Справа № 808/2503/14
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2014-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/2503/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 серпня 2014 року

справа № 808/2503/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Надточія В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду 19 травня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Український графіт» до Запорізької митниці Міндоходів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог не предмет спору - Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «Український графіт» звернулося з вищевказаним позовом до суду в якому, просило:

- визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів: №112050000/2013/000877/2 від 29.10.2013р., №112050000/2013/000885/2 від 29.10.2013р., №112050000/2013/000933/2 від 14.11.2013р., №112050000/2013/000944/2 від 20.11.2013р., №112050000/2013/000969/2 від 28.11.2013р., №112050000/2013/000972/2 від 30.11.2013р., №112050000/2013/001000/2 від 06.12.2013р., №112050000/2013/001004/2 від 09.12.2013р., №112050000/2013/001007/2 від 12.12.2013р., №112050000/2013/001015/2 від 16.12.2013р., №112050000/2013/001036/2 від 23.12.2013р., №112050000/2013/001045/2 від 25.12.2013р., №112050000/2014/000009/1 від 14.01.2014р., №112050000/2014/000018/1 від 20.01.2014р., №112050000/2014/000024/2 від 21.01.2014р., №112050000/2014/000049/1 від 31.01.2014р., №112050000/2014/000055/1 від 04.02.2014р.;

В обґрунтування своїх вимог посилається на безпідставність висновків митного органу про наявність розбіжностей визначення митної вартості товару, що переміщується через митний кордон України, враховуючи той факт, що позивачем надано повний пакет документів на підтвердження такої вартості.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду 19 травня 2014 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовані рішення Запорізької митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів: №112050000/2013/000877/2 від 29.10.2013р., №112050000/2013/000885/2 від 29.10.2013р., №112050000/2013/000933/2 від 14.11.2013р., №112050000/2013/000944/2 від 20.11.2013р., №112050000/2013/000969/2 від 28.11.2013р., №112050000/2013/000972/2 від 30.11.2013р., №112050000/2013/001000/2 від 06.12.2013р., №112050000/2013/001004/2 від 09.12.2013р., №112050000/2013/001007/2 від 12.12.2013р., №112050000/2013/001015/2 від 16.12.2013р., №112050000/2013/001036/2 від 23.12.2013р., №112050000/2013/001045/2 від 25.12.2013р., №112050000/2014/000009/1 від 14.01.2014р., №112050000/2014/000018/1 від 20.01.2014р., №112050000/2014/000024/2 від 21.01.2014р., №112050000/2014/000049/1 від 31.01.2014р., №112050000/2014/000055/1 від 04.02.2014р.

Зобов'язано Запорізьку митницю Міндоходів в установленому законодавством порядку скласти та направити Головному управлінню Державної казначейської служби України у Запорізькій області висновок про повернення ПАТ «Український графіт» з Державного бюджету України надмірно сплачені митні платежі в розмірі 1295071,95 грн. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Запорізька митниця Міндоходів посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати вказану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ «Український графіт» просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін постанову суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник Запорізької митниці Міндоходів підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі, представник позивача просив відмовити у її задоволенні та залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

На підставі укладеного контракту та специфікації №1 до контракту позивачем поставлявся товар - кокс смоляний по ЕЕ 10528765 TS 8:2011 (далі-товар), а саме:

- в жовтні 2013 року - 422950 кг. 29.10.2013 року до митниці направлено електронною поштою вантажну митну декларацію МД-2 № 112050000/2013, якій відповідачем присвоєно №112050000/2013/028722;

- в листопаді 2013 року - 369650 кг. 14.11.2013 року до митниці направлено електронною поштою вантажну митну декларацію МД-2 №112050000/2013, якій відповідачем присвоєно №112050000/2013/030387;

- в листопаді 2013 року - 165650 кг. 19.11.2013 року до митниці направлено електронною поштою вантажну митну декларацію МД-2 № 112050000/2013, якій відповідачем присвоєно № 112050000/2013/030957;

- в листопаді 2013 року - 111600 кг. 28.11.2013 року до митниці направлено електронною поштою вантажну митну декларацію МД-2 №112050000/2013, якій відповідачем присвоєно №112050000/2013/032050;

- в листопаді 2013 року - 151900 кг. 29.11.2013 року до митниці направлено електронною поштою вантажну митну декларацію МД-2 №112050000/2013, якій відповідачем присвоєно №112050000/2013/032324;

- в грудні 2013 року - 282150 кг. 06.12.2013 року до митниці направлено електронною поштою вантажну митну декларацію МД-2 №112050000/2013, якій відповідачем присвоєно №112050000/2013/033091;

- в грудні 2013 року - 275500 кг. 09.12.2013 року до митниці направлено електронною поштою вантажну митну декларацію МД-2 № 112050000/2013, якій відповідачем присвоєно №112050000/2013/033212;

- в грудні 2013 року - 235950 кг. 12.12.2013 року до митниці направлено електронною поштою вантажну митну декларацію МД-2 №112050000/2013, якій відповідачем присвоєно № 112050000/2013/033716;

- в грудні 2013 року - 396150 кг. 16.12.2013 року до митниці направлено електронною поштою вантажну митну декларацію МД-2 № 112050000/2013, якій відповідачем присвоєно № 112050000/2013/034099;

- в грудні 2013 року - 322250 кг. 24.12.2013 року до митниці направлено електронною поштою вантажну митну декларацію МД-2 №112050000/2013, якій відповідачем присвоєно № 112050000/2013/035248;

- в січні 2014 року - 274350 кг. 13.01.2014 року до митниці направлено електронною поштою вантажну митну декларацію МД-2 №112050000/2014, якій відповідачем присвоєно № 112050000/2014/000271;

- в січні 2014 року - 338950 кг. 20.01.2014 року до митниці направлено електронною поштою вантажну митну декларацію МД-2 №112050000/2014, якій відповідачем присвоєно № 112050000/2014/000671;

- в січні 2014 року - 158850 кг. 21.01.2014 року до митниці направлено електронною поштою вантажну митну декларацію МД-2 №112050000/2014, якій відповідачем присвоєно № 112050000/2014/000800;

Згідно з ч.3 ст.53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення, не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості товару, а саме щодо митних декларацій №112050000/2013/028518, №112050000/2013/028722, №112050000/2013/030387, № 112050000/2013/030957, №112050000/2013/032050, №112050000/2013/032324, №112050000/2013/033091, №112050000/2013/033212, № 112050000/2013/033716, № 112050000/2013/034099, №112050000/2013/034791, № 112050000/2013/035248, № 112050000/2014/000671, № 112050000/2014/000800, митний орган зазначив, що документи, які надані до митного оформлення товару містять розбіжності: 1) в інвойсах наданих до митного оформлення додаток №1 до контракту датовано 30.05.2013 р., а на самому додатку зазначено тільки дату контракту, якого він стосується та не зазначено дату самого додатку 2) в залізничних накладних наявне посилання на контракт та відсутнє посилання на додаток до контракту, згідно якого здійснюється поставка товару, що не дає змоги однозначно ідентифікувати дану поставку.

У зв'язку із наявністю розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, митницею Міндоходів було направлено електронне повідомлення декларанту, у якому декларанта було повідомлено про наявність у поданих до митного оформлення документах розбіжностей та про необхідність надання наступних додаткових документів:

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором;

- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору;

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- копія митної декларації країни відправлення;

- інші документи для підтвердження митної вартості за бажанням декларанта.

Позивачем на виконання вимог митного органу, позивачем додатково надано по вищевказаних вантажно-митних деклараціях, наступні документи: висновок Запорізької ТПП щодо вартісної характеристики товару №ОИ-270 від 23.09.2013 р.; акт Запорізької ТПП щодо якісної характеристики товару №И-72 від 08.07.2013 р.; виписки з бухгалтерської документації - прибуткові ордери.

Після розгляду наданих позивачем митному органу вантажно-митних декларацій та додаткових документів відповідачем прийнято:

У вказаному контракті та специфікації до нього сторонами зазначено, що строк здійснення поставки товару за вказаним контрактом складає з 01.06.2013 по 31.01.2014. Позивачем товар імпортувався в строк, передбачений контрактом та специфікацією, а тому будь-яких інших специфікацій до вказаного контракту сторонами не підписувалися. Також суд зазначає, що митний орган, приймаючи рішення про коригування митної вартості товару в графі 18 серед поданих документів зазначає код документа 4103 Додаток 1 від 30.05.2013 р.

Доставка наданого до митного оформлення товару здійснювалась залізничним транспортом та позивачем, серед інших документів, були надані до митного оформлення залізничні накладні та окремо на кожний вагон паспорти якості на товар, про що міститься відмітка в графі 44 митної декларації. Зазначені в Додатку № 1 (Специфікації № 1) назва товару, виробник, ціна та кількість товару, умови поставки, повністю співпадають із цими даними, зазначеними в інвойсах та інших, наданих до митного оформлення документах - паспортах якості, залізничних накладних.

Також суд зазначає, що в пункті 5.2 контракту сторони визначили перелік обов'язкових реквізитів інвойсу: відомості про Покупця та Продавця, номер та дата даного контракту; найменування товару, дата відвантаження, номер рахунку (інвойс); кількість, ціна та вартість товару; вказівка про країну походження товару. Інвойси, надані позивачем до митного оформлення, складені відповідно до умов контракту, містять всі необхідні реквізити згідно призначенню цього документу та всі дані щодо товару, необхідні для визначення його вартості та здійснення розрахунків.

В зв’язку з чим не знайшло свого підтвердження посилання митного органу на наявність розбіжностей в документах, що не дає змоги однозначно ідентифікувати поставку товару.

Крім того відповідно до ст.2 «Соглашения о международном железнодорожном грузовом сообщении» (учасником якого, зокрема, є України та Естонія), перевезення вантажів в прямому міжнародному залізничному вантажному сполученні здійснюється по накладним СМГС. Згідно Додатку 12.5 «Пояснения по заполнению накладной СМГС», в СМГС передбачено дві графи (2 і 6), в яких може бути зазначений номер договору (контракту), та які заповнюються відправником наступним чином: «В эту графу отправитель должен записать номер договора на поставку, заключенного между экспортером и импортером, если этот договор имеет только один номер как для экспортера, так и для импортера» (графа 2). «Отправитель может делать относящиеся к данной отправке отметки в соответствии с 13 статьи 7 СМГС, которые предназначаются только для сведения получателя груза; эти отметки не возлагают на железную дорогу никаких обязательств и никакой ответственности. В правом верхнем углу этой графы отправитель может также записать номер договора импортера» (графа 6).

В зв’язку з чим суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що наявність в залізничних накладних посилань на контракт є достатнім для ідентифікації партії товару та не потребує додаткових посилань на специфікацію до контракту.

Згідно зі ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках. Згідно зі ст.248 МК України митне оформлення в разі електронного декларування розпочинається з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію. Засвідчення органом доходів і зборів прийняття товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів на них до митного оформлення здійснюється шляхом проставляння відбитків відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Так, відповідно до п.21 «Порядку взаємодії митних органів і залізниць України під час переміщення через митний кордон України товарів (вантажів) залізничними вантажними поїздами», затвердженого наказом ДМС України від 30.03.2001р. № 231/174 у разі прийняття рішення про відправлення товарів у митницю призначення під митним контролем посадова особа митниці відправлення здійснює митні формальності щодо таких товарів відповідно до вимог Митного кодексу України. На всіх перевізних, товаросупровідних документах і документах контролю доставки посадова особа митниці відправлення проставляє підпис і відбиток штампа «Під митним контролем», крім випадків використання електронного документообігу».

Митне оформлення товарів здійснювалось шляхом подачі позивачем до Запорізької митниці Міндоходів електронних митних декларацій, засвідчених електронним цифровим підписом, та інших електронних документів, що підтверджують митну вартість товару (відповідно до ст.ст. 248, 257, 335 МК України). Зазначені обставини свідчать на користь висновку суду першої інстанції про безпідставність висновків митного органу на відсутність відмітки уповноважених органів про перетин кордону на інвойсі.

Відповідно до п.12.3 контракту: «Условия настоящего контракта могут быть изменены по взаимному согласию Сторон, что должно быть оформлено дополнительным соглашением к настоящему контракту».

Оплата товару проводиться відповідно до п.5.1 контракту протягом 120 (ста двадцяти) календарних днів з дати поставки згідно виставленого рахунку, що спростовує висновки митного органу про неможливість однозначного встановлення умов оплати та розрахунків по даній зовнішньоекономічній операції.

Позивачем до матеріалів справи надано лист фірми «OU LUCIDUM TRADE» (Таллін, Естонія) №001/09 від 09.09.2013 р., в якому контрагент повідомляє позивача, що по-перше надання такої декларації не передбачено умовами контракту та по-друге при виході залізничних вагонів з Естонії експортна митна декларація вилучається митними органами на кордоні Естонії, а тому посилання відповідача на відсутність під час митного оформлення експортної митної декларації (Естонія), є безпідставним.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено ч.1 ст.53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч.4 ст.53 Митного кодексу).

Відповідно до ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 Митного кодексу України).

Як встановлено ч.1 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

На момент прийняття оспорюваного рішення про коригування митної вартості товару зазначені обставини не існували.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митний орган має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому, такий контроль може здійснюватися в тому числі шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням бази даних Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України, яка містить відповідну інформацію.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Встановивши обставини про протиправність оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товару, які стали підставою для сплати позивачем надміру митних платежів, та як наслідок їх скасування колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зобов'язання Запорізької митниці Міндоходів в установленому законодавством порядку скласти та направити Головному управлінню Державної казначейської служби України у Запорізькій області висновок про повернення ПАТ «Український графіт» з Державного бюджету України надмірно сплачені митні платежі в розмірі 1295071,95 грн.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно були застосовані норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду 19 травня 2014 року – залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала складена 15 серпня 2014 року.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.В. Сафронова