Справа № 2а-1870/9142/12
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2014 р. 10:25
Справа № 2a-1870/9142/12

Сумський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Кравченка Є.Д., розглянувши в порядку
письмового провадження в приміщенні
суду в м. Суми адміністративну справу
за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у м. Сумах про скасування
податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі
- позивач) звернувся до Сумського
окружного адміністративного суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у м. Сумах (далі - відповідач)
про скасування податкового
повідомлення-рішення від 08.11.2012 №
/56926.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 18.12.2012 у
задоволенні позовних вимог фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26.02.2013
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 18.12.2012
залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
від 07.07.2014 постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
18.12.2012 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 26.02.2013 скасовано, справу направлено
на новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ДПІ у
м. Сумах проведено документальну
позапланову виїзну перевірку ФОП
ОСОБА_1 за період з 01.05.2012 по 31.05.2012, за
результатами якої складено акт від
29.10.2011 №
3379/17-1016//199.

Актом перевірки встановлено порушення
позивачем п. 198.1, п. 198.3, п.198.6 ст. 198, п. 200.1,
п. 200.2, ст. 200, п. 203.1 ст. 203 ПК України.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення - рішення № /56926 від
08.11.2012 про донарахування позивачеві
зобов'язань з ПДВ - 53 907 грн. та
штрафних (фінансових санкцій) - 13 476,75
грн., яке позивач вважає заснованим на
припущеннях та таким, що суперечить
нормам Податкового Кодексу України.

На думку позивача, відповідач
помилково дійшов висновку про
проведення транзитних фінансових
потоків, спрямованих на здійснення
операцій, надання податкової вигоди
переважно з контрагентами, які не
виконують свої податкові зобов'язання,
зокрема у випадках, коли операції
здійснюються через посередників з
метою штучного формування валових
витрат та податкового кредиту, не мають
реального характеру.

Позивач зазначає, що господарські
відносини з ТОВ «Торгово-промислова
компанія», ТОВ «Арсенал-центр» та ТОВ
«Мізол» підтверджуються первинними
бухгалтерськими та податковими
документами такими як договори,
рахунки - фактури, видаткові накладні,
податкові накладні, акти прийому -
передачі товару, ТТН та платіжні
документи.

Доказів того, що вказані первинні
документи не мають юридичної сили або
визнані в установленому порядку
недійсними акт перевірки не містить.

Факт використання ФОП ОСОБА_1 товарів
придбаних у ТОВ «Торгово-промислова
компанія», ТОВ «Арсенал-центр» та ТОВ
«Мізол» також підтверджується
документами на їх реалізацію кінцевим
покупцям.

Представник позивача у судове
засідання не прибув, про дату час і
місце судового розгляду справи
повідомлений належним чином, 10.09.2014
подав до суду клопотання, в якому
просить розглянути справу без його
участі.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату час і
місце судового розгляду справи
повідомлений належним чином, у
письмовому запереченні, поданому до
суду, зазначив, що перевіркою
достовірності відображених показників
у поданих деклараціях з податку на
додану вартість за травень 2012 року,
встановлено завищення задекларованих
суб'єктом підприємницької діяльності
показників податкового кредиту з
податку на додану вартість на загальну
суму 53907,00 грн.

Завищення податкового кредиту сталося
в результаті того, що позивачем було
безпідставно віднесено до складу
податкового кредиту суми ПДВ з
вартості товару, що не був використаний
в підприємницькій діяльності, та який
не приймав участі у подальших
оподатковуваних операціях.

ПДВ в розмірі 53907,00 грн., по податкових
накладних включено ФОП ОСОБА_1 до
податкового кредиту, та відображено в
реєстрі отриманих податкових
накладних за звітний період та
відповідає даним податкової
декларації з ПДВ за травень 2012 року та
додатку 5 «Розшифровка податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів» за відповідний
звітний період, але вони не дають ФОП
ОСОБА_1 права на податковий кредит,
оскільки не засвідчують факт придбання
ТМЦ (будівельні матеріали).

На думку відповідача, надані на
перевірку ксерокопії документів не
можуть бути взяті до уваги, так як не
створюють жодних правових наслідків,
що фактично унеможливлює їх
дослідження як підстави для
нарахування податкового кредиту ФОП
ОСОБА_1

Виходячи з умов договорів на придбання
товару, укладених між позивачем та його
контрагентами, загальний асортимент
товару, що підлягає поставці,
зазначається у специфікації, яка є
обов'язковою і невід'ємною частиною
даних угод. Під час проведення
перевірки наявність специфікацій та
додаткових угод у ФОП ОСОБА_1 не
встановлено. Предмет договору
(будівельні матеріали) є настільки
невизначеним, що не дає змоги
зрозуміти, що саме отримував за
договорами ФОП ОСОБА_1, і що передали
постачальники.

Також, ФОП ОСОБА_1 були частково надані
на перевірку товарно-транспортні
накладні, які не можуть підтвердити
транспортування товару зазначеного в
податкових накладних, тому що вони
оформлені з порушенням вимог Наказу
Міністерства транспорту України,
Міністерством статистики України від
29.12.1995 р. № 488/346, яким затверджена форма
товарно-транспортної накладної.

Враховуючи вищевикладені обставини,
проведеною перевіркою не встановлено
фактів переміщення товарів від
продавця до покупця, що є свідченням
того, що поставка товарів фактично не
відбувалась.

Крім того, відповідач зазначає, що
господарські операції ФОП ОСОБА_1 не
підтверджуються стосовно врахування
реального часу здійснення операцій,
місцезнаходження майна, наявності
трудових ресурсів, які економічно
необхідні для виконання такого
постачання або здійснення діяльності,
що свідчить про відсутність необхідних
умов для результатів відповідної
господарської, економічної діяльності,
технічного персоналу і транспортних
засобів. В зв'язку з цим ФОП ОСОБА_1 не
міг фактично здійснювати господарські
операції з урахуванням часу,
оперативності проведення операцій,
місцезнаходження майна, віддаленості
контрагентів один від одного.

На переконання відповідача,
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення є законним,
обґрунтованим та таким, що не підлягає
скасуванню.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України,
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Таким чином, суд вважає за можливе
розглянути справу у письмовому
провадженні на підставі наявних у ній
доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання
всіх осіб, які приймають участь у
справі, фіксування судового засідання
по справі за допомогою
звукозаписувального пристрою згідно
ст.ст. 12, 41 КАС України не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши
письмові докази по справі, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

З 16.10.2012 по 22.10.2010 посадовою особою
відповідача проведено документальну
позапланову виїзну перевірку з питань
достовірності нарахування суми
податкового зобов'язання та суми
податкового кредиту по податку на
додану вартість за період з 01.05.2012 по
31.05.2012, за результатами якої складено
акт від 29.10.2012 №
3379/17-1016//199 (а.с. 10-25, т. 1).

Зазначеним актом встановлено
порушення позивачем п. 198.1, п. 198.3, п.198.6
ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, ст. 200, п. 203.1 ст. 203
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№ 2755-VI, в результаті чого
донараховано до сплати в бюджет
податку на додану вартість в сумі 53 907, 00
грн., у тому числі по періодах: за
травень 2012 року на суму - 53 907, 00 грн.

На підставі акту від 29.10.2012 №
3379/17-1016//199 відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення від
08.11.2012 № /56926 (а.с. 26, т. 1)

Підставою для донарахування ФОП ОСОБА_1
податкових зобов'язань по податку на
додану вартість став висновок
податкового органу про нереальність
господарських операцій між позивачем
та його контрагентами ТОВ
«Торгово-промислова компанія», ТОВ
«Арсенал-центр» та ТОВ «Мізол».

Суд не погоджується із зазначеною
позицією ДПІ у м. Сумах, з огляду на
наступне.

Між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ
«Торгово-промислова компанія»
укладено партнерську угоду про
співробітництво та реалізацію товарів
від 01.04.2012 (а.с. 34-36, т. 1).

На виконання вказаної вище угоди ТОВ
«Торгово-промислова компанія»
здійснено доставку будматеріалів ФОП
ОСОБА_1 на загальну суму 87 243, 60 грн. в
тому числі ПДВ 14 540,58 грн.

На підтвердження реальності факту
поставки позивачем надано видаткові
накладні від 16.05.2012 № 25 СУ 051603, від 21.05.2012
№ 25СУ 052103, від 21.05.2012 № 25 СУ 052102, від
23.05.2012 № 25 СУ 052301, від 31.05.2012 № 25 СУ 053112,
від 31.05.2012 № 25 СУ 053105, від 31.05.2012 № 25 СУ
053107, від 31.05.2012 № 25 СУ 053108, від 31.05.2012 № 25
СУ 053113, від 31.05.2012 № 25 СУ 053110, від 06.06.2012 №
25 СУ 060603 (а.с. 37, 38, 39, 40, 42, 43, 44, 45,
зворотній бік а.с. 44, 45, 46, т. 1) та
податкові накладні від 14.05.2012 №
322, від 14.05.2012 № 323, від 14.05.2012 № 324, від
14.05.2012 № 325, від 15.05.2012 № 360, від
22.05.2012 № 614, від 25.05.2012 № 799, від 30.05.2012 № 932
(зворотній бік а.с. 37, 38, 39, 40, 42, 43, а.с. 41,
46, 47, т. 1).

Транспортування товару здійснювалось
позивачем з використанням власного
автомобіля Мазда НОМЕР_3, на
підтвердження чого позивачем надано
товарно-транспортні накладні (а.с. 67-70,
т. 2), та шляхом самовивозу
контрагентами позивача (покупцями).

06.03.2012 між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ
«Арсенал-центр» укладено дилерський
договір № ДД-659/12 (а.с. 57-59, т.1).

На виконання вказаного вище договору
ТОВ «Арсенал-центр» здійснено поставку
будматеріалів ФОП ОСОБА_1 на загальну
суму 99 238, 60 грн. в тому числі ПДВ 16 539, 79
грн., що підтверджується видатковими
накладними від 04.05.12 № SUМ011438, від 04.05.12 №
SUМ011418, від 30.05.12 № SUМ011637, від 08.05.12 №
SUМ011362, від 15.05.12 № SUМ011461, від 15.05.12 №
SUМ011461, від 08.05.12 № SUМ011469, від 15.05.12
№ SUМ011505, від 15.05.12 № SUМ011455, від 16.05.12 №
SUМ011513, від 16.05.12 № SUМ011446, від
17.05.12 № SUМ011577, від 15.05.12 № SUМ011411, від 16.05.12
№ SUМ0114411, від 18.05.12 № SUМ011524, від
18.05.12 № SUМ011464, від 18.05.12 № SUM011464,
від 30.05.12 № SUМ011653, від 30.05.12 № SUM011681, від
30.05.12 № SUM011640, від 30.05.12 № SUМ011641,
від 25.05.12 № SUM011684, від 24.05.12 №
SUМ011648, від 25.05.12 № SUМ011593, від 25.05.12 №
SUМ011627, від 31.05.12 № SUM011784, від
31.05.12 № SUМ011717, від 23.05.12 № SUМ011616, від 10.05.12
№ SUМ011497, від 11.05.12 № SUМ011498, від
06.06.12 № SUМ011669 та податковими накладними
від 04.05.12 № 20150, від 10.05.12 № 22997, від 15.05.12
№ 24866, від 11.05.12 № 23675, від 11.05.12 №
23687, від 17.05.12 № 26015, від 18.05.12 № 26849, від
14.05.12 № 24002, від 21.05.12 № 27532, від
22.05.12 № 28732, від 22.05.12 № 28690, від 22.05.12
№ 28685, від 04.05.12 № 20182, від 10.05.12 № 22999,
від 08.05.12 від 21984, від 18.05.12 № 26811,
від 07.05.12 № 20700, від 15.05.12 № 24841, від 07.05.12
№ 20692, від 14.05.12 № 26152, від 08.05.12 №
21925, від 10.05.12 № 22967, від 30.05.12 № 32441, від
30.05.12 № 32448, від 28.05.12 № 31829, від
31.05.12 № 33186, від 21.05.12 № 27557, від 24.05.12
№ 29925, від 24.05.05 № 29928, від 04.0512 № 21485,
від 15.05.12 № 26299, від 08.05.12 № 22158,
18.05.12 № 27343, від 24.05.12 № 31649, від 08.05.12 №
21985, від 07.05.12 № 23314, від 04.05.12 №
20117, від 28.05.12 № 31324 (а.с. 60-102, т. 1).

Доказами сплати за отриманий товар є
квитанції до прибуткового касового
ордеру продавця від 04.05.12 № 000354, від
04.05.12 № 000348, від 08.05.12 № 000377, від 07.05.12 №
000367, від 12.05.І2 № 000437, від 10.05.12 № 000386, від
08.05.12 № 000374, від 15.05.12 № 000439, від 11.05.12 №
000402, від 07.05.12 № 000364, від 11.05.12 № 000405, від
17.05.12 № 000455, від 18.05.12 № 000474, від 14.05.12 №
000416, від 18.05.12 № 0000467, від 08.05.12 № 000376, від
22.05.12 № 000504, від 30.05.12 № 000582, від 30.05.12 №
000587, від 22.05.12 № 000496, від 24.05.12 № 000518, від
21.05.12 № 000485, від 31.05.12 № 000612, від 21.05.12 №
000483, від 10.05.12 № 000397, від 28.05.12 № 000557, від
04.05.12 № 000343 (а.с. 103-123, т. 1).

Перевезення товару зі складів ТОВ
"Арсенал-центр" здійснювалось
позивачем з використанням власного
автомобіля Мазда НОМЕР_3, на
підтвердження чого позивачем надано
товарно-транспортні накладні (а.с. 71-80,
т. 2) та шляхом самовивозу контрагентами
позивача (покупцями).

Товар, придбаний ФОП ОСОБА_1 у ТОВ
«Торгово-промислова компанія» та ТОВ
«Арсенал-Центр» в подальшому було
реалізовано кінцевим покупцям, а саме
ТОВ «Агроконтракт», ТОВ "Ямал & КО" що
підтверджується видатковими
накладними, податковими накладними,
довіреностями на отримання ТМЦ (а.с.
89-109, т. 2).

04.04.2012 між позивачем та ТОВ «Мізол»
укладено договір купівлі-продажу
№ 99К-п/В (а.с. 48-51, т. 1).

На виконання умов зазначеного договору
ТОВ «Мізол» поставило ФОП ОСОБА_1
будівельні матеріали на загальну суму
136 962, 40 грн., що підтверджується
видатковими накладними від 18.05.2012 №
1009259, від 30.05.2012 № 1020587 (звортній бік а.с.
54, 55, т. 1), податковими накладними від
16.05.2012 № 224/8, від 29.05.2012 № 277/8 (а.с. 52, 53, т.
1), рахунками № 742020 від 14.05.2012 та № 747478
від 28.05.2012 (а.с. 54, 55, т. 1) та актом
здачі-прийняття товарів від 30.05.2012 №
1020587 (а.с. 56, т. 1).

Товар, придбаний у Харківській філії
ТОВ «Мізол» постачався до місця
розвантаження за рахунок продавця.
Така можливість передбачена п. 3.3
договору купівлі - продажу № 99К від
04.04.2011.

Місцем поставки (розвантаження) ФОП
ОСОБА_1 було визначено м. Нововолинськ,
Волинської області, шахта № 10.
Зазначене підтверджується
товарно-транспортними накладними (а.с.
81-83, т. 2), які складені ТОВ «Мізол».

Вказане вище місце поставки товару,
відповідає адресі контрагента
позивача - ТОВ НВП «ЕНЕРГОСТАР», якому в
подальшому було реалізовано придбаний
у ТОВ «Мізол» товар.

Доказами того, що ФОП ОСОБА_1 реалізував
ТОВ НВП «ЕНЕРГОСТАР» товари придбані у
ТОВ «Мізол» є договір купівлі продажу
№ 10 від 25.05.2012 (а.с. 84, т. 2), специфікація
№ 1 до договору (а.с. 85, т. 2), видаткова
накладна № РН-0000029 від 30.05.2012 (а.с. 86, т. 2),
податкова накладна № 47 від 28.05.2012 (а.с. 88,
т. 2).

Вказаними документами підтверджується
й факт використання придбаного товару
у ТОВ «Мізол» у господарській
діяльності.

Оплата товару, придбаного позивачем у
контрагентів ТОВ «Торгово-промислова
компанія», ТОВ "Мізол", ТОВ
"Арсенал-центр" здійснювалась шляхом
безготівкового розрахунку, що
підтверджується виписками банку (а.с.
124-135, т. 1).

На підтвердження наявності складських
приміщень для зберігання товару
позивачем надано договір
відповідального зберігання від 09.01.2012
№ 2 (а.с. 108-109, т. 2).

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Укладені між позивачем та
контрагентами договори містять
положення щодо найменування,
кількості, якості товару, що свідчить
про наявність наміру щодо настання
реальних наслідків в момент укладення
договору, оскільки, укладаючи угоду,
сторони домовлялися щодо істотних умов
правочину.

Для бухгалтерського обліку, що
базується на безперервному
документуванні всіх здійснюваних
господарських операцій, первинні
документи є документальними
свідоцтвами, що підтверджують
отримання товарно-матеріальних
цінностей від постачальника.

Такі документи у свою чергу є підставою
для внесення записів до облікових
бухгалтерських регістрів.

Отже до документів, що є підставою для
оприбуткування товару належать
прибутково-видаткові накладні, які
виписуються постачальником та містять
кількісно-вартісні відомості про
товар, сертифікати, паспорти якості
заводу-виробника товару.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень не надано суду доказів
відсутності у позивача первинних
документів.

При цьому, мотивом на підставі якого
суб'єкт владних повноважень встановив
відсутність реальності здійснення
господарських операцій, стали
порушення у складанні первинних
документів.

Оцінивши перелічені первинні
документи за правилами ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд зазначає, що зміст
оглянутих документів містить назву
документа (форми), дату та місце
складання, назву підприємства, від
імені якого складено документ, зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції,
особистий підпис особи, яка брала
участь у здійсненні господарської
операції, первинні документи виписані
реально існуючими суб'єктами права.

Оглянуті документи не мають дефектів
форми, змісту або походження, котрі в
силу ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", ст. 44 Податкового
кодексу України, п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку (затверджено
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року № 88, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за
№ 168/704; далі за текстом - Положення №88)
спричиняють втрату первинними
документами юридичної сили і
доказовості, призвели до зміни в
структурі активів платника податків, а
відтак сприймаються судом як належні
та допустимі докази реальності
вчинення господарських операцій.

Таким чином, надаючи оцінку наявним в
матеріалах справи договорам,
податковим накладним, видатковими
накладними та іншим первинним
документам, якими позивач доводить
перед судом реальність здійснення
господарських операцій, суд,
досліджуючи їх, встановлює наявність
обставин реальності здійснення
господарських операцій платника
податку, на підставі яких таким
платником були сформовані дані
податкового обліку.

У ході розгляду справи судом
встановлено, що жодних зауважень чи
претензій до правоздатності і
дієздатності юридичних осіб, які є
сторонами спірних правочинів, до
правового статусу сторін договорів як
платників ПДВ, відповідності спірних
правочинів вимогам закону, належності
складання первинних документів за
спірним правочином податковим органом
ані при проведенні перевірки, ані в
ході судового розгляду не має.

Суд зазначає, що належними та
допустимими в розумінні ст.124
Конституції України, ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами факту вчинення платником
податків нікчемного правочину або
факту відображення в обліку показників
господарських операцій, які в
дійсності не відбулись, можуть бути або
обвинувальний вирок суду по
кримінальній справі (бо діяння
платника податків по протиправному
заволодінню майном іншої особи або
ухиленню від сплати податків, тобто
вчинення нікчемного правочину, є
об'єктивною стороною злочинів,
передбачених ст. 191 КК України та ст. 212
КК України), або рішення суду у справі
про стягнення одержаного за нікчемним
правочином (бо наслідком вчинення
платником податків нікчемного
правочину відповідно до ст.ст. 207, 208, 250
Господарського кодексу України є
застосування конфіскаційного заходу у
вигляді стягнення одержаного за
нікчемним правочином), або рішення суду
про визнання правочину недійсним (бо
відповідно до ч. 3 ст. 228 Цивільного
кодексу України вчинення платником
податків правочину, котрий суперечить
інтересам держави та суспільства, є
підставою для звернення до суду з
вимогою про визнання такого правочину
недійсним).

Проте, відповідачем не подано до суду
жодних доказів порушення кримінальної
справи відносно посадових (службових)
осіб товариства позивача або за
викладеними у акті фактами діяльності
платника податків, наявності
обвинувального вироку суду, рішення
суду про стягнення одержаного за
нікчемним правочином, наявності
рішення суду про визнання правочину
недійсним.

Відповідно до вимог п. 198.2. ст. 198
Податкового Кодексу України визначено,
що датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

За змістом п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України визначено, що
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п. 198.6. ст. 198 Податкового
кодексу України визначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу).

Таким чином, діюче податкове
законодавство пов'язує виникнення
права платника податків на податковий
кредит з наявністю податкової
накладної, що оформлена у
відповідності до приписів ст. 201
Податкового кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, позивачем
отримано від контрагентів податкові
накладні, які саме і є підставами для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту, та
відповідно, зазначені накладні
оформлені у повній відповідності до
вимог ст. 201 Податкового кодексу
України.

Щодо посилання відповідача на
дефектність первинних документів, що
підтверджують транспортування
продукції, як на доведення
безтоварності укладеного договору між
позивачем та його контрагентом, суд
зазначає, що дефектність документів на
транспортне перевезення умовленого
договором товару не є безумовною
підставою ставити під сумнів
здійснення господарських операцій.

Так, відповідно до розділу 1 Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні затверджених
Наказом Міністерства транспорту
України №363 14.10.1997р.
товарно-транспортна документація -
комплект юридичних документів,
підставі яких здійснюють облік,
приймання, передавання, перевезення,
здавання вантажу та взаємні розрахунки
між учасниками транспортного процесу,
а товарно-транспортна накладна - єдиний
для всіх учасників транспортного
процесу юридичний документ, що
призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського ліку,
а також для розрахунків за перевезення
вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно із п. 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 вказаних
правил основними документами на
перевезення вантажів є
товарно-транспортні накладні та
дорожні листи вантажного автомобіля.
Дорожній лист вантажного автомобіля є
документом, без якого перевезення
вантажів не допускається. Оформлення
перевезень вантажів
товарно-транспортними накладними
здійснюється незалежно від умов оплати
за роботу автомобіля.
Товарно-транспортну накладну на
перевезення вантажів автомобільним
транспортом Замовник
(вантажовідправник) повинен виписувати
в кількості не менше трьох екземплярів.
Після прийняття вантажу згідно з
товарно-транспортною ладною водій
(експедитор) підписує всі її
екземпляри. Перший екземпляр
товарно-транспортної накладної
залишається у замовника
(вантажовідправника), другий
передається водієм (експедитором)
вантажоодержувачу, третій і четвертий
екземпляри засвідчені підписом
вантажоодержувача (у разі потреби й
печаткою або штампом), передається
Перевізнику.

Разом з тим, вказані правила перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні не встановлюють правил
податкового обліку, а лише
встановлюють права, обов'язки та
відповідальність власників
автомобільного транспорту
(перевізників). При цьому, документи
обумовлені вказаними правилами,
зокрема, товарно-транспортна накладна
та подорожній лист, не є документами
первинного бухгалтерського обліку,
підтверджують обставини придбання та
продажу товарно-матеріальних
цінностей.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сумах від 08.11.2012 № /56926 прийняте з
порушенням вимог ч. 2 ст. 19 Конституції
України, а тому зазначене податкове
повідомлення-рішення є протиправним та
таким, що підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у м. Сумах про
скасування податкового
повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м.
Сумах від 08.11.2012 № /56926 про
збільшенння суми грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість у загальному розмірі 67 383, 75
грн., у тому числі за основним платежем -
53 907 грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями - 13 476, 75 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2, рахунок НОМЕР_4 в ПАТ КБ
"Правекс-Банк", МФО 321983) судовий збір у
розмірі 2 146 (дві тисячі сто сорок шість)
грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії повного тексту
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
Є.Д. Кравченко

З оригіналом згідно

Суддя
Є.Д. Кравченко