Справа № 821/2184/14
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

15 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/2184/14

Категорія: 3.1.3 Головуючий в 1 інстанції:
Горшков В.М.

Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка
В.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Одесі апеляційну
скаргу представника позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 21
липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Державної міграційної
служби в Херсонській області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

25.06.2014 року громадянка РФ ОСОБА_1
звернулася до окружного суду із
позовом до Управління Державної
міграційної служби в Херсонській
області про визнання неправомірним і
скасування рішення від 08.05.2014 року
№11/2205 про відмову їй у наданні дозволу
на імміграцію в Україну, а також
зобов'язання прийняти рішення про
надання їй такого дозволу.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 21 липня 2014
року в задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 - відмовлено у повному
обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду 1-ї інстанції,
представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2
30.07.2014р. подав апеляційну скаргу, в якій
зазначив, що судом, при винесенні
оскаржуваної постанови порушено норми
матеріального та процесуального права
та просив скасувати постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 21.07.2014 року
і прийняти нову постанову про
задоволення позовних вимог.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю
та/або неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, сповіщених
належним чином про дату, час і місце
судового розгляду.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

26.11.2013 року позивачка - громадянка РФ
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до
Комсомольського РВ у м.Херсоні УДМС
України в Херсонській області із
заявою про надання їй відповідного
дозволу на імміграцію в Україну на
підставі п.1 ч.3 ст.4 Закону України «Про
імміграцію», як особі, яка перебуває у
шлюбі з громадянином України понад 2
(два) роки.

04.04.2014 року Комсомольським РВ у
м.Херсоні УДМС України в Херсонській
області ОСОБА_1 було продовжено строк
перебування на території України до
30.06.2014 року.

08.05.2014 року Комсомольським РВ у м.
Херсоні УДМС прийнято рішення №11/2205
про відмову у надані ОСОБА_1 дозволу на
імміграцію в Україні на підставі п.6 ч.1
ст.10 Закону України «Про імміграцію»,
яке позивачка отримала 27.05.2014 року.

Не погодившись із вказаним вище
рішенням територіального органу
відповідача, позивач оскаржила його до
окружного суду.

Вирішуючи справу по суті та
відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з
необґрунтованості позовних вимог та
відповідно, з правомірності спірного
рішення УДМС, яке, в свою чергу,
відповідає діючому законодавству та
обстановці, яка склалася на той час в
Україні.

Колегія суддів апеляційного суду,
уважно дослідивши матеріали справи та
наявні в них докази, цілком
погоджується з такими висновками суду
1-ї інстанції та вважає їх
обгрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як слідує з вимог ст.4 Закону України
«Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства», іноземці та особи
без громадянства можуть на підставі
Закону України «Про імміграцію»
іммігрувати в Україну на постійне
проживання.

Згідно із ст.9 Закону України «Про
імміграцію», заяви про надання дозволу
на імміграцію подаються: особами, які
постійно проживають за межами України,
- до дипломатичних представництв та
консульських установ України за
кордоном за місцем їх постійного
проживання; особами, які перебувають в
Україні на законних підставах, - до
органів спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань імміграції за місцем їх
проживання. Термін розгляду заяви про
надання дозволу на імміграцію не може
перевищувати одного року з дня її
подання.

Крім того, ч.5 ст.9 Закону України «Про
імміграцію» передбачено, що для
надання дозволу на імміграцію до заяви
додаються такі документи: 1) три
фотокартки; 2) копія документа, що
посвідчує особу; 3) документ про місце
проживання особи; 4) відомості про склад
сім'ї, копія свідоцтва про шлюб (якщо
особа, яка подає заяву, перебуває в
шлюбі); 5) документ про те, що особа не є
хворою на хронічний алкоголізм,
токсикоманію, наркоманію або
інфекційні захворювання, перелік яких
визначено центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
охорони здоров'я.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі поданої позивачем заяви від
26.11.2013 року та доданих до неї документів
Комсомольським РВ у м. Херсоні УДМС в
той же день, т.б. 26.11.2013р., було прийнято
вказану заяву до розгляду.

Так, процедуру провадження за заявами
про надання дозволу на імміграцію
іноземцям та особам без громадянства,
які іммігрують в Україну, поданнями про
його скасування та виконання прийнятих
рішень, а також компетенцію
центральних органів виконавчої влади
та підпорядкованих їм органів, які
забезпечують виконання законодавства
про імміграцію, визначає «Порядок
провадження за заявами про надання
дозволу на імміграцію і поданнями про
його скасування та виконання прийнятих
рішень» (затв. Постановою КМУ від
26.12.2002р. №1983).

Пунктом 12 цього Порядку №1983
передбачено, що територіальні
підрозділи за місцем проживання, до
яких подано заяви про надання дозволу
на імміграцію: формують справи,
перевіряють підстави, законність
перебування в Україні іммігрантів,
справжність поданих документів та
відповідність, їх оформлення вимогам
законодавства, у разі потреби
погоджують це питання з органами
місцевого самоврядування, у межах
своєї компетенції з'ясовують питання
щодо наявності чи відсутності підстав
для відмови у наданні дозволу на
імміграцію; надсилають у місячний
термін разом з матеріалами справи
інформацію про результати їх розгляду
територіальним органам або
підрозділам (відповідно до категорії
іммігрантів). Справи, прийняття рішення
за якими належить до компетенції ДМС чи
територіальних органів, надсилаються
територіальним органам, в інших
випадках - територіальним підрозділам;
здійснюють провадження за заявами про
надання дозволу на імміграцію, якщо
таке провадження належить до їх
компетенції.

У відповідності до п.14 вказаного
Порядку, територіальні органи і
підрозділи після отримання документів
від зазначених у п.п.12,13 цього Порядку
органів перевіряють у місячний термін
правильність їх оформлення, з'ясовують
у межах своєї компетенції питання щодо
наявності чи відсутності підстав для
відмови у наданні дозволу на
імміграцію, передбачених ст.10 Закону
України «Про імміграцію», надсилають
відповідні запити до регіональних
органів Служби Безпеки України,
Національного центрального бюро
Інтерполу та Держприкордонслужби.

Регіональні органи СБУ, Національне
центральне бюро Інтерполу та
Держприкордонслужба, в свою чергу,
проводять у межах своєї компетенції у
місячний термін після надходження
таких запитів перевірку з метою
виявлення осіб, яким дозвіл на
імміграцію не надається. Про
результати перевірки інформується
орган, який зробив запит.

Відповідно до змісту положень п.16
даного Порядку, територіальний орган
чи підрозділ аналізує у місячний
термін отриману від зазначених в абз. 2
п.14 цього Порядку органів інформацію та
на підставі матеріалів справи приймає
рішення про надання дозволу на
імміграцію чи про відмову у наданні
такого дозволу.

Отже, діючим законодавством
регламентовано повноваження органів
Державної міграційної служби України
здійснювати перевірку законності
підстав надання дозволів на імміграцію
в Україну та їх скасування у разі
виявлення порушень при видачі таких
дозволів.

Як встановлено судовою колегією з
матеріалів справи, відповідачем,
згідно із приписами Порядку №1983, 05.12.2013
року були направлені відповідні
запити, а саме: №1/4-14920 - запит до
Управління СБ України в Херсонській
області; №1/4-14951 - запит до сектору
Укрбюро Інтерполу в Херсонській
області та №1/4-14940 - запит до
Держприкордонслужби України щодо
перевірки наявності чи відсутності
підстав для отримання дозволу на
постійне проживання громадянки
Російської Федерації ОСОБА_1

Крім того, в судовому засіданні суду 1-ї
інстанції було уважно досліджено
лист-відповідь Управління Служби
безпеки України в Херсонській області
від 28.04.2014 року за № 22/9-4660, з якого
вбачається, що СБ України вважає
недоцільним надання гр. РФ ОСОБА_1
дозволу на імміграцію в Україну з
підстав, передбачених п.6 ч.1 ст.10 Закону
України «Про імміграцію».

А 08.05.2014 року, як вже зазначалося вище,
Комсомольським РВ у м. Херсоні УДМС, на
підставі вищевказаного повідомлення
СБУ та, з урахуванням вимог п.6 ч.1 ст.10
Закону України «Про імміграцію», було
прийнято рішення №11/2205 про відмову у
наданні ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в
Україні.

Отже, враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд 1-ї інстанції, при
даних обставинах, дійшов
обґрунтованого висновку про
правомірність рішення Комсомольського
РВ у м. Херсоні УДМС України в
Херсонській області від 08.05.2014 року
№11/2205 про відмову позивачці у наданні
їй дозволу на імміграцію в Україну.

Окрім того, суд 2-ї інстанції вважає за
необхідне одночасно зазначити, що п.10
розділу ІІІ Наказу «Про затвердження
Тимчасового порядку розгляду заяв для
оформлення посвідки на постійне
проживання та посвідки на тимчасове
проживання» від 15.07.2013 року №681
передбачено, що на отримання посвідки
на тимчасове проживання мають право
іноземці та особи без громадянства, які
прибули в Україну з метою возз'єднання
сім'ї з особами, які є громадянами
України, або які під час перебування на
законних підставах на території
України у випадках, зазначених у ч.ч.3-12
ст.4 Закону України «Про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства», уклали шлюб з
громадянами України.

Відповідно до вимог ч.10 Постанови КМУ
від 28.03.2012 року №251 «Про затвердження
Порядку оформлення, виготовлення і
видачі посвідки на постійне проживання
та посвідки на тимчасове проживання і
технічного опису їх бланків та
внесення змін до Постанови КМУ від
26.12.2002р. №1983» передбачено, що посвідка
на тимчасове проживання видається
строком до 1 (одного) року з можливістю
його продовження щоразу на один рік на
підставі заяви іноземця чи особи без
громадянства та документів, зазначених
у пп.4 п.6 цього Порядку, які подаються до
територіального органу або підрозділу
ДМС не пізніше ніж за 15 днів до
закінчення строку дії посвідки.

Отже, виходячи з вказаних вище норм,
судова колегія зазначає, що позивачка,
в даному випадку, мала право після
укладання шлюбу отримувати посвідки на
тимчасове проживання на території
України.

Таким чином, в зв'язку із зазначеним
вище, апеляційний суд, як і суд 1-ї
інстанції, вважає, що при прийнятті
спірного рішення про відмову позивачу
у наданні дозволу на імміграцію в
Україну, відповідачем були здійснені
усі необхідні дії, передбачені
приписами діючого законодавства,
тобто, відповідач, в даному випадку,
діяв на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, не
порушуючи також і вимоги «Порядку
провадження за заявами про надання
дозволу на імміграцію і поданнями про
його скасування та виконання прийнятих
рішень», а тому, відповідно, позовні
вимоги ОСОБА_1 дійсно задоволенню не
підлягають.

До того ж, ще слід вказати, що у
відповідності до ч.1 ст.71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтується її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу, а суд,
в свою чергу, згідно зі ст.86 цього ж
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія приходить до висновку, що суд
першої інстанції грубих порушень норм
матеріального і процесуального права
при вирішенні даної справи не допустив,
вірно встановив фактичні обставини
справи та надав їм належної правової
оцінки. Наведені ж у скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують, оскільки ґрунтуються на
невірному трактуванні норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України,
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції має право залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, оскільки судом
першої інстанції повно встановлено
обставини справи та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
суд апеляційної інстанції, відповідно
до ст.200 КАС України, залишає апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 21
липня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня з дня
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Ю.В.
Осіпов

Судді: О.С.
Золотніков

В.О.
Скрипченко