Справа № 357/9905/13-а (2а-357/317/13)
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/9905/13-а (2а-357/317/13)
Головуючий у 1-й інстанції: Дмитренко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

09 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді:
Собківа Я.М.,

суддів:
Борисюк Л.П., Петрика І.Й.,

за участю секретаря:
Присяжної Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 12 липня 2013 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
міського відділу Державної виконавчої
служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції про
визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області із адміністративним
позовом до міського відділу Державної
виконавчої служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції, в
якому просив визнати дії старшого
державного виконавця міського відділу
Державної виконавчої служби Сівак
Вероніки Олегівни щодо закінчення
виконавчих проваджень та винесення
постанов про закінчення виконавчих
проваджень №№ 29286532, 29286750 від 07 грудня
2011 року та № 29680838 від 29 грудня 2011 року
протиправними; визнати дії начальника
міського відділу Державної виконавчої
служби Юрченко Світлани Юзефівни щодо
затвердження вказаних постанов про
закінчення виконавчих проваджень
протиправними; визнати незаконними та
скасувати вищенаведені постанови про
закінчення виконавчих проваджень;
зобов'язати міський відділ Державної
виконавчої служби відновити виконавчі
провадження №№ 29286532, 29286750, 29680838.

Ухвалою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 12 липня 2013 року позовну заяву
залишено без розгляду в зв'язку з
пропуском позивачем строку звернення
до адміністративного суду.

На вказану ухвалу суду позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати її як таку, що постановлена з
порушенням норм процесуального права
та направити справу для продовження
розгляду.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а ухвала суду першої
інстанції - скасуванню, як така, що
перешкоджає подальшому провадженню у
справі, і направленню справи для
продовження розгляду, виходячи з
наступного.

Згідно із п.4 ч.1 ст. 204 КАС України
підставами для скасування ухвали суду,
яка перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направлення
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем було пропущено
шестимісячний строк звернення до суду
за захистом порушених прав, свобод та
інтересів, а тому прийшов до висновку
про необхідність залишення позовної
заяви без розгляду.

Колегія суддів не погоджується з даним
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Строк звернення до адміністративного
суду з адміністративним позовом це
проміжок часу після виникнення спору у
публічно-правових відносинах, протягом
якого особа має право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою за вирішенням цього спору і
захистом своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Положенням частини 1 статті 100 КАС
України передбачено, що
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Отже, дотримання строку звернення з
адміністративним позовом є однією з
умов для реалізації права на позов у
публічно-правових відносинах.

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
позивач в своїх вимогах просить,
зокрема, визнати незаконними та
скасувати постанови старшого
державного виконавця міського відділу
Державної виконавчої служби Сівак
Вероніки Олегівни про закінчення
виконавчих проваджень №№ 29286532, 29286750
від 07 грудня 2011 року та № 29680838 від 29
грудня 2011 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 Кодекс
адміністративного судочинства
України, учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб. Позовну
заяву може бути подано до суду: у
десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав, свобод чи
інтересів; у триденний строк з дня, коли
особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення її прав, свобод
чи інтересів, у разі оскарження
постанови про відкладення провадження
виконавчих дій.

Разом з тим, в силу ст.31 Закону України
«Про виконавче провадження» від 21.04.1999
№ 606-XIV, копії постанов державного
виконавця та інші документи
виконавчого провадження, що державний
виконавець зобов'язаний довести до
відома сторін та інших учасників
виконавчого провадження, надсилаються
адресатам із супровідними листами
простою кореспонденцією, крім постанов
про відкриття виконавчого провадження
або відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Державний
виконавець або уповноважена ним особа
може особисто вручити документи
виконавчого провадження сторонам або
іншим учасникам виконавчого
провадження під розписку.

У відповідності до ч.3 ст.49 Закону
України «Про виконавче провадження»,
про закінчення виконавчого
провадження державний виконавець
виносить постанову з обов'язковим
мотивуванням підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом.

З аналізу вищенаведених норм випливає,
що законодавцем обов'язок по доведенню
до учасників виконавчого провадження,
в тому числі і стягувача, постанов
державного виконавця та інших
документів виконавчого провадження
покладено на державного виконавця, а
тому саме відповідач у справі має
довести своєчасність вручення
позивачу спірних постанов про
закінчення виконавчих проваджень.

Натомість, судом першої інстанції при
постановленні оскаржуваної ухвали не
було досліджено наявність належних та
допустимих доказів, які б свідчили про
своєчасне направлення позивачу
постанов про закінчення виконавчих
проваджень №№ 29286532, 29286750 від 07 грудня
2011 року та № 29680838 від 29 грудня 2011 року,
які є предметом розгляду по даній
справі.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що відсутність у справі доказів
про отримання позивачем спірних
постанов про закінчення виконавчих
проваджень не дає підстав для
застосування до спірних правовідносин
положень частини 2 статті 99 КАС України.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що допущені
судом першої інстанції порушення норм
процесуального права є такими, що
призвели до неправильного вирішення
питання, та є підставою для скасування
ухвали Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 12 липня 2013 року та направлення
справи для продовження розгляду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.199 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має право
скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає
подальшому провадженню у справі, і
направити справу для продовження
розгляду.

Керуючись ст. ст. 199, 204, 205, 206, ч.2 ст. 211, ст.
254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Ухвалу Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 12 липня 2013 року - скасувати і
направити справу для продовження
розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає як така,
що не перешкоджає подальшому
провадженню у справі.

Головуючий суддя суддя
суддя Я.М.
Собків Л.П.
Борисюк І.Й.
Петрик

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.