Справа № 817/2422/14
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/2422/14

17 вересня 2014 року 17год. 40хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі судді
Дорошенко Н.О. за участю секретаря
судового засідання Боровець І.І. та
сторін і інших осіб, які беруть участь у
справі:

позивача: представник Шимчук С.В.,

відповідача: представник Ситай М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна Компанія
ПоліссяБудМонтаж" до
Кузнецовської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Будівельна Компанія
ПоліссяБудМонтаж" звернулось до
Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом до
Кузнецовської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 13.08.2014 № та
№.

В обґрунтування позову заперечує
висновки податкового органу про
нікчемність угод укладених позивачем з
контрагентом ТОВ "Моноліт Трейд
Систем". Збільшення грошових
зобов'язань та застосування штрафних
(фінансових) санкцій вважає
неправомірним.

Представник позивача в судовому
засіданні адміністративний позов
підтримав з наведених у ньому підстав,
просив задовольнити повністю.

Відповідач Кузнецовська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області позов не визнала,
подала письмове заперечення (а.с.102-105).
Представник відповідача в судовому
засіданні пояснив, що в ході проведення
позапланової перевірки ТОВ "Будівельна
Компанія ПоліссяБудМонтаж"
використано акт ДПІ у Дарницькому
районі ГУ Міністерства доходів у м.
Києві від 26.05.2014 №352/22-03/38747781 "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "Моноліт Трейд Систем" (код
за ) за період з 01.10.2013 по
30.04.2014". Перевіркою встановлено та
підтверджено інформацією ДПІ у
Дарницькому районі ГУ Міністерства
доходів у м. Києві, що у ТОВ "Моноліт
Трейд Систем" відсутні необхідні умови
для ведення господарської діяльності,
відсутні основні фонди, технічний
персонал, виробничі активи, складські
приміщення, транспортні засоби. Отже,
правочин укладений між позивачем та
ТОВ "Моноліт Трейд Систем" відповідно
до п.п.1,2 ст.215, п.5 ст.203 ЦК України є
нікчемними. Операції щодо реалізації
товарів/робіт, послуг ТОВ "Моноліт
Трейд Систем" на користь ТОВ
"Будівельна Компанія ПоліссяБудМонтаж"
не підтверджуються при врахуванні
реального часу здійснення операцій,
оскільки не встановлено
місцезнаходження майна ТОВ "Моноліт
Трейд Систем", наявності трудових
ресурсів, виробничо-складських
приміщень та іншого майна.

З наведених підстав спірні рішення про
збільшення грошових зобов'язань та
застосування штрафних (фінансових)
санкцій представник відповідача
вважає правомірними, в задоволенні
позову просив відмовити повністю за
безпідставністю вимог.

Заслухавши пояснення представників
сторін, встановивши фактичні обставини
справи, перевіривши їх доказами,
дослідженими в судовому засіданні,
оцінивши їх у сукупності, відповідно до
вимог закону, суд дійшов висновку, що
позов підлягає до задоволення повністю
з таких підстав.

Матеріалами справи стверджено, що
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна Компанія
ПоліссяБудМонтаж" зареєстроване
Виконавчим комітетом Кузнецовської
міської ради Рівненської області
28.11.2008, (а.с.85), перебуває
на обліку як платник податків з 01.12.2008,
зареєстроване платником податку на
додану вартість, свідоцтво № 200105848 від
31.01.2013 (аркуш акта 2, а.с.10); види
діяльності за КВЕД: будівництво
житлових та нежитлових будівель;
будівництво водних споруд; будівництво
інших споруд; знесення; підготовчі
роботи на будівельному майданчику;
електромонтажні роботи (а.с.84).

Судом встановлено, що на підставі
наказу від 15.07.2014 № 178 та направлення
від 15.07.2014 № 41 уповноваженою особою
Кузнецовської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Рівненській області згідно з ст.20
розділу І, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1, п.78.1.4
п.78.1, п.78.4 ст.78, ст.82, ст.86 глави 8 розділу
ІІ Податкового кодексу України в
період з 16.07.2014 по 22.07.2014 проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна Компанія
ПоліссяБудМонтаж" з питань
правильності нарахування та
своєчасності сплати податку на додану
вартість за період з 01.12.2013 по 31.12.2013,
податку на прибуток за період з 01.01.2013
по 31.12.2013 при проведенні
фінансово-господарських операцій з ТОВ
"Моноліт Трейд Систем" ().
За результатами перевірки складено акт
№ 379/22/36090392 від 29.07.2014 (а.с.10-22),
відповідно до висновків якого
перевіркою встановлено порушення:

п.138.1, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України, а саме
відсутність у ТОВ "Будівельна Компанія
ПоліссяБудМонтаж" об'єкту
оподаткування по операціях з придбання
товарів (робіт, послуг) у
підприємств-постачальників (ТОВ
"Моноліт Трейд Систем"), внаслідок чого
донараховано податок на прибуток в
сумі 18946,00 грн., в тому числі за 2013 рік в
сумі 18946,00 грн.;

п.198.1, п.198.4, п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України, а саме відсутність у
ТОВ "Будівельна Компанія
ПоліссяБудМонтаж" об'єкту
оподаткування по операціях з придбання
товарів (робіт, послуг) у
підприємств-постачальників (ТОВ
"Моноліт Трейд Систем"), внаслідок чого
донараховано податок на додану
вартість в сумі 19943,20 грн., в тому числі
за 2013 рік в сумі 19943,20 грн.

Позивачем подавались заперечення на
акт перевірки № 379/22/36090392 від 29.07.2014, за
результатами розгляду якого висновки
акта залишені без змін (а.с.23-31).

Кузнецовською об'єднаною державною
податковою інспекцією ГУ Міндоходів у
Рівненській області на підставі акта
перевірки № 379/22/36090392 від 29.07.2014
прийнято:

податкове повідомлення-рішення №
від 13.08.2014, яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
"податок на прибуток приватних
підприємств" на загальну суму 28419,00 грн.,
в тому числі за основним платежем на
18946,00грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями на 9473,00 грн. (а.с.7);

податкове повідомлення-рішення №
від 13.08.2014, яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
"податок на додану вартість по
вітчизняних товарах" на загальну суму
29914,50 грн., в тому числі за основним
платежем на 19943,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями на 9971,50 грн.
(а.с.8).

При вирішенні даного
адміністративного спору суд виходить з
того, що згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України від
16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні"
визначено, що первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від
16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні"
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції
кореспондує з нормами Податкового
кодексу України.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп.138.1.1 п.138.1 ст.138
Податкового кодексу України витрати
операційної діяльності включають,
зокрема, собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати беруться для
визначення об'єкта оподаткування з
урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї
статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей
142 і 143 та інших статей цього Кодексу,
які прямо визначають особливості
формування витрат платника податку.

Пунктом 138.8 ст.138 Податкового кодексу
України визначено, що собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
складається з витрат, прямо пов'язаних
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг, а
зокрема, амортизації виробничих
основних засобів та нематеріальних
активів, безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Водночас відповідно до пункту 198.3
статті 198 Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Тобто, необхідною умовою для
віднесення до податкового кредиту
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість є факт
придбання товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності.

Досліджуючи обставини реальності
здійснення господарських операцій ТОВ
"Будівельна Компанія ПоліссяБудМонтаж"
з контрагентом ТОВ "Моноліт Трейд
Систем", на підставі яких таким
платником були сформовані дані
податкового обліку перевіреного
періоду, суд встановив наступне.

02.12.2013 між ТОВ "Моноліт Трейд Систем"
(Постачальник) та ТОВ "Будівельна
Компанія ПоліссяБудМонтаж" (Покупець)
укладено договір поставки №37 (а.с.36),
згідно з яким Постачальник
зобов'язується поставити і передати у
власність Покупця товар згідно з
специфікацією на загальну суму 119659,20
грн., а саме поставити: балка дерев'яна
2,65 кількістю 96 шт., балка дерев'яна 3,90
кількістю 24 шт., корона оцинкована
кількістю 34 шт., стійка опалубочна
проміжна 3,5 м кількістю 34 шт., стійка
опалубочна 3,5 м (фарбована) кількістю 78
шт., тринога оцинкована кількістю 34 шт.,
фанера ламінована ФСФ 21 мм 2500х12500 мм
кількістю 42 листа (а.с.37).

Пунктом 3 Договору визначено, що
моментом виконання Постачальником
зобов'язань щодо поставки товару є
момент надання товару у розпорядження
Покупця на базі/складі Покупця в
обумовлений сторонами строк.

Товар вважається таким, що переданий
Покупцю за кількістю і за
номенклатурою в разі підписання
сторонами накладних на товар (п.5.1
Договору).

Згідно з специфікацією №1 від 02.12.2013 до
договору поставки №37 від 02.12.2013,
поставка товару здійснюється за
рахунок Покупця власним транспортом і
за власний рахунок зі складу
Постачальника: вул. Польова, 1В, с.
Знаменівка, Новомосковський район,
Дніпропетровська область.

Виконання умов Договору поставки № 37
від 02.12.2013 підтверджується:

- рахунком-фактурою №1206-37/13 від 06.12.2013 на
загальну суму 119659,20 грн. в тому числі
ПДВ в розмірі 19943,20 грн.;

- видатковою накладною №РН-00070 від
06.12.2013 на загальну суму 59731,20 грн. в тому
числі ПДВ в розмірі 9955,20 грн.;

- видатковою накладною №РН-00071 від
26.12.2013 на загальну суму 59928,00 грн. в тому
числі ПДВ в розмірі 9988,00 грн. (а.с.38-40).

Вартість отриманих ТМЦ позивачем
віднесено до валових витрат.

На вказану операцію ТОВ "Моноліт Трейд
Систем" виписано для ТОВ "Будівельна
Компанія ПоліссяБудМонтаж" податкові
накладні:

№70 від 06.12.2013 на загальну суму 59731,20 грн.
в тому числі ПДВ в розмірі 9955,20 грн.;

№71 від 26.12.2013 на загальну суму 59928,00 грн.
в тому числі ПДВ в розмірі 9988,00 грн.
(а.с.41, 42).

Вказані податкові накладні включені до
реєстру отриманих податкових
накладних, сума ПДВ по них включена
позивачем до складу податкового
кредиту за грудень 2013 року, відповідно
до декларації № від 17.01.2014 (а.с.43-50).

Розрахунки здійснено в повному обсязі
у безготівковій формі, що
підтверджується банківськими
виписками від 09.01.2014, від 10.01.2014,
платіжним дорученням №9 від 10.01.2014 та
оборотно-сальдовими відомостями по
рахунку 631 (а.с.51-55).

Товарно-матеріальні цінності отримані
уповноваженою особою позивача за
довіреностями, які зареєстровані в
журналі реєстрації довіреностей ТОВ
"Будівельна Компанія ПоліссяБудМонтаж"
(а.с.65-66).

Придбані товари доставлені ТОВ
"Будівельна Компанія ПоліссяБудМонтаж"
власним транспортом, що
підтверджується даними інвентаризації
основних засобів, ТТН № 487 від 06.12.2013,
ТТН № 492 від 26.12.2013, подорожніми листами
№533 та №537, наказами "Про відрядження"
від 05.12.2013 №107-вд та від 24.12.2013 №109-вд
(а.с.56-82).

Всі проаналізовані вище документи
бухгалтерського обліку ТОВ "Будівельна
Компанія ПоліссяБудМонтаж", якими
оформлено спірні господарські
операції, відповідають вимогам Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні",
розкривають зміст господарських
операцій, підтверджують реальність
руху активів позивача та використання
придбаних товарів в оподатковуваних
операціях в межах господарської
діяльності. Таким чином, вказані
документи є первинними документами в
розумінні закону, які належить
складати для даного виду господарських
операцій, а відтак є належними та
допустимими доказами відповідно до
приписів статті 70 КАС України, які
підтверджують фактичне здійснення
господарських операцій.

За встановлених обставин суд дійшов
висновку, що придбання позивачем
товарів за досліджуваними
господарськими операціями відповідає
основному реєстраційному виду
господарської діяльності ТОВ
"Будівельна Компанія ПоліссяБудМонтаж"
та спрямоване на одержання прибутку в
результаті реалізації виробленої
продукції кінцевому споживачу; а їх
реальність підтверджена належними та
допустимими доказами.

Відповідно до статті 83 Податкового
кодексу України для посадових осіб
органів державної податкової служби
під час проведення перевірок
підставами для висновків є: документи,
визначені цим Кодексом; податкова
інформація; експертні висновки; судові
рішення; інші матеріали, отримані в
порядку та у спосіб, передбачені цим
Кодексом або іншими законами, контроль
за дотриманням яких покладений на
органи державної податкової служби.

В силу приписів ст.ст.44,83 Податкового
кодексу України посадові особи
податкового органу під час проведення
перевірки були зобов'язані врахувати
надані ТОВ "Будівельна Компанія
ПоліссяБудМонтаж" первинні документи.
У разі, якщо первинні документи, надані
платником податків під час проведення
перевірки, викликають сумніви у їх
достовірності, акт документальної
перевірки повинен містити посилання на
докази, що доводять складання таких
документів без реального здійснення
господарських операцій. Однак, в
дослідженому судом акті перевірки
належно підтверджені висновки щодо
складання бухгалтерських документів
без реального здійснення
господарських операцій - відсутні.

Оцінюючи покликання відповідача на акт
ДПІ у Дарницькому районі ГУ
Міністерства доходів у м. Києва від
26.05.2014 №352/22-03/38747781 "Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
"Моноліт Трейд Систем" (код за ) за період з 01.10.2013 по 30.04.2014"
(а.с.107-111), суд вважає за необхідне
зауважити наступне. Зазначеним актом
підтверджується, що контрагент
позивача є зареєстрованою юридичною
особою, основними видами діяльності
якого є неспеціалізована оптова
торгівля; перебуває на податковому
обліку в ДПІ у Дарницькому районі м.
Києва; є зареєстрованим платником
податку на додану вартість.
Постачальником подавалась податкова
декларація з податку на додану
вартість за грудень 2013 року до
податкового органу, при цьому на
наявність розбіжностей між податковим
кредитом позивача та податковими
зобов'язаннями постачальника
податковий орган не вказує.

Доводи представника відповідача щодо
відсутності ТОВ "Моноліт Трейд Систем"
за місцезнаходженням судом
відхиляються, позаяк вищевказаним
актом перевірки стверджено
відсутність ТОВ "Моноліт Трейд Систем"
за місцем реєстрації (м. Київ, вул.
Срібнокільська, 21) станом на 26.05.2014.
Враховуючи, що господарські
взаємовідносини, на підставі яких
позивачем сформовано спірні валові
витрати та податковий кредит, мали
місце в грудні 2013 року, обставини щодо
відсутності контрагента за
місцезнаходженням встановлені
податковим органом поза межами
досліджуваного періоду та не впливають
на оцінку доказів у справі. Разом з тим,
обумовленим актом перевірки
стверджується, що протягом періоду,
охопленого перевіркою, контрагент
позивача подавав до податкового органу
податкову звітність та декларував
податкові зобов'язання.

Враховуючи номенклатуру та специфіку
поставки товару в спірних
правовідносинах, суд вважає
безпідставними покликання податкового
органу на відсутність у ТОВ "Моноліт
Трейд Систем" найманих працівників та
основних засобів.

Контрагент-постачальник позивача ТОВ
"Моноліт Трейд Систем" на час
здійснення спірних господарських
операцій був зареєстрованим як
юридична особа, володів спеціальною
податковою правосуб'єктністю,
належність оформлення виданих ним
податкових накладних податковим
органом не заперечується, а укладений з
його участю господарський договір з
позивачем в установленому порядку
недійсним не визнаний. Крім цього, суд
зауважує, що відсутність контрагента
за місцезнаходженням не має доказового
значення при вирішенні даного
адміністративного спору, позаяк
зазначені обставини встановлені
податковим органом поза межами періоду
здійснення господарських операцій з
позивачем.

Відповідно до приписів статті 8 КАС
України суд при вирішенні справи
керується принципом верховенства
права, який застосовує права з
урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до приписів статті 161 КАС
України під час прийняття постанови
суд вирішує, зокрема, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються; чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин.

При виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

Вирішуючи даний адміністративний спір
по суті, суд враховує, що у постановах
Верховного Суду України від 09.09.2008 року
у справі № 21-500во08, від 01.06.2010 року у
справі № 21-573во10, судова палата в
адміністративних справах Верховного
Суду України дійшла висновку, що якщо
контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме для цієї
особи. Зазначені обставини не є
підставою для позбавлення платника
податку права на відшкодування ПДВ у
випадку, коли останній виконав усі
передбачені законом умови стосовно
отримання такого відшкодування та має
необхідні документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

Крім цього, суд враховує практику
Європейського Суду з прав людини, а
саме у справі "Булвес" АД проти Болгарії
(заява № 3991/03) Європейський Суд з прав
людини в своєму рішенні від 22.01.2009 року
зазначив, що у разі якщо національні
органи за відсутності будь-яких
вказівок на безпосередню участь
фізичної або юридичної особи
зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ,
який нараховується у ланцюгу поставок,
або будь-яких вказівок на обізнаність
про таке порушення, все ж таки
застосовують негативні наслідки для
отримувача оподатковуваної ПДВ
поставки, який повністю виконав свої
зобов'язання, за дії або бездіяльність
постачальника, який перебував поза
межами контролю отримувача і
відношенні якого у нього не було
засобів перевірки та забезпечення його
виконання, то такі владні органи
порушують справедливий баланс, який
має підтримуватися між вимогами
суспільних інтересів та вимогами
захисту права власності.

Крім цього, слід зазначити, що висновки
податкового органу про нікчемність
правочинів, про порушення вимог
ст.ст.203, 215, 216 Цивільного кодексу
України зроблені з перевищенням
компетенції органів державної
податкової служби, оскільки Податковий
кодекс України не надає податковим
органам повноважень на встановлення
фактів порушення платниками податків
норм цивільного або господарського
законодавства. За загальним
визначенням компетенцією є сукупність
повноважень, прав та обов'язків
державного органу, установи або
посадової особи, які вони зобов'язані
використовувати для виконання своїх
функціональних завдань.

Порядок дій органів Міністерства
доходів і зборів України під час
реалізації владної управлінської
функції контролю за правильністю та
повнотою справляння податкових
зобов'язань, у тому числі щодо спірних
зобов'язань, визначається Податковим
кодексом України. Зазначений
нормативно-правовий акт не містить
норм, які б наділяли податковий орган
повноваженнями на визнання правочинів
нікчемними або такими, що не
відповідають вимогам законодавства.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що
відповідач належними та допустимими
доказами не підтвердив безтоварного
характеру спірних господарських
операцій.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході судового розгляду
адміністративної справи позивач
належними та допустимими доказами
підтвердив, що при формуванні витрат,
що враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування, та податкового кредиту
з податку на додану вартість по
взаємовідносинах з ТОВ "Моноліт Трейд
Систем" позивач діяв у відповідності до
приписів податкового законодавства,
дані податкового обліку відповідають
даним бухгалтерського обліку та
ґрунтуються на первинних документах,
які підтверджують реальність руху його
активів.

Відповідач не виконав процесуального
обов'язку доказування правомірності
спірних податкових повідомлень-рішень
та не довів порушення позивачем п.138.1,
п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового
кодексу України та п.198.1, п.198.4, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України.

Відтак суд вважає неправомірним
збільшення позивачу грошового
зобов'язання з податку на прибуток,
податку на додану вартість та
застосування штрафних (фінансових)
санкцій.

З огляду на наведене, за результатами
судового розгляду справи суд дійшов
висновку, що податкові
повідомлення-рішення від 13.08.2014 №
та № не відповідають критеріям
правомірності, встановленим в статті 2
КАС України, порушують права та законні
інтереси платника податків, які
підлягають до судового захисту шляхом
скасування протиправних рішень
суб'єкта владних повноважень.

Судові витрати суд присуджує на
користь позивача відповідно до ч.1 ст.94
КАС України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення від
13.08.2014 № про збільшення суми
грошового зобов'язання за платежем
"податок на прибуток приватних
підприємств" на 28419,00 грн., у тому числі
за основним платежем на 18946,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями на
9473,00 грн., від 13.08.2014 № про
збільшення суми грошового зобов'язання
за платежем "податок на додану
вартість" на 29914,50 грн., у тому числі за
основним платежем на 19943,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями на
9971,50 грн.

Присудити на користь позивача
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Будівельна Компанія
ПоліссяБудМонтаж" із Державного
бюджету України судовий збір у розмірі
182,70 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Дорошенко Н.О.