Справа № 809/1845/13-а
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року
Справа
№ 876/12690/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого - судді -
Мікули О.І.,

суддів -
Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання -
Рак Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові в залі суду
апеляційну скаргу управління
Державної казначейської служби
України у Тлумацькому районі
Івано-Франківської області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 11
вересня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Державної
казначейської служби України у
Тлумацькому районі Івано-Франківської
області про визнання неправомірними
дій,-

в с т
а н о в и в :

10 червня 2013 року позивач - ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до
відповідача - управління Державної
казначейської служби України у
Тлумацькому районі Івано-Франківської
області, в якому просив визнати
неправомірними дії відповідача щодо
відмови йому у виплаті грошової
допомоги у розмірі 10 місячних
посадових окладів та зобов'язати
відповідача нарахувати та виплатити
грошову допомогу у розмірі 10 місячних
посадових окладів у сумі 14040 грн.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 11
вересня 2013 року позов задоволено.
Визнано неправомірними дії Управління
Державної казначейської служби
України у Тлумацькому районі
Івано-Франківської області щодо
відмови ОСОБА_1 у виплаті грошової
допомоги у розмірі 10 місячних
посадових окладів у відповідності до
положень Закону України "Про державну
службу". Зобов'язано Управління
Державної казначейської служби
України у Тлумацькому районі
Івано-Франківської області виплатити
ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі 10
місячних посадових окладів у
відповідності до положень Закону
України "Про державну службу" у сумі 14040
грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана ухвала прийнята з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та підлягає скасуванню, покликаючись
на те, що судом першої інстанції не
надано належної правової оцінки тому
факту, що обов'язковою умовою для
отримання грошової допомоги в розмірі
10 місячних посадових окладів на
підставі ч.13 ст.37 Закону України "Про
державну службу" є звільнення
працівника з посади державного
службовця у зв'язку з виходом на пенсію
державного службовця. Державний
службовець, якого звільнено з посади за
власним бажанням, тобто не у зв'язку з
виходом на пенсію, не має права на
отримання зазначеної допомоги. Просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні позову.

Представник відповідача (апелянта) -
Шикеринець Л.М. у судовому засіданні
підтримала доводи, викладені в
апеляційній скарзі, вважає висновки
суду першої інстанції неправильними та
необгрунтованими, просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити в задоволенні
позову.

Позивач в судове засідання не прибув,
про дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, подав на
адресу суду заперечення проти
апеляційної скарги, в яких зазначає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, який ухвалив законне та
обґрунтоване рішення. Тому з
врахуванням вищенаведеного, суд вважає
можливим проведення розгляду справи в
його відсутності за наявними у справі
матеріалами та на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та
пояснення представника апелянта,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги в їх сукупності,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, а оскаржувану
постанову - без змін з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
під час проходження державної служби
ОСОБА_1 визнаний інвалідом II групи, у
зв'язку з чим з 19 липня 2007 року йому
призначено пенсію по інвалідності на
загальних умовах.

21 грудня 2012 року позивача звільнено з
посади начальника УДКСУ у Тлумацькому
районі Івано-Франківської області,
відповідно до положень ст.38 КЗпП
України - за власним бажанням, на
підставі поданої заяви, згідно з
наказом УДКСУ у Тлумацькому районі
Івано-Франківської області «Про
звільнення ОСОБА_1» № 122-ОС (а.с.13-15).

24 грудня 2012 року позивачу, згідно з
поданою заявою, призначено пенсію як
інваліду II групи, відповідно до Закону
України "Про державну службу".

Починаючи з 02 січня 2013 року, відповідно
до поданої заяви, ОСОБА_1 призначено
пенсію по інвалідності II групи з
загального захворювання, яку позивач,
за власним вибором, одержував і на час
звернення до суду.

Вказана обставина підтверджується
довідкою управління Пенсійного фонду
України в Надвірнянському районі
Івано-Франківської області від 05
квітня 2013 року № 1906/03 (а.с.11).

В грудні 2012 року позивач звернувся в
УДКСУ у Тлумацькому районі
Івано-Франківської області з заявою
про виплату грошової допомоги у
розмірі 10 місячних посадових окладів
відповідно до вимог Закону України "Про
державну службу".

Листом від 12 лютого 2013 року № 01-13/89
позивачу відмовлено у задоволенні
вказаної заяви, мотивуючи це тим, що він
був звільнений з посади начальника
УДКСУ у Тлумацькому районі
Івано-Франківської області за власним
бажанням, а обов'язковою умовою для
виплати даної допомоги є звільнення з
посади державного службовця у зв'язку з
виходом на пенсію державного
службовця.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
достроково вийшов на пенсію з посади в
органах державної влади, загальний
трудовий стаж ОСОБА_1 становить 40 років,
стаж роботи на державній службі - 14
років 7 місяців 17 днів, а тому позивач
має право на отримання відповідної
грошової допомоги відповідно до
положень Закону України «Про державну
службу» в розмірі 10 місячних посадових
окладів

Такий висновок суду першої інстанції,
на думку колегії суддів, відповідає
нормам матеріального права та
фактичним обставинам справи і є
правильним, виходячи з наступного.

Ст.37 Закону України «Про державну
службу» передбачає, що право на
одержання пенсії державних службовців
мають чоловіки, які досягли віку 62 роки,
за наявності страхового стажу,
необхідного для призначення пенсії за
віком у мінімальному розмірі,
передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", у тому
числі стажу державної служби не менш як
10 років, та які на час досягнення
зазначеного віку працювали на посадах
державних службовців, а також особи,
які мають не менш як 20 років стажу
роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців,
незалежно від місця роботи на час
досягнення зазначеного віку.

Відповідно до абз.13 вказаної Закону
державним службовцям у разі виходу на
пенсію за наявності стажу державної
служби не менше 10 років виплачується
грошова допомога в розмірі 10 місячних
посадових окладів.

Зміст ст.37 Закону України «Про державну
службу» не передбачає виключень або
обмежень щодо виплати грошової
допомоги у разі звільнення особи за
статтею 38 КЗпП України або будь-якою
іншою.

Крім того, 26 листопада 2013 року
Конституційний Суд України у справі №
1-14/2013 прийняв Рішення та надав висновки
щодо офіційного тлумачення положення
ч.13 ст.37 Закону України «Про державну
службу» у системному зв'язку з
положеннями п.2 ч.ч.1,2 ст.40 КЗпП, ст.21 "Про
основні засади соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян
похилого віку в Україні", в якому
зазначив, що грошова допомога у розмірі
10 місячних посадових окладів
виплачується державному службовцю за
умов виходу на пенсію з посади
державного службовця та наявності
страхового стажу, в тому числі стажу
державної служби не менше 10 років.
Жодних додаткових умов для виплати
грошової допомоги державному
службовцю у разі виходу його на пенсію
в ч.13 ст.37 Закону України «Про державну
службу» не встановлено.

Тобто, грошова допомога, передбачена
вказаним законодавчим положенням, має
разовий характер. Право на її одержання
пов'язане з певним стажем роботи особи
на посаді державного службовця та
припиненням цієї роботи у зв'язку з
виходом на пенсію державного
службовця.

Отже, у разі дострокового виходу на
пенсію державного службовця з посади в
органах державної влади відповідно до
чинного законодавства державний
службовець за наявності стажу
державної служби не менше 10 років і
страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абз.1 ч.1 ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", має право на отримання
грошової допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів, яке не пов'язане з
досягненням пенсійного віку,
визначеного ч.1 ст.37 Закону України «Про
державну службу».

Така правова позиція узгоджується з
судовою практикою Верховного Суду
України (постанова від 03 червня 2014 року
справа №21-87а14), що в силу вимог ст.244-2
КАС України є обов'язковою для
застосування, а суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
приписи та фактичні обставини справи,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про наявність у позивача права на
отримання відповідної грошової
допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів у відповідності до
положень Закону України «Про державну
службу», оскільки позивач достроково
вийшов на пенсію з посади в органах
державної влади, загальний трудовий
стаж його становить 40 років, стаж
роботи на державній службі - 14 років 7
місяців 17 днів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є безпідставними та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Разом з тим, колегія суддів вважає за
необхідне виключити з резолютивної
частини постанови суду суму грошової
допомоги - 14040 грн.

З врахуванням вищенаведеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
підставність позовних вимог, правильно
і повно встановив обставини справи та
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС
України апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу управління
Державної казначейської служби
України у Тлумацькому районі
Івано-Франківської області залишити
без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 11 вересня
2013 року у справі № 809/1845/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
О.І. Мікула

Судді
А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик

Повний текст ухвали виготовлений 19
вересня 2014 року.