Справа № 810/5132/14
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2014 року 810/5132/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Панченко Н.Д.,
розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Києві адміністративну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укрснаб-Агро» до Броварської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Укрснаб-Агро» (далі -
ТОВ «Укрснаб-Агро» або позивач)
звернулось до Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області (далі - Броварська ОДПІ,
відповідач або податковий орган) про
визнання протиправними дій, які
полягали у складанні акта від 12.08.2014
№465/10-06-22-01/38564520 «Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ «Укрснаб-Агро» (код за
) з питань дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинах з ТОВ «Світанок-1»
(код за ) за період з 01.01.2012 по
01.01.2014»; зобов'язання відповідача
скасувати акт від 12.08.2014 №465/10-06-22-01/38564520
та вилучити з автоматизованої
інформаційної системи податкового
органу «Податковий блок», у тому числі
з бази даних «Система співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПС Україна» інформацію, яка
внесена на підставі акта від 12.08.2014
№465/10-06-22-01/38564520.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що посадовою особою
відповідача була проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка ТОВ «Укрснаб-Агро» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Світанок-1» (далі -
ТОВ «Світанок-1»), за результатами якої
складено акт від 12.08.2014 №465/10-06-22-01/38564520.
Як зазначає позивач, висновки
викладені в акті перевірки щодо
безтоварності господарських операцій
між ним та ТОВ «Світанок-1» не
відповідають дійсності та у
податкового органу відсутні
повноваження визнавати в акті
перевірки правочини недійсними чи
фіктивними. А відтак, дії відповідача
щодо складання акта перевірки, а також
коригування податкових зобов'язань у
відповідних електронних базах даних
податкового органу за результатами
проведеної перевірки, є протиправними.

Відповідач позов не визнав,
заперечення надав суду у письмовій
формі та просив суд у задоволенні
позову відмовити. В обґрунтування
заперечень вказав, що відповідач діяв в
межах повноважень, наданих йому
законами України та підзаконними
нормативно-правовими актами. У зв'язку
з цим, просив суд у задоволенні позову
відмовити.

Крім цього зазначив, що ним не
зроблено жодних висновків щодо
правильності (або недостовірності)
задекларованих позвачем даних
податкового обліку та відповідно
жодниї змін до бази даних не вносилось.

Представники сторін у судове
засідання, призначене на 15.09.2014, не
з'явились. Водночас, матеріали справи
містять письмові клопотання сторін про
розгляд справи за відсутності їх
уповноважених представників.

Керуючись положеннями частини
четвертої статті 122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судом прийнято рішення про
розгляд справи у порядку письмового
провадження за наявними у ній
матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

ТОВ «Укрснаб-Агро»,
ідентифікаційний код 38564520,
місцезнаходження: 07400, Київська
область, м. Бровари, вул.
Черняховського, буд. 20 А, третій поверх,
офіс № 13, зареєстроване як юридична
особа 25.04.2013 Виконавчим комітетом
Броварської міської ради Київської
області.

У період з 30.07.2014 по 01.08.2014 на
виконання постанови старшого слідчого
першого слідчого відділу прокуратури
Одеської області Павлиги В.В. від 06.05.2014
про призначення позапланової
документальної перевірки, на підставі
наказу від 30.07.2014 №749 та направлення на
проведення перевірки від 30.07.2014 №742,
посадовою особою Броварської ОДПІ
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку ТОВ «Укрснаб-Агро»
(код за ) з питань дотримання
вимог податкового законодавства по
взаємовідносинах з ТОВ «Світанок-1»
(код за ) за період з 01.01.2012 по
01.01.2014.

За результатами перевірки
складений акт від 12.08.2014 №465/10-06-22-01/3864520
(том І а.с.10-19) (надалі - Акт перевірки),
який містить висновки про те, що
господарські операції ТОВ
«Укрснаб-Агро» з підприємством
постачальником ТОВ «Світанок-1» в
жовтні 2013 року на суму ПДВ 1840206,59 грн. та
з підприємством покупцем ПАТ
«Київхліб» (код за ) на
загальну суму 11650339,35 грн., у тому числі
ПДВ на суму 1941723,24 грн. здійснювались
без мети реального настання правових
наслідків, з метою заниження об'єкту
оподаткування, несплати податків.

Висновки податкового органу
пов'язуються з оцінкою господарських
операцій, які здійснювались позивачем
з ТОВ «Світанок-1» та ПАТ «Київхліб».
Оскільки у ході досудового
розслідування засновник ТОВ
«Світанок-1» заперечував свою
причетність до господарської
діяльності товариства та у ході
проведення перевірки посадовою особою
податкового органу не було встановлено
факту передачі товарів (послуг) від
постачальників на користь позивача у
зв'язку з відсутністю (не наданням до
перевірки) довіреностей, інших
документів, що засвідчують факти
транспортування, зберігання товарів, а
також інших первинних документів,
податковий орган дійшов висновку про
безтоварність господарських операцій.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач заперечень щодо акта перевірки
та докази, що спростовують висновки
посадових осіб податкового органу,
викладені в акті перевірки, до
податкового органу не подавав.

Судом встановлено, що Броварська ОДПІ
жодних податкових повідомлень-рішень
за результатами перевірки не приймала.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Законодавчим актом, який регулює
відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства з 01.01.2011 є
Податковий кодекс України.

Відповідно до статті 61 Податкового
кодексу України податковий контроль -
це система заходів, що вживаються
контролюючими органами з метою
контролю правильності нарахування,
повноти і своєчасності сплати податків
і зборів, а також дотримання
законодавства з питань проведення
розрахункових та касових операцій,
патентування, ліцензування та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи.

Статтею 62 Податкового кодексу України
передбачено, що податковий контроль
здійснюється шляхом: ведення обліку
платників податків;
інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності органів
державної податкової служби; перевірок
та звірок відповідно до вимог цього
Кодексу, а також перевірок щодо
дотримання законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, у порядку,
встановленому законами України, що
регулюють відповідну сферу
правовідносин.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75
Податкового кодексу України,
контролюючі органи мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

В силу положень підпункту 78.1.11
пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу
України, документальна позапланова
перевірка здійснюється у разі
отримання судового рішення суду
(слідчого судді) про призначення
перевірки або постанови органу, що
здійснює оперативно-розшукову
діяльність, слідчого, прокурора,
винесену ними відповідно до закону.

Відповідно до положень пункту 78.4
статті 78 Податкового кодексу України,
про проведення документальної
позапланової перевірки керівник
контролюючого органу приймає рішення,
яке оформлюється наказом. Право на
проведення документальної
позапланової перевірки платника
податків надається лише у випадку, коли
йому до початку проведення зазначеної
перевірки вручено під розписку копію
наказу про проведення документальної
позапланової перевірки.

Як вбачається з матеріалів
справи, старшим слідчим першого
слідчого відділу прокуратури Одеської
області Павлигою В.В. було призначено
документальну позапланову перевірку
ТОВ «Укрснаб-Агро» (код за )
з питань дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
ТОВ «Світанок-1» (код за ) за
період з 01.01.2012 по 01.01.2014 (кримінальне
провадження внесене до Єдиного реєстру
досудових розслідувань 15.02.2014 за
№0000077, за ознаками кримінального
правопорушення, передбаченого
частиною другою статті 364
Кримінального кодексу України), про що
прийнято постанову від 06.05.2014 (том ІІ
а.с.7, 8).

На виконання вимог вказаної
постанови, Броварською ОДПІ було
прийнято наказ від 30.07.2014 №749 про
проведення документальної
позапланової перевірки ТОВ
«Укрснаб-Агро» та видано відповідне
направлення на проведення перевірки
від 30.07.2014 №742.

З огляду на зазначене, судом
встановлено, що Броварською ОДПІ було
правомірно та за наявності законодавчо
визначених підстав призначено та
проведено позапланову документальну
виїзну перевірку ТОВ «Укрснаб-Агро».

Більш того, як вбачається із матеріалів
справи, позивачем було допущено
посадових осіб податкового органу до
перевірки.

Щодо позовних вимог про визнання
протиправними дій відповідача, які
полягали у складанні Акта перевірки
суд зазначає таке.

В силу положень пункту 86.1 статті 86
Податкового кодексу України,
результати перевірок (крім камеральних
та електронних перевірок) оформлюються
у формі акта або довідки, які
підписуються посадовими особами
контролюючого органу та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт. Якщо такі
порушення відсутні, складається
довідка.

Відповідно до пункту 3 Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затверджено наказом
Державної податкової адміністрації
України від 22.12.2010 № 984 (надалі - Порядок)
акт - службовий документ, який
підтверджує факт проведення
документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

У разі незгоди платника податків
з висновками акта такий платник
зобов'язаний підписати такий акт
перевірки із зауваженнями, які він має
право надати разом з підписаним
примірником акта або окремо у строки,
передбачені цим Кодексом (абзац 4
пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу
України).

З наведеного вбачається, що акт
перевірки є носієм доказової
інформації про виявлені податковим
органом порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства
платниками податків та обов'язковим
документом, на підставі якого
приймається відповідне рішення
контролюючого органу.

Контролюючий орган не позбавлений
права викладати в акті перевірки
власні суб'єктивні висновки щодо
зафіксованих обставин та в подальшому,
у разі виникнення спору щодо рішень про
визначення податкових зобов'язань,
обґрунтовувати ними власну позицію
щодо наявності певних допущених
платником податків порушень.

Оцінка акта перевірки, в тому числі й
оцінка дій посадових осіб податкового
органу щодо викладення у ньому
висновків перевірки, а також щодо самих
висновків перевірки, надається
уповноваженими законом органами влади
при вирішенні спору щодо оскарження
рішення, прийнятого на підставі такого
акту.

А відтак, діяльність контролюючого
органу із оформлення результатів
перевірки, зокрема, із складання акта
перевірки та формування його змісту не
може порушувати права та/або
охоронювані законом інтереси особи в
публічно-правових відносинах, оскільки
є виконанням службовими особами своїх
обов'язків, а самі по собі висновки
вказаного акта не створюють відносин
владного підпорядкування.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
від 06.02.2014 справа № К/800/1276/14.

Крім цього, відповідно до правової
позиції, яка висловлена колегією
суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
суду України у постанові від 24.09.2013 у
справі № 21-255а13 про визнання дій
протиправними, акт перевірки не є
рішенням суб'єкта владних повноважень
у розумінні статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, не зумовлює виникнення
будь-яких прав і обов'язків для осіб,
господарська діяльність яких
перевірялася, тому його висновки не
можуть бути предметом спору.
Відсутність спірних відносин, в свою
чергу, виключає можливість звернення
до суду, оскільки відсутнє право, що
підлягає судовому захисту. Акт
перевірки є носієм доказової
інформації про виявлені контролюючим
органом порушення вимог законодавства
суб'єктами господарювання, документом,
на підставі якого приймається
відповідне рішення контролюючого
органу, а тому оцінка акта (в тому числі
й оцінка дій службових осіб
контролюючого органу щодо його
складання, викладення у ньому
висновків перевірки) може бути надана
судом при вирішенні спору щодо
оскарження рішення, прийнятого на
підставі такого акта, або у випадку
можливого використання такого акта, як
доказу вчинення правопорушення при
розгляді відповідного спору.

З огляду на зазначене, враховуючи
те, що дії зі складення акта про
проведення перевірки не відповідають
критерію юридичної значимості, не
створюють для платника жодних правових
наслідків у вигляді виникнення, зміни
або припинення його прав та не
породжують для нього будь-яких
обов'язків, то підстави для задоволення
позовних вимог про визнання
протиправними дій відповідача, що
виявились у складанні Акта перевірки з
мотивів неправильності викладених у
ньому висновків не підлягають
задоволенню.

Крім цього, суд звертає увагу, що у разі
незгоди платника податків або його
законних представників з висновками
перевірки чи фактами і даними,
викладеними в акті (довідці) перевірки,
вони мають право подати свої
заперечення до контролюючого органу за
основним місцем обліку такого платника
податків протягом п'яти робочих днів з
дня отримання акта (довідки). Рішення
про визначення грошових зобов'язань
приймається керівником контролюючого
органу (або його заступником) з
урахуванням результатів розгляду
заперечень платника податків (у разі їх
наявності) (пункт 86.7 статті 86
Податкового кодексу України).

Таке рішення податковим органом
приймається у формі податкового
повідомлення-рішення - письмового
повідомлення контролюючого органу
(рішення) про обов'язок платника
податків сплатити суму грошового
зобов'язання, визначену контролюючим
органом у випадках, передбачених цим
Кодексом та іншими законодавчими
актами, контроль за виконанням яких
покладено на контролюючі органи, або
внести відповідні зміни до податкової
звітності (підпункт 14.1.157 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України).

Таким чином, саме податкове
повідомлення-рішення є
адміністративним актом (рішенням
суб'єкта владних повноважень), з яким
пов'язується виникнення правових
наслідків у платника податків.

Щодо позовних вимог про
зобов'язання відповідача скасувати Акт
перевірки суд зазначає, що дана позовна
вимога є похідною від позовної вимоги
про визнання протиправними дій
відповідача щодо складання Акта
перевірка. А відтак, відмова у
задоволенні первинних позовних вимог є
підставою для відмови у задоволенні і
похідної від неї вимоги.

Стосовно позовних вимог про
зобов'язання відповідача вилучити з
автоматизованої інформаційної системи
податкового органу «Податковий блок»,
у тому числі з бази даних «Система
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПС Україна»
інформації, яка внесена на підставі
Акта перевірки, суд зазначає таке.

Згідно з приписами статті 72
Податкового кодексу України, для
інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності контролюючого
органу використовується інформація, що
надійшла, зокрема, від платників
податків, податкових агентів, органів
виконавчої влади, органів місцевого
самоврядування, Національного банку
України, банків, інших фінансових
установ - інформація про наявність та
рух коштів на рахунках платника
податків; органів влади інших держав,
міжнародних організацій або
нерезидентів, підрозділів податкової
служби та митних органів - за
результатами податкового контролю.

Податкова інформація, зібрана
відповідно до цього Кодексу, може
зберігатися та опрацьовуватися в
інформаційних базах контролюючих
органів або безпосередньо посадовими
(службовими) особами контролюючих
органів. Перелік інформаційних баз, а
також форми і методи опрацювання
інформації визначаються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.
Зібрана податкова інформація та
результати її опрацювання
використовуються для виконання
покладених на контролюючі органи
функцій та завдань (стаття 74
Податкового кодексу України).

Статтею 16 Закону України "Про
інформацію" передбачено, що податкова
інформація - сукупність відомостей і
даних, що створені або отримані
суб'єктами інформаційних відносин у
процесі поточної діяльності і
необхідні для реалізації покладених на
контролюючі органи завдань і функцій у
порядку, встановленому Податковим
кодексом України.

Наказом Державної податкової служби
України від 31.10.2012 № 948 затверджено
Методичні рекомендації щодо порядку
взаємодії між підрозділами органів
державної податкової служби при
організації, проведенні та реалізації
матеріалів перевірок платників
податків.

Згідно з пунктом 2.6 вказаних
Методичних рекомендацій, працівники
підрозділів, що здійснюють (очолюють)
перевірки, вносять необхідну
інформацію до інформаційної бази
результатів контрольно-перевірочної
роботи АС "Аудит" (підсистеми
"Податковий аудит" системи "Податковий
блок" - після її впровадження) на
кожному етапі організації, проведення
та реалізації матеріалів перевірок
(при направленні повідомлення платнику
податків про початок документальної
планової (невиїзної позапланової)
перевірки, оформленні направлення на
проведення перевірки, реєстрації акта
(довідки) перевірки (звірки), інших
складених актів (довідок), прийнятті та
направленні податкового
повідомлення-рішення, складанні
протоколів про адміністративне
правопорушення тощо - в день вчинення
відповідних дій, адміністративного або
судового оскарження грошового
зобов'язання, визначеного у прийнятих
податкових повідомленнях-рішеннях - в
день отримання відповідних документів
або отримання інформації в
установленому порядку (до підсистеми
"Податковий аудит" системи "Податковий
блок" додатково вноситься: наказ про
проведення перевірки; протокол
засідання постійної комісії із
розгляду спірних питань, заперечення
до акта перевірки, висновок і відповіді
на такі заперечення; додатково
приєднуються акти в електронному
вигляді з усіма передбаченими
додатками, інші визначені підсистемою
дані).

З наведеного убачається, що дані
усіх актів перевірок (камеральних,
документальних невиїзних, планових,
позапланових) або довідок без
виключень, що здійснювались посадовими
особами Державної податкової служби,
підлягають фіксації в інформаційній
аналітичній системі АС "Аудит"
незалежно від їх змісту. Зміст
інформації, що міститься в актах або
довідках, коригується по мірі
підписання актів перевірки та
узгодження податкових зобов'язань.
Інформація, унесена до інформаційних
систем державної податкової служби, не
визначає змісту прав та обов'язків
платників податків, є службовою
інформацією, яка використовується в
інформаційно-аналітичних цілях з метою
здійснення податкового контролю.

Таким чином, унесення до
інформаційно-аналітичних систем
змісту акта перевірки, незалежно від
його позитивного чи негативного
змісту, є обов'язком податкового органу
та не порушує права та/або охоронювані
законом інтереси особи в
публічно-правових відносинах.

Разом з цим, внесення змін до
інформаційних баз даних податкових
органів в частині облікових даних
платника податків можливе лише при
наявності певних умов.

Так, відповідно до пункту 54.1 статті 54
Податкового кодексу України крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Згідно з пунктом 179.5 статті 179
Податкового кодексу України податкова
декларація заповнюється платником
податку самостійно або іншою особою,
нотаріально уповноваженою платником
податку здійснювати таке заповнення, у
порядку, передбаченому главою 2 розділу
II цього Кодексу.

За змістом Методичних рекомендацій
щодо приймання та комп'ютерної обробки
податкової звітності платників
податків в органах ДПС України,
затверджених наказом ДПС України від
14.06.2012 № 516, за відсутності зауважень до
оформлення податкової звітності вона
реєструється і вважається прийнятою
(п.4.9. Методичних рекомендацій). Обробка
та занесення інформації до електронних
баз виконується підрозділом приймання
та обробки податкової звітності, у разі
відсутності зазначеного підрозділу -
підрозділами, на які покладено цю
функцію (п.4.9. Методичних рекомендацій).

Таким чином, обов'язок платника
податків подати декларацію з податку
на додану вартість узгоджується з
обов'язком податкового органу прийняти
таку декларацію та, при відсутності
зауважень до її оформлення,
відобразити показники цієї декларації
у відповідних базах податкової
звітності.

У свою чергу, показники податкового
кредиту та податкових зобов'язань
конкретного платника податків, які
відображаються в Деталізованій базі
співставлення, формуються на підставі
показників поданих таким платником
податків податкових декларацій з
податку на додану вартість з додатком
№ 5 до податкової декларації з податку
на додану вартість, і повинні їм
відповідати.

Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3
статті 54 Податкового кодексу України
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, зокрема, якщо: дані
перевірок результатів діяльності
платника податків свідчать про
заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
заявлених у податкових (митних)
деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Отже, платник податків самостійно
обчислює суму податкового
зобов'язання, яку зазначає у податковій
декларації, а у випадку заниження або
завищення ним суми податкових
зобов'язань, обов'язок визначати
податкове зобов'язання платника
податків або повідомляти про
необхідність внесення відповідних
змін до податкової звітності покладено
на податковий орган шляхом прийняття
податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, до інформаційних баз даних
податкових органів мають включатися
або дані, задекларовані платником
податків (самостійно узгоджені), або
показники, визначені контролюючим
органом, але які пройшли відповідну
процедуру узгодження в
адміністративному чи судовому порядку.

Відповідно, внесення будь-яких змін до
облікових даних платника податків, а
також до інформаційних баз є
протиправними лише якщо відповідні
дані не співпадають із узгодженими
сумами (або іншими показниками)
податкового обліку.

Аналогічна правова позиція викладена,
зокрема, в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від
11.08.2014 по справі № К/800/48189/13.

Суду не надано жодних доказів
коригування відповідачем податкових
зобов'язань та податкового кредиту
позивача у системі «Податковий блок»
за результатами проведення перевірки.
А відтак, не доведено зміни фактично
задекларованих позивачем показників
податкової звітності та їх
корегування.

У зв'язку з цим, позовні вимоги у цій
частині також задоволенню не
підлягають.

За загальним правилом, що
випливає з принципу змагальності,
кожна сторона повинна подати докази на
підтвердження обставин, на які вона
посилається, або на спростування
обставин, про які стверджує інша
сторона.

Відповідно до частини другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На виконання цих вимог,
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, довів належними та
допустимими доказами правомірність
своїх дій.

Водночас, докази подані
позивачем, не підтверджують обставини,
на які він посилається в обґрунтування
позовних вимог.

З огляду на зазначене та беручи до
уваги достатній і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд дійшов
висновку, що викладені у позовній заяві
доводи позивача є необґрунтованими, а
його вимоги такими, що не підлягають
задоволенню.

Відповідно до частини другої
статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони -
суб'єкта владних повноважень, суд
присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз. Оскільки спір
вирішено на користь суб'єкта владних
повноважень, а доказів понесення ним
інших витрат, пов'язаних з розглядом
справи суду не надано, судові витрати
стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 86, 94,
159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Панченко Н.Д.

Постанову складено у повному обсязі та
підписано 22.09.2014