Справа № К/9991/34539/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/34539/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Лиски Т.О., Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в місті
Ровеньки Луганської області про
перерахунок пенсії, за касаційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в місті Ровеньки Луганської
області на рішення Ровеньківського
міського суду Луганської області від 7
червня 2010 року та ухвалу Апеляційного
суду Луганської області від 16 травня 2011
року, -

встановив:

У квітні 2010 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з позовом, у якому просив визнати дії
Управління Пенсійного фонду України в
місті Ровеньки Луганської області
протиправними, зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок і виплату
державної та додаткової пенсій за
період з 1 січня 2010 року у розмірах,
встановлених статтями 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон
№ 796-XII), виходячи з мінімальної пенсії
за віком, яка встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, а також
підвищення до пенсії, передбачене
статтею 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» від 22 жовтня 1993
року № 3551-ХІІ (далі - Закон № 3551-ХІІ).

Рішенням Ровеньківського міського
суду Луганської області від 7 червня 2010
року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Луганської області
від 16 травня 2011 року, позов задоволено.
Визнано незаконними дії Управління
Пенсійного фонду України в місті
Ровеньки Луганської області з відмови
у проведенні перерахунку державної та
додаткової пенсій ОСОБА_4 як інваліду 2
групи, щодо захворювання якого
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою. Зобов'язано відповідача
здійснити перерахунок та виплатити
ОСОБА_4 у відповідності до статтей 50, 54,
67 Закону № 796-XII державну пенсію у
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком і
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком, провести підвищення як
інваліду 2 групи в розмірі 40%
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, починаючи з 1
січня 2010 року, з урахуванням виплачених
сум та положень частини 3 статті 67
Закону № 796-XII, виходячи з мінімальної
пенсії за віком, встановленої у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом на відповідний період.

Даний позов подано та розглянуто судом
першої інстанції за правилами
цивільного судочинства.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, Управління
Пенсійного фонду України в місті
Ровеньки Луганської області
звернулося до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, посилаючись на
порушення судами норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і постановити
нове рішення, яким в задоволенні позову
відмовити.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
(далі - КАС) України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 КАС
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, і це відповідає
матеріалам справи, що позивач ОСОБА_4
має статус особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, є інвалідом IІ групи
внаслідок захворювання, яке пов'язане з
роботами по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в місті
Ровеньки Луганської області.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі № 796-ХІІ.

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено,
що пенсії особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до статті 50 Закону № 796-ХІІ
особам, віднесеним до категорії

1, які є інвалідами ІІ групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі статтею 54 вказаного Закону в
усіх випадках розмір пенсій для
інвалідів ІІ групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 8
мінімальних пенсій за віком.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 зміни,
внесені підпунктами 12, 15 пункту 28
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» від 28 грудня 2007 року №
107-VI до Закону № 796-ХІІ, зокрема, до
статей 50, 54, визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 щодо неконституційності
підпунктів 12, 15 пункту 28 розділу II
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України»
вказані правові норми втратили
чинність і застосуванню не підлягали.

У 2010 році положення статей 50, 54 Закону №
796-ХІІ зупинено чи змінено не було.

За конституційними нормами, виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, суди попередніх
інстанцій дійшли вірного висновку про
те, що при визначенні розміру пенсій
позивачеві, застосуванню підлягають
положення саме статей 50, 54 Закону №
796-XII, а не положення постанов Кабінету
Міністрів України, якими керувався
відповідач, оскільки такі істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав позивача.

З положень статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ
випливає, що за основу нарахування
розміру державної пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
береться мінімальна пенсія за віком.

Згідно чинного законодавства розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається за правилами,
передбаченими частиною 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV
(далі - Закон № 1058-ІV), іншого
нормативно-правового акту, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону
№ 1058-ІV мінімальний розмір пенсії за
віком встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

З огляду на викладене, правильними є
висновки судів попередніх інстанцій
щодо неприйняття в даному випадку
положень частини 3 статті 28 Закону
№ 1058-ІV, відповідно до якої мінімальний
розмір пенсії за віком, встановлений
абзацом першим частини першої цієї
статті, застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом,
оскільки наявність такої норми та
відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
отримання державної пенсії і
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено статтями 50, 54 Закону №
796-ХІІ.

Згідно частини 3 статті 67 Закону №
796-ХІІ у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, підвищується розмір пенсії,
визначений відповідно до статті 54
цього Закону, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4,
розмір щомісячної компенсації сім'ям
за втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів, як на
причину невиконання своїх зобов'язань,
які встановлені статтею 46 Конституції
України та статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ,
щодо визначення розміру та виплати
пенсій.

Пенсія - це щомісячна пенсійна виплата
в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом
(стаття 1 Закону № 1058-ІV).

Отже, законом не встановлюється ні
строковість, ні обмеженість у часі цих
видів виплат. З самого визначення
поняття пенсії випливає, що ці виплати
здійснюються на постійній основі, один
раз на місяць протягом невизначеного
періоду часу. В цьому випадку
визначається лише дата, з якої особа
має право на отримання пенсії (чи її
перерахунок). Кінцевий термін, або
строк, на який призначається пенсія не
може встановлюватись, оскільки це
суперечить самому визначенню та суті
пенсії.

Станом на дату ухвалення судом першої
інстанції рішення зміни законодавства
щодо виплати пенсій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, прийняті не були, а тому суд
обґрунтовано не встановив кінцевої
дати виплати позивачеві основної та
додаткової пенсій.

Крім того, зі змісту статті 13 Закону №
3551-ХІІ (в редакції, чинній на момент
звернення до суду з позовом)
вбачається, що інвалідам війни,
зокрема, ІІ групи пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 40%
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Вказане положення Закону № 3591-IV не
змінювалось, таким, що не відповідає
Конституції України (є
неконституційним), у встановленому
законом порядку не визнавалось.

У відповідності до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Таким чином, суд касаційної інстанції
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій про задоволення
позовних вимог ОСОБА_4

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів та
встановлених обставин справи.

Згідно частини 1 статті 224 КАС України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Ровеньки Луганської області - залишити
без задоволення.

Рішення Ровеньківського міського суду
Луганської області від 7 червня 2010 року
та ухвалу Апеляційного суду Луганської
області від 16 травня 2011 року у
справі за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в місті
Ровеньки Луганської області про
перерахунок пенсії - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Лиска Т.О.

Стародуб О.П.