентами, у зв'язку з чим підстави
для задоволення апеляційної скарги та
скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області -
залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 10 жовтня 2013
р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
С.А. Уханенко

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
Ю.М. Дадим