Справа № 826/766/14
Суддя: Маслій В.І.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/29645/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого: Маслія В.І.
(суддя-доповідач)

Суддів: Розваляєвої Т.С.,
Черпіцької Л.Т.,

При секретарі: Зубенко Д.В.,

За участю представника позивача -
Рибальченко Н.В. та представника
відповідача - Письменної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою ТОВ "Інтерхім" на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 травня 2014
року у адміністративній справі за
позовом ТОВ "Інтерхім" до Державної
служби України з лікарських засобів
про визнання дій протиправними та
скасування розпорядження,

в с т а н о в и л а:

ТОВ «Інтерхім» звернулося до суду з
адміністративним позовом, в якому
просило визнати протиправними дії
Державної служби України з лікарських
засобів щодо прийняття розпорядження
від 30 грудня 2013 року №41-В, визнати
протиправним та скасувати дане
розпорядження.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що оскаржуване розпорядження
прийнято відповідачем з перевищенням
повноважень, оскільки відповідно до ч. 5
ст. 4 Закону України «Про основні засади
державного нагляду» повне або часткове
зупинення виробництва допускається за
постановою адміністративного суду за
результатами розгляду позову органу
державного нагляду щодо застосування
заходів реагування.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
березня 2014 року позов задоволено:
визнано протиправним та скасовано
розпорядження Державної служби
України з лікарських засобів від 30.12.2013
року № 41-В в частині зобов'язання ТОВ
«Інтерхім» призупинити виробництво
лікарських засобів.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 травня 2014
року постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
березня 2014 року скасовано та ухвалено
нову постанову, якою у задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду
апеляційної інстанцій, позивач
звернувся із касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій просить скасувати постанову
суду апеляційної інстанції та залишити
в силі постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
березня 2014 року.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та вбачається з матеріалів
справи, Державною службою України з
лікарських засобів проведено
позапланову перевірку додержання
Ліцензійних умов провадження
господарської діяльності з
промислового виробництва лікарських
засобів ТОВ «Інтерхім», за
результатами якої складено акт від 27
грудня 2013 року №79-В.

Під час проведеної перевірки
відповідачем виявлено ряд порушень, а
саме: 7 - критичних, 16 - суттєвих, 6 -
несуттєвих, які можуть призвести до
виробництва неякісних лікарських
засобів та завдати шкоди здоров'ю або
життю людей, які в подальшому будуть
придбані громадянами.

На підставі даного акту відповідачем
винесено розпорядження від 30 грудня 2013
року №41-В, яким позивача зобов'язано
усунути виявлені порушення та
призупинено виробництво лікарських
засобів відповідно до зазначеного
переліку.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів зазначає
наступне.

За приписами частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 п. 1 Положення про
Державну службу України з лікарських
засобів, затвердженого Указом
Президента України від 08.04.2011 року № 440 -
Державна служба з лікарських засобів
входить до системи органів виконавчої
влади у галузі охорони здоров'я та
утворюється для забезпечення
реалізації державної політики у
сферах контролю якості та безпеки
лікарських засобів, у тому числі
медичних імінобіологічних препаратів,
медичної техніки і виробів медичного
призначення, що перебувають в обігу
та/або застосовуються у сфері охорони
здоров'я, дозволені до реалізації в
аптечних закладах і їх структурних
підрозділах, а також ліцензування
господарської діяльності з
виробництва лікарських засобів,
оптової та роздрібної торгівлі
лікарськими засобами.

Правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю) визначає Закон України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» від 05.04.2007 № 877-V.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» держаний нагляд (контроль)
- діяльність уповноважених законом
центральних органів виконавчої влади,
їх територіальних органів, державних
колегіальних органів, органів
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим, органів місцевого
самоврядування в межах повноважень,
передбачених законом, щодо виявлення
та запобігання порушенням вимог
законодавства суб'єктами
господарювання та забезпечення
інтересів суспільства, зокрема
належної якості продукції, робіт та
послуг, прийнятого рівня небезпеки для
населення, навколишнього природного
середовища; засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності.

Заходами державного нагляду (контролю)
- є планові та позапланові заходи, які
здійснюються шляхом проведення
перевірок, ревізій, оглядів, обстежень
та інших дій.

Спосіб здійснення державного нагляду
(контролю) - процедура здійснення
державного нагляду (контролю),
визначена законом.

Державний нагляд (контроль) серед
іншого здійснюється за принципами
пріоритетності безпеки у питаннях
життя і здоров'я людини, функціонування
і розвитку суспільства, середовища
проживання і життєдіяльності перед
будь-якими іншими інтересами і цілями у
сфері господарської діяльності, що
передбачено частиною 1 статті 3 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» .

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» виключно
законами встановлюються: - органи,
уповноважені здійснювати державний
нагляд (контроль) у сфері господарської
діяльності; - види господарської
діяльності, які є предметом державного
нагляду (контролю); - повноваження
органів державного нагляду (контролю)
щодо зупинення виробництва
(виготовлення) або реалізації
продукції, виконання робіт, надання
послуг; - вичерпний перелік підстав для
зупинення господарської діяльності; -
спосіб здійснення державного нагляду
(контролю); - санкції за порушення вимог
законодавства і перелік порушень, які є
підставою для видачі органом
державного нагляду (контролю) припису,
розпорядження або іншого розпорядчого
документа.

Водночас, частиною 5 статті 4 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» (у редакції,
яка діє з 01.07.2013) передбачено, що повне
або часткове зупинення виробництва
(виготовлення) або реалізації
продукції, виконання робіт, надання
послуг допускається за постановою
адміністративного суду, ухваленою за
результатами розгляду позову органу
державного нагляду (контролю) щодо
застосування заходів реагування.

Вжиття інших заходів реагування,
передбачених законом, допускається за
вмотивованим письмовим рішенням
керівника органу державного нагляду
(контролю) чи його заступника, а у
випадках, передбачених законом, - із
наступним підтвердженням
обґрунтованості вжиття таких заходів
адміністративним судом.

Якщо законом передбачено, що
обґрунтованість вжиття органом
державного нагляду (контролю) заходів
реагування має бути підтверджена
судом, орган державного нагляду
(контролю) звертається до
адміністративного суду з
адміністративним позовом не пізніше
наступного робочого дня з дня видання
(прийняття) відповідного розпорядчого
документа.

Відповідно до частини 7 статті 7 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» на підставі
акту, складеного за результатами
здійснення заходу, в ході якого
виявлено порушення вимог
законодавства, орган державного
нагляду (контролю) за наявності підстав
для повного або часткового зупинення
виробництва (виготовлення), реалізації
продукції, виконання робіт, надання
послуг звертається у порядку та строки,
встановлені законом, з відповідним
позовом до адміністративного суду. У
разі необхідності вжиття інших заходів
реагування орган державного нагляду
(контролю) протягом п'яти робочих днів з
дня завершення здійснення заходу
державного нагляду (контролю) складає
припис, розпорядження, інший
розпорядчий документ щодо усунення
порушень, виявлених під час здійснення
заходу, а у випадках, передбачених
законом, також звертається у порядку та
строки, встановлені законом, до
адміністративного суду з позовом щодо
підтвердження обґрунтованості вжиття
до суб'єкта господарювання заходів
реагування, передбачених відповідним
розпорядчим документом.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
лікарські засоби» посадові особи
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
контролю якості та безпеки лікарських
засобів, в межах компетенції,
визначеної законодавством, мають право
зокрема, приймати в установленому
порядку рішення про вилучення з обігу
та заборону (зупинення) виробництва,
реалізації та застосування лікарських
засобів, що не відповідають вимогам,
визначеним нормативно-правовими
актами та нормативними документами, а
також тих, що ввозяться на територію
України або вивозяться з території
України з порушенням установленого
законодавством порядку.

Колегія суддів погоджується, що в
даному випадку існує колізія норм
права між нормами Закону України «Про
лікарські засоби» та Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності». В такому випадку колізія
норм права вирішується шляхом вибору
того нормативного акту, який має бути
застосований до конкретного випадку.

Одним із способів визначення який акт
підлягає застосуванню, (у випадку, коли
акт принятий одним і тим самим
нормотворчим органом) є застосування
акту, виданого пізніше, навіть якщо
прийнятий раніше акт не втратив своєї
чинності.

Закон України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» був
прийняти 05.04.2007 року, а Закону України
«Про лікарські засоби» - 04.04.1996 року.
Зазначене дає підстави вважати, що до
спірних правовідносин мають
застосовуватись положення Закону
України «Про осоновні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності».

Також, колегія суддів звертає увагу на
наявний в матеріалах справи лист
Міністерства юстиції України від 26.12.2008
року № 758-0-2-08-19 «Щодо практики
застосування норм права у випадку
колізії», відповідно до якого Закон
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» може бути
віднесений до спеціального закону у
сфері державного нагляду (контролю).
Тому у випадку виникнення колізії норм
цього Закону та норм інших законів,
прийнятих до 05.04.2007 року, слід
керуватися нормами Закону України «Про
осоновні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності».

Крім того, як вбачається з
оскаржуваного розпорядження, воно не
містить посилань на Закон України «Про
лікарські засоби». Тобто при його
прийнятті, відповідач не керувався
нормами зазначеного Закону.

Частиною 7 статті 4 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» передбачено, що якщо норма
закону чи іншого нормативно-правового
акту, виданого відповідно до закону,
припускає неоднозначне тлумачення
прав і обов'язків суб'єкта
господарювання або органу державного
нагляду (контролю) та його посадових
осіб, рішення приймається на користь
суб'єкта господарювання.

Оскільки відповідно до Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності», повне або часткове
зупинення виробництва (виготовлення)
або реалізації продукції, виконання
робіт, надання послуг допускається за
постановою адміністративного суду,
ухваленою за результатами розгляду
позову органу державного нагляду
(контролю) щодо застосування заходів
реагування, колегія суддів вважає, що
при прийнятті оскаржуваного
розпорядження, відповідач діяв не у
спосіб та поза межами повноважень,
передбачених законодавством України.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про наявність
правових підстав для задоволення
позову, а суд апеляційної інстанції
помилково скасував законне рішення
суду першої інстанції.

Таким чином, доводи касаційної скарги
заслуговують на увагу та
підтверджуються вище переліченими
нормами права і встановленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
наявні підстави для її задоволення та
скасування оскаржуваного судового
рішення.

Згідно з частиною першою статті 226 КАС
України суд касаційної інстанції
скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишає в
силі рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено відповідно до закону і
скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ТОВ "Інтерхім" -
задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 травня 2014
року - скасувати, та залишити в силі
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 12 березня 2014 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав
передбачених ст.ст. 237-239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: