Справа № 823/1351/14
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2014-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2014 року
справа № 823/1351/14

м. Черкаси

10 год. 30 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.

за участю секретаря судового засідання
Цаплі І.Ю.,

представника позивача - Єрьоменка В.В. -
за довіреністю,

представника позивача - Приблуди Т.І. -
за довіреністю,

представника відповідача - Білоуса В.Ю.
- за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси адміністративну
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «ТЕП
Транско» до державної податкової
інспекції у Черкаському районі
Головного управління Міндоходів в
Черкаській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

встановив:

13 травня 2014 року до суду з позовною
заявою звернулося товариство з
обмеженою відповідальністю «ТЕП
Транско», в якій просить скасувати
податкові повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у
Черкаському районі Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області № від 23.12.2013 про
збільшення грошового зобов'язання ТОВ
«ТЕП Транско» з податку на прибуток
приватних підприємств за основним
платежем - на 2 059 007 грн; за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) на
503092 грн та № від 23.12.2013 про
збільшення суми грошового зобов'язання
ТОВ «ТЕП Транско» за платежем
адміністративні штрафи та інші санкції
на 510 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що
оскаржувані рішення базуються на акті
документальної позапланової виїзної
перевірки державної податкової
інспекції у Черкаському районі
Головного управління Міндоходів в
Черкаській області від 05.12.2013 №
33/23-25-22-010/32291375 з питань підтвердження
відомостей отриманих від особи, яка
мала правові відносини з платниками
податків ТДВ «СК «Сяйво» (дане
підприємство є правонаступником ТДВ
«Страховик»), ПрАТ «Страхова компанія
«Прогрес-Фонд», ТДВ «СК «Рада» (ТДВ «СК
«Відродження України»). Позивач
вважає, що висновки акту побудовані
виключно на припущеннях, господарські
відносини між підприємствами
оформлені відповідними первинними
бухгалтерськими документами,
відображені у податковій звітності
позивача та фактично відбулися..

У судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали у
повному обсязі, просили суд визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення - рішення.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував з
підстав, викладених у письмових
запереченнях.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, оцінивши їх в сукупності,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини на яких ґрунтується
позов, судом встановлено наступне.

В період з 08.11.2013 по 21.11.2013 головним
державним ревізором-інспектором
відділу податкового аудиту ДПІ у
Черкаському районі ГУ Міндоходів у
Черкаській області Грановською В.А.,
головним державним
ревізором-інспектором відділу
податкового аудиту ДПІ у Черкаському
районі ГУ Міндоходів у Черкаській
області Агаєвою Ю.М. проведено
позапланову виїзну перевірку ТОВ «ТЕП
Транско» з питань підтвердження
відомостей отриманих від особи, яка
мала правові відносини з платниками
податків ТДВ «СК «Сяйво» (дане
підприємство є правонаступником ТДВ
«Страховик»), ПрАТ «Страхова компанія
«Прогрес-Фонд», ТДВ «СК «Рада» (ТДВ «СК
«Відродження України»).

За результатами перевірки складений
акт від 05.12.2013 № 33/23-25-22-010/32291375, згідно з
висновками якого встановлено
порушення позивачем вимог податкового
законодавства, зокрема:

пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9, п. 5.3 ст. 5,пп. 11.2.1, 11.2.3
п. 11.2 ст. 11 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
від 28.12.1994 № 334/94- ВР, пп. 14.1.27 п.14.1 ст. 14,
пп. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2, п. 138.4, п. 138.6 ст. 138
Податкового кодексу України від 02
грудня 2010 року № 2755-ІУ в результаті
чого занижено податок на прибуток за
період з 01.10.2010 по 31.12.2012 на загальну
суму 2 059 007 грн;

п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України
від 02 грудня 2010 року № 2755-ІУ в частинні
ненадання контролюючим органам
оригіналів документів чи їх копій при
здійсненні податкового контролю.

На підставі акту перевірки від 05.12.2013 №
33/23-25-22-010/32291375 відповідачем винесені
податкові повідомлення - рішення від
23.12.2013 року:

- № , яким позивачу збільшено
розмір грошового зобов'язання за
платежем - податок на прибуток
приватних підприємств на загальну суму
2562099 грн;

- № про збільшення суми грошового
зобов'язання за платежем
адміністративні штрафи та інші санкції
на 510 грн.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ТЕП Транско»
(ідентифікаційний код 32291375)
зареєстроване, як юридична особа 18.12.2002.
Основним видом діяльності товариства є
«Інша допоміжна діяльність у сфері
транспорту», що підтверджується
випискою з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців серії АД №439224 (а.с.32).

Cудом встановлено, що за перевіряємий
період позивач мав взаємовідносини з
ТДВ «СК «Сяйво» (дане підприємство є
правонаступником ТДВ «Страховик»),
ПрАТ «Страхова компанія
«Прогрес-Фонд», ТДВ «СК «Рада» (ТДВ «СК
«Відродження України»).

Зокрема між позивачем та ТДВ
«Страховик» укладено договір
добровільного страхування
відповідальності перед третіми
особами №1005/01-О від 05.10.2010 (а.с.130-134).
Додатковими угодами №1 від 05.07.2010 (а.с.136)
та №2 від 12.12.2011 (а.с.137-138) внесено зміни
до договору добровільного страхування
відповідальності перед третіми
особами №1005/01-О від 05.10.2010.

В період дії вищевказаного договору
ТДВ «Страховик» змінило найменування
на ТДВ «СК «Сяйво». Так, судом
встановлено що ТДВ «СК «Сяйво» має
право на проведення страхової
діяльності у формі добровільного
страхування відповідальності перед
третіми особами, що підтверджується
копіями ліцензій, які містяться в
матеріалах справи (а.с.83-93).

Згідно договору добровільного
страхування відповідальності перед
третіми особами №1005/01-О від 05.10.2010 ТДВ
«Страховик» (Страховик) зобов'язується
відшкодовувати збитки ТОВ «ТЕП
Транско» (Страхувальнику) при настанні
страхових випадків згідно п. 3.1 даного
договору, а страхувальник сплачувати
страхові платежі відповідно до п. 4.5
договору.

На виконання даного договору позивачем
сплачено на рахунок контрагента
страхові платежі, які підтверджуються
платіжними дорученнями (а.с.200-219).

02.07.2012 між позивачем та ТДВ «СК «Сяйво»
укладено договір добровільного
страхування фінансових ризиків №0702/18-Ф
(а.с.139-144).

За умовами даного договору Страховик
(ТДВ «СК «Сяйво» зобов'язується за
обумовлену в договорі плату (страховий
платіж) при настанні передбачуваного в
договорі страхового випадку
відшкодувати Страхувальнику (ТОВ «ТЕП
Транско») заподіяні внаслідок цієї
події збитки. Згідно з п. 2.1. вказаного
договору, страховим випадком є збитки
Страхувальника внаслідок невиконання
(неналежного виконання) контрагентами
Страхувальника зобов'язань по
договорах зазначених у Додатку № 1 до
договору (а.с.145). За умовами даних
договорів позивач надавав своїм
контрагентам
транспортно-експедиторські послуги
(а.с.147-192).

Відповідно до умов даного договору
позивачем сплачено на рахунок ТДВ «СК
«Сяйво» страховий платіж, що
підтверджується платіжним дорученням
№21463 від 18.07.2012 (а.с.220).

03.07.2012 позивачем укладено з ТДВ «СК
«Сяйво» договір добровільного
страхування відповідальності перед
третіми особами №0703/01-О. За умовами
договору ТДВ «Страховик» (Страховик)
зобов'язується відшкодовувати збитки
ТОВ «ТЕП Транско» (Страхувальнику) при
настанні страхових випадків згідно п.
3.1 даного договору.

На виконання даного договору позивачем
сплачено на рахунок контрагента
страхові платежі, які підтверджуються
платіжними дорученнями (а.с.221-222).

Судом встановлено, що між позивачем та
ПАТ «СК «Прогрес-Фонд» 28.03.2011 укладено
договір добровільного страхування
вантажів №0328/01-309 (а.с. 223-227).

Відповідно до пп. 1.1-1.2. предметом
договору є майновий інтерес
Страхувальника (Позивача).

На виконання даного договору позивачем
сплачено на рахунок ПАТ «СК
«Прогрес-Фонд» страховий платіж згідно
платіжного доручення №734 від 07.04.2011
(а.с.265).

29.03.2011 позивачем укладено з ПАТ «СК
«Прогрес-Фонд» договір добровільного
страхування вантажів №0329/04-309 (а.с.232).

Відповідно до пп. 1.1-1.2. предметом
договору є майновий інтерес
Страхувальника (Позивача) пов'язаний з
вантажем, що перевозиться. Позивачем
було застрахований вантаж згідно
заяв-опитувальників (а.с.237-264).

Відповідно до п.п. 2.5-2.6. договору
позивачем сплачено страховий платіж
згідно платіжного доручення №735 від
07.04.2011 (а.с.266).

Заперечуючи проти задоволення позову
представник відповідача зазначив, що
при проведенні перевірки позивачем не
надано оригіналів первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку та інших документів, що
підтверджують господарську діяльність
позивача за період з 01.10.2010 по 31.03.2011 по
взаємовідносинах з ТДВ «Сяйво», ПрАТ
«СК «Прогрес-Фонд». Також,
відповідачем після проведеної
перевірки зроблено висновок, що
діяльність контрагентів позивача не
відповідає меті та напрямкам
діяльності страхових компаній, які
створені з метою найбільш повного
задоволення страховими послугами
юридичних та фізичних осіб. В судовому
засіданні представник відповідача
зазначив, що позивач проводив
фінансові операції з страховими
компаніями , діяльність яких
спрямована на здійснення операцій
пов'язаних з наданням податкової
вигоди, дані підприємства переважно не
виконують свої податкові зобов'язання.

Правові засади регулювання,
організації, ведення бухгалтерського
обліку та фінансової звітності в
Україні визначаються Законом України
від 16 липня 1999 року № 996-ХІV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена пп.1.2 п.1, пп.2.1. п.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 25.05.1995 №88 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за
№168/704), де зазначено, що первинні
документи це документи, створені у
письмовій або електронній формі, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.99 № 996-ХІV
встановлено вимоги до первинних
документів, які є підставою для
бухгалтерського та податкового обліку.
Згідно з даною нормою, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» від 28.12.1904 №334/94-ВР (у
редакції Закону України від 22 травня 1997
року №283/97-ВР, із змінами та
доповненнями), чинного на момент
виникнення правовідносин, валовими
витратами виробництва та обігу є сума
будь-яких втрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній і господарській д і я л ь н ост
і.

Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 вказаної
статті визначено, що до складу валових
витрат включаються суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

За змістом вказаних приписів, правові
наслідки у вигляді виникнення права
платника податку на віднесення витрат
за господарською операцією до складу
валових витрат за господарською
операцією до складу валових витрат та
право на податковий кредит наступають
за умови фактичного здійснення
господарських операцій з придбання
товарів (робіт, послуг).

Згідно з п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 цього Закону, не
належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання.

Згідно з п.138.2 ст. 138 Податкового кодексу
України, витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом
цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 138.10.3 пункту
138.10 статті 138 Податкового кодексу
України до складу інших витрат
включаються витрати на
транспортування, перевалку і
страхування товарів,
транспортно-експедиційні та інші
послуги, пов'язані з транспортуванням
продукції (товарів) відповідно до умов
договору (базису) поставки.

Відповідно до підпункту 140.1.6 пункту 140.1
статті 140 Податкового кодексу України
при визначені об'єкта оподаткування
враховуються будь-які витрати із
страхування ризиків загибелі врожаю,
транспортування продукції платника
податку; цивільної відповідальності,
пов'язаної з експлуатацією
транспортних засобів, що перебувають у
складі основних засобів платника
податку; будь-які витрати із
страхування ризиків, пов'язаних із
виробництвом національних фільмів (у
розмірі не більше 10 відсотків вартості
виробництва національного фільму);
екологічної та ядерної шкоди, що може
бути завдана платником податку іншим
особам; майна платника податку; об'єкта
фінансового лізингу, а також
оперативного лізингу, концесії
державного чи комунального майна за
умови, якщо це передбачено договором;
фінансових, кредитних та інших ризиків
платника податку, пов'язаних із
провадженням ним господарської
діяльності, в межах звичайної ціни
страхового тарифу відповідного виду
страхування, що діє на момент укладення
такого страхового договору, за
винятком страхування життя, здоров'я
або інших ризиків, пов'язаних з
діяльністю фізичних осіб, що
перебувають у трудових відносинах з
платником податку, обов'язковість
якого не передбачена законодавством,
або будь-яких витрат із страхування
сторонніх фізичних чи юридичних осіб.

Згідно з пп. 139.1.9 п. 139.1 ст.139 Податкового
кодексу України, не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Судом також враховано правову позицію,
викладену в інформаційному листі
Вищого адміністративного суду України
від 2 червня 2011 р. № 742/11/13-11, згідно з
якою з метою встановлення факту
здійснення господарській операції,
формування витрат для цілей визначення
об'єкта оподаткування податку на
прибуток або податкового кредиту з
податку на додану вартість судам
належать з'ясовувати, зокрема,
обставини щодо руху активів у процесі
здійснення господарської операції,
установлення спеціальної, податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції, установлення
зв'язку між фактом придбання товарів,
послуг, спорудженням основних фондів,
імпортом товарів, послуг, понесених
інших витрат і господарською
діяльністю платника податків.

Суд зазначає, що вище перелічені
первинні документи мають наведені
реквізити первинного документа, зміст
та обсяг господарської операції
відображено через визначення
конкретних заходів в конкретних
вимірних одиницях, вартості,
найменування, дат.

На твердження представника
відповідача про те, що діяльність
контрагентів позивача не відповідає
меті та напрямкам діяльності страхових
компаній суд зазначає наступне.

Згідно інформації викладеній в листі
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг від 07.11.2013 №8536/13-9
(а.с.94 том 2) фактів порушення фінансової
звітності ТДВ «СК «Рада» та ПрАТ «СК
«Прогрес-Фонд» не встановлено. За
результатами перевірки ТДВ «СК «Сяйво»
встановлено порушення вимог підпункту
2.1 пункту 2 розділу ІІІ Положення про
обов'язкові критерії та нормативи
достатності, диверсифікованості та
якості активів, якими представлені
страхові резерви з видів страхування,
інших, ніж страхування життя від 08.10.2009
№ 741, на підставі даних порушень до ТВД
«СК «Сяйво» прийнято розпорядження про
застосування заходу впливу від 25.10.2012
№1318, вимоги якого Товариством усунено.
Станом на 30.09.2013 порушення вимог
Положення вищезазначеними компаніями
не встановлено.

На підставі вищевикладеного суд
зазначає, що укладаючи угоди зі своїми
контрагентами, позивач мав всі
документальні підтвердження їх
господарської правосуб'єктності:
здійснювати господарську діяльність,
реалізовувати господарську
компетенцію, мати зобов'язання, нести
за ними відповідальність тощо.

Щодо податкового повідомлення-рішення
від 23.12.2013 №, про збільшення суми
грошового зобов'язання ТОВ «ТЕП
Транско» за платежем адміністративні
штрафи та інші санкції на 510 грн, суд
зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 121.1. статті 121
Податкового кодексу України
незабезпечення платником податків
зберігання первинних документів,
облікових та інших регістрів,
бухгалтерської та статистичної
звітності, інших документів з питань
обчислення і сплати податків та зборів
протягом установлених статтею 44 цього
Кодексу строків їх зберігання та/або
ненадання платником податків
контролюючим органам оригіналів
документів чи їх копій при здійсненні
податкового контролю у випадках,
передбачених цим Кодексом, - тягнуть за
собою накладення штрафу в розмірі 510
гривень.

Відповідно до пункту 44.5 статті 44
Податкового кодексу України у разі
втрати, пошкодження або дострокового
знищення документів, зазначених в
пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник
податків зобов'язаний у п'ятиденний
строк з дня такої події письмово
повідомити контролюючий орган за
місцем обліку в порядку, встановленому
цим Кодексом для подання податкової
звітності, та контролюючий орган, яким
було здійснено митне оформлення
відповідної митної декларації.

Платник податків зобов'язаний
відновити втрачені документи протягом
90 календарних днів з дня, що настає за
днем надходження повідомлення до
контролюючого органу.

У разі неможливості проведення
перевірки платника податків у
випадках, передбачених цим підпунктом,
терміни проведення таких перевірок
переносяться до дати відновлення та
надання документів до перевірки в
межах визначених цим підпунктом
строків.

Судом встановлено, що на виконання норм
Податкового кодексу України позивач
11.11.2013 повідомив про втрату документів
контролюючий орган (а.с.21).

Пунктом 6.10. Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку передбачено, що
у разі пропажі або знищення первинних
документів, облікових регістрів і
звітів керівник підприємства, установи
письмово повідомляє про це
правоохоронні органи та наказом
призначає комісію для встановлення
переліку відсутніх документів та
розслідування причин їх пропажі або
знищення.

Для участі в роботі комісії
запрошуються представники слідчих
органів, охорони і державного
пожежного нагляду.

Результати роботи комісії
оформляються актом, який
затверджується керівником
підприємства, установи. Копія акта
надсилається органу, в сфері
управління якого перебуває
підприємство, установа, а також
державній податковій інспекції -
підприємствами та місцевому
фінансовому органу - установами, в
10-денний строк.

На виконання даної норми законодавства
позивачем наказом від 11.11.2013 №18 (а.с.20)
створено комісію для встановлення
переліку первинних документів
бухгалтерського та податкового обліку,
відсутність яких виявлено на
підприємстві.

Наказом від 21.11.2013 №19 (а.с.22) продовжено
строк роботи комісії створеної наказом
від 11.11.2013 №18. Про продовження строку
роботи комісії повідомлено
повідомленням від 21.11.2013 ДПІ у
Черкаському районі ГУ Міндоходів у
Черкаській області (а.с.23).

Листами від 21.11.2013 позивач запросив
представників слідчого підрозділу
Соснівського РВ УМВС України в
Черкаській області для участі в роботі
комісії (а.с. 24) та представників
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій для участі в
роботі комісії (а.с.25).

28.11.2013 Актом про результати роботи
комісії зокрема встановлено, що
документи не знищувались працівниками
або службовими особами ТОВ «ТЕП
Транско», при розслідуванні причин
пропажі вказаних документів, не
встановлено факту недбалого ставлення
до майна підприємства. Станом на момент
складення акту вживаються заходи для
відновлення втрачених документів.

Зважаючи на викладене суд дійшов до
висновку, що позивачем здійснені всі
дії передбачені законодавством
України в разі втрати первинних
документів, а тому податкове
повідомлення-рішення від 23.12.2013 №
підлягає скасуванню.

В той же час, судом встановлено, що під
час проведення попередньої планової
виїзної перевірки позивача 25.06.2013
підприємством були надані всі первинні
документи.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Представник податкового органу не
надав суду належних доказів, які б
підтверджували обґрунтованість
висновків перевірки та правомірність
оскаржуваних податкових повідомлень -
рішень.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що податкові
повідомлення-рішення № від 23.12.2013
та № від 23.12.2013 прийняті
державною податковою інспекцією у
Черкаському районі Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області необґрунтовані, без урахування
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішень, а тому позовні вимоги
є такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Таким чином, з урахуванням положень
Закону «Про судовий збір» та положень
Кодексу адміністративного судочинства
України суд повертає судовий збір,
сплачений позивачем, у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 56, 58, 86, 94, 159, 162, 163, 254 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у
Черкаському районі Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області № від 23.12.2013.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у
Черкаському районі Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області № від 23.12.2013.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «ТЕП Транско»
(ідентифікаційний код 32291375) 487
(чотириста вісімдесят сім) грн 20 коп.
сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили
відповідно до вимог статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Черкаський окружний
адміністративний суд у строки та
порядку, передбачені статтями 185-187
цього Кодексу.

Суддя
В.П. Тимошенко

Повний текст складений та підписаний 10
червня 2014 року