Справа № 826/11494/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 серпня 2014 року 09:00
№ 826/11494/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Іщука І.О., суддів:
Каракашьяна С.К., Кузьменко А.І.,
розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом Комунального підприємства
по утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києвадо третя
особа:Державної виконавчої служби
України Державна податкова інспекція у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києвіпро
визнання протиправними дій, скасування
постанови ВП № 42971029 від 28.07.2014 р.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство по утриманню
житлового господарства Дніпровського
району м. Києва звернулось до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Державної виконавчої служби
України, третя особа: Державна
податкова інспекція у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві, в якому просить:

1. Визнати протиправними дії
Державної виконавчої служби України в
рамках виконавчого провадження ВП №
42971029 щодо накладення арешту на
поточний рахунок позивача № 4695,
відкритий в Лівобережному відділенні
Публічного акціонерного товариства
«Промінвестбанк», МФО 300012, що
використовується для виплат
заробітної плати.

2. Скасувати постанову Державної
виконавчої служби України про арешт
коштів боржника від 28.07.2014 р., винесену
під час здійснення виконавчого
провадження ВП № 42971029 в частині
накладення арешту на рахунок для
виплати заробітної плати № 4695,
відкритий у Лівобережному відділенні
Публічному акціонерному товариству
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» (ПАТ
«Промінвестбанк»), МФО 300012.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
Державною виконавчою службою України
винесено незаконну постанову про
накладення арешту на кошти боржника
від 28.07.2014 р. (ВП № 42971029).

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив суд задовольнити їх в повному
обсязі. В обґрунтування заявлених
позовних вимог зазначив, що в ПАТ
«Промінвестбанк» позивачем відкрито
поточний рахунок в національній валюті
з спеціальним режимом - перерахування
на виплату заробітної плати. Виплата
підприємством працівникам заробітної
плати є пріоритетом перед погашенням
заборгованості іншим кредиторам
підприємства. У зв'язку з чим позивач
вважає винесену постанову незаконною.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час, дату та
місце судового розгляду справи був
повідомлений належним чином, докази
чого містяться в матеріалах справи.
Заяви про розгляд справи без його
участі або клопотання про відкладення
розгляду справи до суду не надходило.
Заперечень або пояснень по суті
заявлених позовних суду не надано. Суду
надано матеріали виконавчого
провадження ВП № 42971029.

Представник третьої особи в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечив з огляду на їх
необґрунтованість та наявність у
позивача несплаченого боргу.

Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

У зв'язку з тим, що відсутні перешкоди
для розгляду справи у судовому
засіданні, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, а також
зважаючи на відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта, суд
дійшов висновку про можливість
розгляду справи у письмовому
провадженні.

Розглянувши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

28.07.2014 р. головним держаним виконавцем
Відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Бойко О.М. винесено постанову ВП № 42971029
про арешт коштів боржника -
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва.

Відповідно до вищенаведеної постанови
кошти, які знаходяться на поточних
рахунках позивача, включаючи рахунок №
4695, відкритий у Лівобережному
відділені Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний комерційний
промислово - інвестиційний банк» ПАТ
«Промінвестбанк», МФО 300012 були
арештовані.

Позивач, вважаючи, що постанова
Державної виконавчої служби України
про накладення арешту на кошти
боржника від 28.07.2014 р. (ВП № 42971029)
винесена з порушенням норм чинного
законодавства, звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва за
захистом своїх порушених прав та
законних інтересів.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані сторонами докази та пояснення,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, Окружний
адміністративний суд міста Києва
вважає, що позов підлягає задоволенню,
з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язання діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» від 21
квітня 1999 року № 606-XIV (надалі - Закон №
606-XIV) державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право накладати арешт на кошти та
інші цінності боржника, зокрема на
кошти, які перебувають на рахунках і
вкладах у банках, інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах,
а також опечатувати каси, приміщення і
місця зберігання грошей.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 606-XIV
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Відповідно до статті 1 Закону № 606-XIV
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Основною функцією державної
виконавчої служби є задоволення вимог
виконавчого документа, забезпечення
дотримання при цьому прав та законних
інтересів громадян та юридичних осіб,
сприяння їм у реалізації своїх
процесуальних прав.

Частиною 1 ст. 6 Закону № 606-XIV
передбачено гарантії прав фізичних і
юридичних осіб у виконавчому
провадженні, зокрема, державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Положеннями частин 1 та 2 статті 52
Закону № 606-XIV визначено порядок
звернення стягнення на кошти та інше
майно боржника. Так, звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації.

Стягнення за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника у гривнях та іноземній валюті,
інші цінності, у тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках та
інших фінансових установах, на рахунки
в цінних паперах у депозитаріях цінних
паперів.

Статтею 57 Закону № 606-XIV передбачено, що
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом, зокрема, винесення постанови
про арешт коштів та інших цінностей
боржника, що знаходяться на рахунках і
вкладах чи на зберіганні у банках або
інших фінансових установах.

Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту (ч. 2 ст. 57
цього Закону).

Конституцією України гарантовано, що
право на своєчасне одержання
винагороди за працю захищається
законом (ст.43).

Частиною 5 ст. 97 Кодексу законів про
працю України, яка кореспондує ч. 3 ст. 15
Закону України «Про оплату праці» від 24
березня 1995 року N 108/95-ВР (надалі - Закон N
108/95-ВР) встановлено, що оплата праці
працівників підприємства здійснюється
в першочерговому порядку. Всі інші
платежі здійснюються підприємством
після виконання зобов'язань щодо
оплати праці.

Отже, виплата підприємством
працівникам заробітної плати є
пріоритетною перед погашенням
заборгованості іншим кредиторам
підприємства (юридичної особи).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону N 108/95-ВР
заробітна плата виплачується
працівникам регулярно в робочі дні у
строки, встановлені колективним
договором або нормативним актом
роботодавця, погодженим з виборним
органом первинної профспілкової
організації чи іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективом
органом (а в разі відсутності таких
органів - представниками, обраними і
уповноваженими трудовим колективом),
але не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує
шістнадцяти календарних днів, та не
пізніше семи днів після закінчення
періоду, за який здійснюється виплата.

Своєчасність та обсяги виплати
заробітної плати працівникам не можуть
бути поставлені в залежність від
здійснення інших платежів та їх
черговості (ч. 6 цієї статті).

Приписами ст. 65 Закону № 606-XIV
встановлено, що державний виконавець
звертає стягнення на кошти боржника -
юридичної особи, що перебувають у
банках або інших фінансових установах,
у порядку, встановленому цим Законом.
Інформацію про наявні у боржника
рахунки і вклади державний виконавець
отримує в органах доходів і зборів,
інших органах державної влади,
підприємствах, установах та
організаціях, які зобов'язані надати
йому інформацію у триденний строк, а
також за повідомленнями стягувача.

Державний виконавець може звернути
стягнення на кошти боржника - юридичної
особи, що знаходяться на його рахунках,
а також на рахунках, відкритих
боржником - юридичною особою через свої
філії, представництва та інші
відокремлені підрозділи.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням від
18 січня 2001 року N 2240-III (надалі - Закон N
2240-III) страхувальник-роботодавець
відкриває окремий поточний рахунок для
зарахування страхових коштів у банках
у порядку, встановленому Національним
банком України.

Частиною 5 ст. 21 названого Закону
передбачено, що страхові кошти,
зараховані на окремий рахунок, не
можуть бути спрямовані на задоволення
вимог кредиторів, на стягнення на
підставі виконавчих та інших
документів, за якими здійснюється
стягнення відповідно до закону.

Аналіз вищенаведених приписів
законодавства свідчить про те, що
виплата підприємством заробітної
плати є пріоритетною перед погашенням
заборгованості іншим кредиторам
підприємства (юридичної особи) та не
може бути поставлена в залежність від
погашення заборгованості за іншими
платежами останньої.

Водночас слід зазначити, що у разі
арешту коштів на рахунку підприємства,
лише наявність судового рішення про
стягнення коштів на оплату праці
особам, які працюють за трудовим
договором (контрактом), є підставою для
відповідного списання коштів
банківською установою в порядку
визначеної черговості, переважно перед
списанням коштів на платежі до бюджету.

Згідно довідки Лівобережного
відділення ПАТ «Промінвестбанк» в м.
Києві від 04.08.2014 р. № 111-3/20-21
Комунальному підприємству по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва () у Лівобережному
відділенні ПАТ Промінвестбанк в м.
Києві (МФО 300012) станом на 04 серпня 2014 р.
відкрито поточний рахунок в валюті
гривня № 4695 по якому проводяться
суми перерахувань на виплату
заробітної плати.

Таким чином, поточний рахунок №
4695, відкритий позивачу у
Лівобережному відділенні ПАТ
Промінвестбанк в м. Києві, зокрема, на
який постановою ВП № 42971029 накладено
арешт на кошти, що містяться на
вказаному рахунку, призначений для
здійснення перерахувань із заробітної
плати працівникам підприємства.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що дії Державної виконавчої
служби України щодо накладення арешту
на поточний рахунок Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Дніпровського району м.
Києва для виплати заробітної плати №
4695, відкритий у Лівобережному
відділенні ПАТ Промінвестбанк в м.
Києві, (МФО 300012), з якого здійснюється
виключно виплата заробітної плати
працівникам підприємства позивача є
протиправними.

З урахуванням фактичних обставин
справи та доказів наявних в матеріалах
справи, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, суд дійшов висновку, що
відповідачем неправомірно винесено
постанову про арешт коштів боржника
від 28.07.2014 р. ВП № 42971029 в частині
накладення арешту на рахунок для
виплати заробітної плати № 4695,
відкритий у Лівобережному відділенні
Публічному акціонерному товариству
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» (ПАТ
«Промінвестбанк»), МФО 300012.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачем не доведена
правомірність його дій.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини, з
урахуванням вимог встановлених
частиною другою статті 19 Конституції
України та частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, виходячи з аналізу положень
чинного законодавства та доказів,
наявних у матеріалах справи, суд
вважає, що адміністративний позов
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва є
обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Дніпровського району м. Києва
задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Державної
виконавчої служби України в рамках
виконавчого провадження ВП № 42971029 щодо
накладення арешту на поточний рахунок
позивача № 4695, відкритий в
Лівобережному відділенні Публічного
акціонерного товариства
«Промінвестбанк», МФО 300012, що
використовується для виплат
заробітної плати.

3. Скасувати постанову Державної
виконавчої служби України про арешт
коштів боржника від 28.07.2014 р., винесену
під час здійснення виконавчого
провадження ВП № 42971029 в частині
накладення арешту на рахунок для
виплати заробітної плати № 4695,
відкритий у Лівобережному відділенні
Публічному акціонерному товариству
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» (ПАТ
«Промінвестбанк»), МФО 300012.

4. Судові витрати в сумі 146,20 грн.
присудити на користь Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Дніпровського району м.
Києва за рахунок Державного бюджету
України.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня її отримання особою, яка
оскаржує постанову, за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
І.О.Іщук

Судді:
С.К. Каракашьян

А.І. Кузьменко