Справа № 820/13245/14
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 р.Справа № 820/13245/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління пенсійного фонду
України в Фрунзенському районі
м.Харкова на ухвалу Харківського
окружного адміністративного суду від
16.07.2014р. по справі № 820/13245/14

за позовом Управління пенсійного
фонду України в Фрунзенському районі
м.Харкова

до Відкритого акціонерного
товариства "Харківський завод
поліграфічних машин"

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Управління Пенсійного фонду
України в Фрунзенському районі м.
Харкова, звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Відкритого акціонерного товариства
"Харківський завод поліграфічних
машин", в якому просив стягнути з
відповідача на його користь
заборгованість по відшкодуванню
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій у сумі 6148,08 грн.

Одночасно з позовною заявою позивачем
подано заяву про вжиття заходів
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на майно боржника - Відкритого
акціонерного товариства "Харківський
завод поліграфічних машин".

Ухвалою Харківського окружного
адміністративного суду від 16.07.2014 року
відмовлено Управлінню Пенсійного
фонду в Фрунзенському районі м. Харкова
у задоволенні клопотання про
забезпечення позову.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції, Управлінням Пенсійного
фонду України в Фрунзенському районі м.
Харкова подано апеляційну скаргу, в
якій апелянт просить скасувати ухвалу
Харківського окружного
адміністративного суду від 16.07.2014 року
та постановити нову ухвалу, якою
задовольнити заяву у спосіб, вказаний у
клопотанні.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, а саме: ст. 117
Кодексу адміністративного судочинства
України, що призвело до неправильного
вирішення питання, а також на доводи та
обставини викладені в апеляційній
скарзі.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
визнала за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні клопотання про
забезпечення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
не надано доказів, що існує очевидна
небезпека заподіяння шкоди його правам
та інтересам, а також, що захист його
прав та інтересів стане неможливим без
вжиття таких заходів, або для їх
відновлення необхідно буде докласти
значних зусиль та витрат.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції, враховуючи
наступне.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 117 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд за клопотанням позивача
або з власної ініціативи може
постановити ухвалу про вжиття заходів
забезпечення адміністративного
позову.

Підставою для вжиття заходів
забезпечення позову можуть стати такі
обставини:

1) існування очевидної небезпеки
заподіяння шкоди правам, свободам та
інтересам позивача до ухвалення
рішення в адміністративній справі;

2) неможливість захисту прав, свобод та
інтересів позивача після набрання
законної сили рішенням в
адміністративній справі без вжиття
таких заходів;

3) необхідність докладання значних
зусиль та витрат для відновлення прав
позивача у майбутньому;

4) очевидність ознак протиправності
рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень.

Ці підстави є оціночними, тому містять
небезпеку для застосування заходів
забезпечення позову всупереч цілям
цієї статті при формальному дотриманні
її вимог. Необґрунтоване вжиття таких
заходів може привести до правових
ускладнень, значно більших, ніж ті, яким
вдалося б запобігти, тому суд повинен у
кожному випадку, виходячи з конкретних
доказів, встановити, чи є хоча б одна з
названих обставин, і оцінити, чи не може
застосуванням заходів забезпечення
позову бути завдано ще більшої шкоди,
ніж та, якій можна запобігти.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22.12.2006 року
№ 9 "Про практику застосування судами
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову"
та Постанови Пленуму Вищого
Адміністративного Суду України від
06.03.2008 року № 2 "Про практику
застосування адміністративним судами
окремих положень Кодексу
адміністративного судочинства під час
розгляду адміністративних справ", при
розгляді заяв про забезпечення позову
суд (суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх, пересвідчитись, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулась з такою заявою,
позовним вимогам.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму ВАСУ № 2
від 06.03.2008 р. застосування судом таких
заходів забезпечення, які за змістом є
ухваленням рішення без розгляду справи
по суті, не відповідає меті
застосування правового інституту
забезпечення позову. Забезпеченням
позову у такий спосіб суди виходять за
межі підстав забезпечення позову, що є
неприпустимим.

Отже, заходи забезпечення мають бути
вжиті лише в межах позовних вимог та
бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає
співвідношення негативних наслідків
від вжиття заходів забезпечення позову
з тими негативними наслідками, які
можуть настати в результаті невжиття
цих заходів, з урахуванням
відповідності права чи законного
інтересу, за захистом яких заявник
звертається до суду, майнових
наслідків заборони відповідачу
здійснювати певні дії.

Обов'язковою умовою застосування
заходів забезпечення позову є
наявність хоча б однієї з таких
обставин: очевидність небезпеки
заподіяння шкоди правам, свободам та
інтересам позивача до ухвалення
рішення в адміністративній справі;
доведення позивачем того, що захист
його прав, свобод та інтересів стане
неможливим без вжиття таких заходів,
або для їх відновлення необхідно буде
докласти значних зусиль та витрат;
очевидність ознак протиправності
рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень.

В даному випадку позивач, заявляючи
клопотання про забезпечення позову, не
навів належних обставин, які
обумовлюють той факт, що захист його
прав, свобод та інтересів стане
неможливим без вжиття таких заходів,
або для їх відновлення необхідно буде
докласти значних зусиль та витрат.
Також позивачем не зазначено перелік
майна, яке перебуває у власності
відповідача та на яке просить накласти
арешт позивач. Таких обставин не
наведено позивачем і в апеляційній
скарзі.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів підтверджує, що,
при судового рішення у справі, суд
першої інстанції дійшов вичерпних
юридичних висновків щодо встановлення
обставин справи і правильно застосував
до спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в
Фрунзенському районі м.Харкова
залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного
адміністративного суду від 16.07.2014р. по
справі № 820/13245/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва
С.В.Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П.
Перцова Т.С.