Справа № 2а/0523/343/2012
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2014 року м.
Київ К/800/14133/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Мороза В.Ф.,

Чалого С.Я.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Київської районної у м. Донецьку ради
на постанову Київського районного суду
м. Донецька від 14 листопада 2012 року та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 06 лютого 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Київської районної у
м. Донецьку ради про зобов'язання
вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про
зобов'язання виплатити допомогу на
оздоровлення та компенсації за
невикористану санаторно-курортну
путівку за 2011 рік.

Позовні вимоги мотивовано тим, що він
перебуває у відповідача на обліку як
учасник ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалід
3 групи і відповідно статті 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" має право
на виплату щорічної разової грошової
допомоги на оздоровлення у розмірі 4
мінімальних заробітних плат.
Відповідачем виплата одноразової
допомоги на оздоровлення за 2011 рік була
йому проведена в січні 2012 року в значно
меншому розмірі, тому вважає дії
відповідача неправомірними та просить
позов задовольнити.

Постановою Київського районного суду
м. Донецька від 14 листопада 2012 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 06 лютого 2013 року, позов задоволено:
визнано дії Управління праці та
соціального захисту населення
Київської районної у м. Донецьку ради
протиправними. Зобов'язано здійснити
перерахунок та виплату щорічної
допомоги на оздоровлення та
компенсації за невикористану
санаторно-курортну путівку відповідно
до статей 20, 48 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

У поданій касаційній скарзі Управління
праці та соціального захисту населення
Київської районної у м. Донецьку ради з
посиланням на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що позивач є учасником
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
першої категорії та є інвалідом 3 групи
і перебуває на обліку у відповідача.
20.03.2011 року позивачу була призначена
щорічна допомога на оздоровлення
згідно з Постановою Кабінету Міністрів
України від 12.07.2005 № 562 у розмірі 90.00
грн., яку виплачено 24.01.2012.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з позицією якого погодився
суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що дії відповідача є
протиправними щодо нарахування та
виплати позивачу допомоги, як особі
постраждалій внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, визначених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується з
вказаними висновками судів попередніх
інстанцій, вважаючи при цьому за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 48 Закону України
„Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" щорічна
допомога на оздоровлення інвалідам 3
групи виплачується в розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат. Розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати. Даною
законодавчою нормою визначений розмір
щорічної допомоги на оздоровлення, як
величина кратна відносно розміру
мінімальної заробітної плати.

Статтею 20 цього Закону встановлено, що
особам, віднесеним до категорії 1 (пункт
1 статті 14), надаються гарантовані
державою компенсації та пільги,
зокрема, позачергове щорічне безплатне
забезпечення санаторно-курортними
путівками шляхом надання щорічної
грошової допомоги для компенсації
вартості путівок через безготівкове
перерахування санаторно-курортним
закладам, які мають ліцензію на
провадження господарської діяльності
з медичної практики, за надання послуг
із санаторно-курортного лікування чи
одержання за їх бажанням грошової
компенсації у розмірі середньої
вартості путівки в Україні.

Законом України від 28.12.2007 "Про
Державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" стаття 48 Закону №796 була
викладена в новій редакції, відповідно
до якої одноразова компенсація
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника з числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
в розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Однак, вказані зміни рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
№10-рп/2008 були визнані
неконституційними.

У 2011 році положення статті 48 Закону №796
не зупинялися та не змінювалися.

Згідно з пунктом 7 Закону України від
14 червня 2011 року № 3491-VI "Про внесення
змін до Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік встановлено,
що у 2011 році норми і положення статей 39,
50, 51, 52 та 54 Закону №796 застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України виходячи з
наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Аналізуючи зазначені норми Закону
колегія суддів зазначає, що серед
наведених норм відсутні статті 20, 48
Закону №796, а тому виходячи з
викладеного суди попередніх інстанцій
дійшли правильних висновків про
обґрунтованість позовних вимог.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваних судових
рішень судами не допущено.

Згідно з частиною першою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Київської районної у м. Донецьку ради
відхилити, а постанову Київського
районного суду м. Донецька від 14
листопада 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 06 лютого 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: