Справа № 522/5041/14-а
Суддя: Яковлев Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

18 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 522/5041/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Бондар В.Я.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Яковлева Ю.В.

судді - Скрипченка В.О.

судді - Запорожана Д.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційні скарги
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси та ОСОБА_1
на постанову Приморського районного
суду м. Одеси від 19 травня 2014 року по
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Приморському районі м.Одеси
про визнання протиправною діяльність
відповідача та стягнення невиплаченої
частини пенсійної виплати,

встановила:

Позивач ОСОБА_1 26.03.2014 року звернулась
до суду з адміністративним позовом до
відповідача, в якому просила: визнати
неправомірною відмову відповідача
врахувати при розрахунку пенсії інші
види виплат, на які нараховані та з яких
утримані страхові внески до Пенсійного
фонду України за останні 24 календарні
місяці роботи перед зверненням за
пенсією; зобов'язати відповідача
виплатити заборговану пенсію за період
з жовтня 2013 року по березень 2014 року
включно у розмірі 3 700, 20 гривень;
зобов'язати здійснити розрахунок
пенсії із збільшенням суми від 2 555, 28
гривень до суми 3 171, 98 гривня на місяць.

Справа була розглянута в порядку
скороченого провадження.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 19 травня 2014 року позов
ОСОБА_1 було задоволено частково.

Визнано протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси щодо
відмови нарахувати та виплатити суми
пенсії ОСОБА_1 у відповідності до
статті 37 Закону України «Про державну
службу» та статті 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з урахуванням інших
виплат (матеріальної допомоги та
індексації).

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Приморському районі м.
Одеси здійснити розрахунок пенсії
ОСОБА_1 з жовтня 2013 року з урахуванням
інших виплат, згідно довідки Державної
податкової інспекції Приморського
району в м. Одесі від 15.03.2013 року № 1551/10
про складові заробітної плати,
відповідно до Закону України «Про
державну службу» за формою,
затвердженою постановою Правління
Пенсійного Фонду України від 14.02.2011
року № 5-1, з урахуванням інших виплат,
на які нараховані та з яких утримані
страхові внески до Пенсійного Фонду
України.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФУ в
Приморському районі м. Одеси,
посилаючись на порушення судом 1-ї
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
зазначену постанову скасувати та
прийняти нову постанову, якою у
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом 1-ї
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
зазначену постанову суду 1-ї інстанції
змінити частково на підставі порушення
постановою суду 1-ї інстанції законних
інтересів позивача, вилучивши слова
«згідно довідки Державної податкової
інспекції Приморського району в м.
Одесі від 15.03.2013 року № 1551/10».

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційних скарг, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
апеляційних скарг колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Судом 1-ї інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 працювала в УПФУ в Приморському
районі м. Одеси, на підставі висновку
МСЕК від 11 травня 2011 року їй було
встановлено 2-у групу інвалідності за
загальним захворюванням та починаючи з
26 серпня 2011 року призначено пенсію по
інвалідності відповідно Закону
України «Про державну службу» .

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно Довідки № 1551/10 від 15.03.2013
року про складові заробітної плати (за
останні 24 місяці роботи або будь - які 60
календарних місяців роботи підряд
перед зверненням за пенсією), що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу», позивач отримувала
інші виплати, до яких відноситься
матеріальна допомога та індексація.
При цьому з Довідки про складові
заробітної плати, що подається для
призначення пенсії відповідно Закону
України «Про державну службу»,
вбачається, що на всі виплати, включені
в довідку, нараховані страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року -
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (а.с. 19).

Згідно матеріалів справи, підставою
для нарахування пенсії позивачу
служила довідка від 26.08.2011 року № 8164/07, в
якій відповідачем не була заповнена
колонка «інші виплати», в якій слід
було зазначити виплачені позивачу суми
індексації заробітної плати та
матеріальної допомоги та інші виплати,
оскільки з даних сум також, як і з сум
посадового окладу, щомісячних премій,
надбавок за ранг та вислугу років, були
сплачені страхові внески, а з 01.01.2011
року - єдиний страховий внесок. Тобто,
зазначені суми не враховані
відповідачем при розрахунку пенсії
позивача (а.с. 12-13).

З матеріалів справи вбачається, що
11.09.2013 року позивач звернулась до
відповідача з заявою про проведення
перерахунку її пенсії з урахуванням
«інших виплат» (а.с. 14).

Судом 1-ї інстанції було встановлено, що
на своє звернення ОСОБА_1 отримала від
відповідача роз'яснення від 25 вересня
2013 року вих. № 362/Я-11 про неможливість
застосування при обчисленні розміру
пенсії «інших виплат» у зв'язку з тим,
що це не передбачено ст. 33 Закону
України «Про державну службу» (а.с. 15-16).

Суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що не включення даних виплат
до заробітної плати під час
призначення та перерахунку пенсії
порушує принцип соціального
страхування.

Відповідно до Закону України «Про
оплату праці» структура заробітної
плати складається з основної,
додаткової та інших заохочувальних
виплат, до яких належать виплати у
формі винагород за підсумками роботи
за рік, премії за спеціальними
системами і положеннями, компенсаційні
та інші грошові і матеріальні виплати,
які не передбачені актами чинного
законодавства або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Законом України «Про державну службу»
встановлені загальні засади
діяльності, статус державних
службовців, які працюють в державних
органах та їх апараті, а також
особливості правовідносин щодо
призначення та перерахунку пенсій
державним службовцям.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
державну службу» заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранг, надбавки за вислуги років на
державній службі та інших надбавок.
Державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань. Умови
оплати праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів надбавок,
доплат і матеріальної допомоги
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з ч. 2 ст. 37 Закону України «Про
державну службу» пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, а особами, які на
час звернення за призначенням пенсії
не є державними службовцями, - у розмірі
80 відсотків заробітної плати
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу за
останнім місцем роботи на державній
службі. За кожний повний рік роботи
понад 10 років на державній службі
пенсія збільшується на один відсоток
заробітку, але не більше 90 відсотків
заробітної плати.

Згідно з ч. 2 ст. 37-1 Закону України «Про
державну службу» перерахунок пенсії
здійснюється виходячи із сум
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу на момент
виникнення права на перерахунок
пенсії.

Закон України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» не
містить визначення заробітної плати,
на підставі якої здійснюється
розрахунок пенсії, але із змісту статті
40 цього Закону вбачається, що з
середньої заробітної плати (доходу)
повинні бути сплачені страхові внески.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету
Міністрів України № 865 від 31.05.2000 року
«Про деякі питання вдосконалення
визначення розмірів заробітку для
обчислення пенсії» розмір виплат (крім
посадових окладів, надбавок за ранг або
кваліфікаційні класи, класний чин або
спеціальні звання, вислугу років), що
включаються в заробіток для обчислення
пенсії відповідно до Закону України
«Про державну службу» визначається за
вибором того, хто звернувся за пенсією,
за останні 24 календарні місяці роботи,
яка дає право на даний вид пенсії,
підряд перед зверненням за пенсією або
за будь-які 60 календарних місяців такої
роботи підряд перед зверненням за
пенсією незалежно від наявності перерв
протягом цього періоду на даній роботі.
Середньомісячна сума зазначених
виплат за 24 або 60 календарних місяців
визначається шляхом ділення загальної
суми цим виплат на 24 календарні місяці
роботи підряд перед зверненням за
пенсією чи за 60 календарних місяців
роботи підряд відповідно на 24 або 60.

Виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами та принципом
верховенства права, при визначенні
розміру пенсії, застосуванню
підлягають вимоги
нормативно-правового акту вищої
юридичної сили, зокрема ст. 37 Закону
України «Про державну службу» та ст. 41
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а не Постанови Кабінету
Міністрів України від 31.05.2000 року № 865,
яка істотно звужує обсяг встановлених
законом прав.

Крім того, на вищезазначені виплати
державним службовцям, такі як допомога
на оздоровлення, матеріальна допомога
для вирішення соціально-побутових
питань, а також премії та надбавки
нараховуються та утримуються страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, а з 01 січня 2011
року - єдиний соціальний внесок.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» врегульовано види
оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 вказаного Закону
до заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено виплати
(доходи), що враховуються в заробітну
плату (дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Таким чином, чинне законодавство як
загальне, та і спеціальне відносить до
складу заробітної плати також інші
виплати.

Відповідно до п. 2 постанови Правління
Пенсійного фонду України від 14.02.2011
року №5-1, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 18.02.2011
року за № 210/18948, затверджено форму
довідки про складові заробітної плати
(за останні календарні місяці роботи
або будь-які 60 календарних місяців
роботи підряд перед зверненням за
пенсією), що подається для призначення
пенсії відповідно до Закону України
«Про державну службу».

Статтею 87 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» визначено, що нараховані
суми пенсії, не затребувані
пенсіонером своєчасно, виплачуються за
минулий час не більш як за 3 роки перед
зверненням за одержанням пенсії. Суми
пенсії, не одержані своєчасно з вини
органу, що призначає або виплачує
пенсію, виплачуються за минулий час без
обмеження будь-яким строком.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте відповідачем не були доведені
обставини правомірності дій щодо
відмови врахувати позивачу при
розрахунку пенсії інші види виплат, на
які нараховані та з яких утримані
страхові внески до Пенсійного фонду
України за останні 24 календарні місяці
роботи перед зверненням за пенсією.

Аналогічну правову позицію викладено в
постановах Верховного суду України від
20.02.2012 року у справі № 21-430а11 та № 21-97а13
від 28.05.2013 року, відповідно якої
матеріальна допомога на оздоровлення
та вирішення соціально - побутових
питань повинна враховуватись при
визначенні розміру пенсії державних
службовців.

Суд 1-ї інстанції дійшов вірного
висновку, що при розрахунку пенсії
позивачу не було враховано низку
виплат.

Суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого
висновку щодо відмови у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 в частині
зобов'язання відповідача виплатити
заборговану за період з жовтня 2013 року
по березень 2014 року суму пенсії у
розмірі 3 700, 20 гривень та здійснити
перерахунок пенсії із збільшенням суми
від 2 555, 28 гривень до суми 3 171, 98 гривень
на місяць, оскільки відповідно до ч. 4
ст. 105 КАС України, адміністративний
позов може містити вимоги про: 1)
скасування або визнання нечинним
рішення відповідача - суб'єкта владних
повноважень повністю чи окремих його
положень; 2) зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії; 3)
зобов'язання відповідача - суб'єкта
владних повноважень утриматися від
вчинення певних дій; 4) стягнення з
відповідача - суб'єкта владних
повноважень коштів на відшкодування
шкоди, завданої його незаконним
рішенням, дією або бездіяльністю; 5)
виконання зупиненої чи невчиненої дії;
6) встановлення наявності чи
відсутності компетенції (повноважень)
суб'єкта владних повноважень; 7)
примусове відчуження земельної
ділянки, інших об'єктів нерухомого
майна, що на ній розміщені, з мотивів
суспільної необхідності.

У разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача - суб'єкта
владних повноважень прийняти рішення
або вчинити певні дії (п.2 ч.2 ст. 162 КАС
України).

Пунктом 10.3 постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України "Про
судове рішення в адміністративній
справі" від 20.05.2013 року № 7 встановлено,
що у разі визнання судом
неправомірними дій чи бездіяльності
відповідача суд може зобов'язати його
вчинити чи утриматися від вчинення
певних дій у спосіб, визначений чинним
законодавством, яким може бути
захищено/відновлено порушене право.
Резолютивна частина рішення не повинна
містити приписів, що прогнозують
можливі порушення з боку відповідача
та зобов'язання його до вчинення чи
утримання від вчинення дій на майбутнє.

Суд 1-ї інстанції дійшов вірного
висновку, що оскільки обов'язок по
здійсненню перерахунку належних до
виплати позивачу грошових сум
покладено на УПФУ в Приморському
районі м. Одеси, суд не може виконувати
обов'язки суб'єкта владних повноважень
щодо проведення розрахунків суми
заборгованості, а може лише покласти
обов'язок на відповідача провести
перерахунок, нарахування та виплату
належних сум відповідно до закону.

Доводи апелянта ОСОБА_1 стосовно зміни
постанови суду 1-ї інстанції частково
на підставі порушення постановою суду
1-ї інстанції законних інтересів
позивача, вилучивши слова «згідно
довідки Державної податкової
інспекції Приморського району в м.
Одесі від 15.03.2013 року № 1551/10» є
необґрунтованими та такими, що
висновків суду 1-ї інстанції не
спростовують.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає, що суд 1-ї інстанції правильно
та у достатньому обсязі встановив
обставини справи, і ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Підстав для скасування чи зміни
постанови суду 1-ї інстанції колегія
суддів не вбачає, а доводи апеляційних
скарг вважає не суттєвими та такими, що
висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 1 ст. 195, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200 та п. 1 ч. 1 ст. 205 КАС України,
колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м.Одеси та ОСОБА_1 -
залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду
м. Одеси від 19 травня 2014 року по
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Приморському районі м. Одеси
про визнання протиправною діяльність
відповідача та стягнення невиплаченої
частини пенсійної виплати - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:/підпис/Ю.В.
ЯковлевСуддя:/підпис/Д.В. Запорожан
Суддя:/підпис/В.О. Скрипченко