Справа № 826/8412/14
Суддя: Соколова О.А.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/8412/14

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 серпня 2014 року № 826/8412/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Соколової О.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Бур’ян»

до

Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві

про

визнання неправомірним та скасування рішення від 16.04.2014 №1 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бур’ян» (далі – позивач, ТОВ «Бур’ян») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві про визнання неправомірним та скасування рішення №1 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, прийняте 16.04.2014 року.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що Державною податковою інспекцією у Деснянському районі ГУ Мнідоходів у місті Києві протиправно прийнято рішення від 16.04.2014 №1 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість. Як вбачається з вказаного рішення причиною анулювання реєстрації платника ПДВ стало те, що платник подає податкові декларації з податку на додану вартість протягом періоду з лютого 2013 по лютий 2014 з показниками, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов’язання чи податкового кредиту, та має за останні 13 календарних місяців обсяги оподатковуваних операцій 0 гривень. Однак, жодних належних підтверджуючих документів, які відповідають дійсності, ДПІ у Деснянському районі ГУ мін доходів у м. Києві у рішенні від 16.04.2014 №1 не зазначено.

У судовому засіданні позивач надав пояснення аналогічні викладеним в адміністративному позові та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

До суду надані заперечення, в яких відповідач аргументує свої заперечення тим, що підприємство не знаходиться за місцезнаходженням, письмових пояснень щодо причетності до діяльності підприємства позивачем не надавались, а отже є підстави вважати про наявність факту нереальності здійснення господарських операцій між ТОВ «Бур’ян» та контрагентами. Враховуючи це, відповідач вважає правомірним прийняття рішення від 16.04.2014 №1 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість та просить відмовити у задоволенні позову ТОВ «Бур’ян».

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час, дату і місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надавав.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Керуючись ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначене, суд у судовому засіданні ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Таким чином, суд керуючись ч.6 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України вирішує справу на підставі наявних в ній доказів.

Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного.

Державна податкова інспекція у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві є контролюючим органом, який в розумінні п.п.41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України контролює податки, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у підпункті 41.1.2 цього пункту, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби.

Законодавчим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства є Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI.

Рішенням Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 16.04.2014 №1 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, позивачу анульовано реєстрацію платника податку на додану вартість.

Згідно з п.5.6 розділу V Положення № 1394, рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за ініціативою податкового органу може бути оскаржене в адміністративному порядку відповідно до вимог статті 56 Податкового кодексу України або до суду.

Позивач, використовуючи надане йому право на оскарження рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за ініціативою податкового органу, звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою про скасування рішення від 16.04.2014 №1 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість позивача та зобов'язання вчинити дії щодо поновлення реєстрації платника податку на додану вартість позивача.

У відповідності до п. 185.1 ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно із ч. 180.1 ст. 181 ПК України для цілей оподаткування платником податку на додану вартість, зокрема, є: 1) будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу; 2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку; 3) будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України.

Порядок реєстрації особи як платника податку на додану вартість врегульований нормами статті 183 цього Кодексу. Особі, що реєструється як платник податку, присвоюється індивідуальний податковий номер, який використовується для сплати податку (п. 183.18 ст. 183 ПК України).

Відповідно до п. 3.1 розд. 3 «Реєстрація платників податку на додану вартість» зазначеного Положення реєстрація осіб платниками ПДВ, перереєстрація платників ПДВ проводяться шляхом внесення записів до Реєстру із формуванням за кожним таким записом окремого ідентифікатора.

Особа є зареєстрованою платником ПДВ з відповідної дати реєстрації, внесеної до Реєстру. Реєстрація платника ПДВ є анульованою з дати виключення цього платника ПДВ з Реєстру згідно з розділом V цього Положення.

Одночасно п. 5.5 розд. 5 зазначеного Положення встановлено, що анулювання реєстрації на підставах, визначених у підпунктах «б» - «з» цього пункту, здійснюється за ініціативою відповідного контролюючого органу.

Зокрема, приписами пп. «ґ» п. 184.1 ст. 184 ПК України та пп. «г» п. 5.1 розд. 5 V «Анулювання реєстрації платників податку на додану вартість» Положення передбачено, що реєстрація особи як платника податку на додану вартість діє до дати її анулювання, яка відбувається у випадку, якщо особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту.

Також, відповідно до пп."ж"п.184.1 ст.184 ПК України та пп."ж" п.5.1 Положення передбачено, що якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців наявний запис про відсутність юридичної особи або фізичної особи за її місцезнаходженням (місцем проживання) або запис про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Згідно п. 5.5 розд. 5 Положення контролюючі органи здійснюють постійний моніторинг платників ПДВ, включених до Реєстру, та приймають рішення про анулювання реєстрації платників ПДВ у разі існування відповідних підстав. Рішення про анулювання реєстрації за ініціативою контролюючого органу приймаються за наявності відповідних підтвердних документів (відомостей). Одним з таких документів, зокрема, є довідка про подання/неподання платником ПДВ контролюючому органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців та/або реєстр (перелік) податкових декларацій (податкових розрахунків) особи за 12 послідовних податкових місяців, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту у таких деклараціях (податкових розрахунках) протягом 12 послідовних податкових місяців (підстава - підпункт «г» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу). У реєстрі (переліку) зазначаються дані про реєстрацію особи платником ПДВ та по кожній декларації (податковому розрахунку) - податковий період, дата надходження декларації (податкового розрахунку) до контролюючого органу, загальні обсяги постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту звітного періоду, вказані у відповідних рядках та колонках податкової декларації (податкового розрахунку), та інші підтвердні документи (відомості) у випадках, передбачених Кодексом.

За наявності зазначених підтвердних документів (відомостей) контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації особи - платника ПДВ незалежно від здійснення контролюючим органом документальних та камеральних перевірок такої особи і їх результатів, а також обов'язку такої особи бути зареєстрованою та/або нараховувати чи сплачувати податок на додану вартість відповідно до законодавства. Рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за ініціативою контролюючого органу оформляється за формою N 6-РПДВ (додаток 5). Таке рішення складається у двох примірниках комісією, утвореною відповідно до розпорядження контролюючого органу, та підписується керівником контролюючого органу. У рішенні про анулювання реєстрації платника ПДВ обов'язково вказуються підстави (одна або декілька) для такого анулювання з посиланням на відповідні норми Кодексу. При цьому дата підписання рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ уважається днем прийняття такого рішення (абз. 1 - 3 п. 5.6 розд. 5 цього Положення).

Анулювання реєстрації здійснюється на дату прийняття рішення контролюючим органом про анулювання реєстрації (абз. 1 п. 5.11 розд. 5 Положення).

Одночасно у п. 5.10 розд. 5 Положення передбачено, що рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за ініціативою контролюючого органу може бути оскаржене в адміністративному порядку відповідно до вимог статті 56 Кодексу або до суду.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, що спірне рішення про анулювання реєстрація платника податку на додану вартість було прийняте відповідачем на підставі висновків акту перевірки від 16.04.2014 №191/22-05/37880966 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Бур’ян» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.02.2013 по 28.02.2014. Відповідно до висновків акту перевірки загальний обсяг оподатковуваних поставок здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту за звітні періоди з лютого 2013 року лютий 2014 складає 0,00 грн.

Також позивач надав суду документальні підтвердження по суті господарських операцій, які підлягають оподаткуванню податком на додану вартість, та результати по яких буди відображені у зазначеній вище податковій звітності з цього податку, а саме надано договори, видаткові накладні, податкові накладні, акти звіряння та виписки з банку про рух активів між позивачем та контрагентами.

Натомість відповідачем на підтвердження обґрунтованості прийняття рішення від 16.04.2014 №1 не були надані інші податкові декларації ТОВ «Бур’ян», що містять нульові показники обсягів оподатковуваних податком на додану вартість поставок (постачання/придбання) товарів і послуг.

Крім того, суд не приймає доводи представника відповідача щодо відсутності підприємства за юридичною адресою, оскільки згідно даних витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що Статус відомостей про юридичну особу підтверджено, місцезнаходження підприємства не змінювалося, а тому підстав для прийняття спірного рішення у податкового органу були відсутні.

Доказами в адміністративному судочинстві, за визначенням частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

В процесі розгляду справи сторонами інших доказів до суду не надано, відомостей про наявність інших доказів, які могли б бути витребувані судом, сторонами не надавалося.

У відповідності до частин першої та четвертої статті 70 цього Кодексу, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене судом вбачається безпідставність доводів контролюючого органу про відсутність постачання/придбання позивачем товарів (послуг) за період з лютого 2013 по лютий 2014 року та, як наслідок, протиправність рішення ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 16.04.2014 №1 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «Бур’ян». Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Бур’ян» є обгрунтованими.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Бур’ян» підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111,112, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бур’ян» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 16.04.2014 №1 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, прийняте ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими ст.ст.185-187 цього Кодексу.

Суддя О.А. Соколова