Справа № 808/5738/14
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

16 вересня 2014 року (16 год. 30 хв.) Справа №
808/5738/14 м.Запоріжжя Запорізький
окружний адміністративний суд у
складі:

головуючого судді Киселя Р.В.,

за участю секретаря судового засідання
- Кай К.В.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Мелітопольського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
області Носова Дениса Сергійовича,
третя особа - Відділ ДАІ з
обслуговування м. Мелітополя та
Мелітопольського району, про визнання
протиправною та скасування постанови.

12.09.2014 до Запорізького окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов ОСОБА_1 (далі -
позивач) до Державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Мелітопольського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
області Носова Дениса Сергійовича
(далі - відповідач), третя особа - Відділ
ДАІ з обслуговування м. Мелітополя та
Мелітопольського району, в якому
позивач просить: визнати протиправною
та скасувати постанову відповідача від
19.08.2014 про відкриття виконавчого
провадження по примусовому виконанню
постанови серія ВТ1 №145732 від 24.01.2013 про
стягнення з позивача на користь
держави штрафу у подвійному розмірі 510
грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
дії державного виконавця з прийняття
рішення щодо відкриття виконавчого
провадження є протиправними, а
постанова серія ВТ1 №145732 від 24.01.2013 про
відкриття виконавчого провадження є
такою, що прийнята з порушеннями норм
чинного законодавства. Відповідачем
порушено строки встановлені для
пред'явлення виконавчого документу до
виконання, а тому просить задовольнити
позов в повному обсязі.

Ухвалою від 15.09.2014 провадження у справі
було відкрите, судове засідання у
зв'язку із скороченими строками
розгляду призначене на 16.09.2014.

У судове засідання відповідач,
належним чином повідомлений про дату,
час та місце судового засідання, не
прибув, про причини неприбуття суд не
повідомив, заяв чи клопотань до суду не
подав.

16.09.2014 від позивача до суду надійшло
клопотання про розгляд справи без його
участі, позовні вимоги підтримує в
повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.

Згідно із ч. 4 ст. 128 КАС України у разі
неприбуття відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

За таких обставин суд дійшов висновку
щодо можливості розгляду справи за
відсутності представників сторін на
підставі наявних у справі матеріалів.

Суд, розглянувши матеріали і з'ясувавши
обставини адміністративної справи,
дослідивши наявні у справі докази у їх
сукупності,

ВСТАНОВИВ:

24.01.2013 інспектором ДПС була складена
постанова в справі про адміністративне
правопорушення серія ВТ1 №145732,
відповідно до якої позивача було
притягнуто до адміністративної
відповідальності за скоєння
правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122
КУпАП та накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі
255,00 грн. Зазначена постанова набрала
законної сили 04.02.2013.

19.08.2014 на підставі зазначеної постанови
третьої особи відповідачем було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження про стягнення
з позивача на користь держави 510,00 грн.
Строк добровільного виконання
постанови був визначений до 25.08.2014.

03.09.2014 позивач отримав від відповідача
зазначену постанову про відкриття
виконавчого провадження.

Вважаючи дії відповідача з винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження протиправними, позивач
звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинами
справи, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2
КАС України, відповідно до яких, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії): безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» від 21.04.1999 №
606-XIV (далі - Закон №606-XIV) виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 ст. 2 вказаного Закону
передбачено, що примусове виконання
рішень покладається на державну
виконавчу службу, яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України.

Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені ч. 2 ст. 2
Закону №606-XIV.

За приписами ч. 1 ст. 11 Закону №606-XIV
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 та 2 ст. 17 Закону №606-XIV
передбачено, що примусове виконання
рішень здійснюється державною
виконавчою службою на підставі
виконавчих документів, визначених цим
Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою, серед іншого, ухвали,
постанови судів у цивільних,
господарських, адміністративних
справах, кримінальних провадженнях та
справах про адміністративні
правопорушення у випадках,
передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону №606-XIV
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
ст. 17 цього Закону:

1) за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення;

2) за заявою прокурора у випадках
представництва інтересів громадянина
або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов
від суду на підставі ухвали про надання
дозволу на примусове виконання рішення
іноземного суду в порядку,
встановленому законом;

4) в інших передбачених законом
випадках.

Судом встановлено, що третьою особою
постанова в справі про адміністративне
правопорушення серія ВТ1 №145732 була
пред'явлена до примусового виконання
до відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону №606-XIV
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Згідно ч.1, 2 ст. 22 Закону №606-XIV виконавчі
документи можуть бути пред'явлені до
виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових
спорах, постанови судів у справах про
адміністративні правопорушення та
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення, -
протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом
року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї
статті, встановлюються для:

1) виконання судових рішень - з
наступного дня після набрання рішенням
законної сили чи закінчення строку,
встановленого у разі відстрочки чи
розстрочки виконання рішення, а в разі
якщо судове рішення підлягає негайному
виконанню, - з наступного дня після його
постановлення;

2) виконання рішень комісій по трудових
спорах - з дня видачі посвідчення на
примусове виконання рішення;

3) інших виконавчих документів з
наступного дня після набрання ними
юридичної сили, якщо інше не
передбачено законом.

Крім того, згідно ст. 303 Кодексу України
про адміністративні правопорушення не
підлягає виконанню постанова про
накладення адміністративного
стягнення, якщо її не було звернуто до
виконання протягом трьох місяців з дня
винесення.

Отже, з зазначених норм вбачається, що
постанова у справі про адміністративне
правопорушення може бути пред'явлена
до виконання протягом трьох місяців.

Судом встановлено, що постанова у
справі про адміністративне
правопорушення серія ВТ1 №145732 була
винесена 24.01.2013 та набрала законної
сили 04.02.2013 (про що у ній зазначено), а
отже тримісячний термін встановлений
для пред'явлення постанови до
виконання спливає 24.04.2013.

З матеріалів справи вбачається, що
виконавче провадження з виконання
зазначеної постанови було відкрито
19.08.2014.

Таким чином, відповідачем порушено,
встановлений Законом №606-XIV, трьох
місячний строк для пред'явлення до
виконання постанови в справі про
адміністративне правопорушення.

За приписами ст. 26 Закону №606-XIV
державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі:

1) пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа,
зазначеного у статті 17 цього Закону, та
неподання заяви про відкриття
виконавчого провадження у випадках,
передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого
видано виконавчий документ, не набрало
законної (юридичної) сили, крім
випадків, коли воно у встановленому
законом порядку допущено до негайного
виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа
до органу державної виконавчої служби
не за місцем або не за підвідомчістю
виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка
виконання рішення, надана судом, яким
постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого
документа вимогам, передбаченим
статтею 18 цього Закону;

6-1) офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури;

7) якщо виконавчий документ повернуто
стягувачу за його заявою, крім
виконавчих документів про стягнення
аліментів та інших періодичних
платежів;

8) наявності інших передбачених законом
обставин, що виключають здійснення
виконавчого провадження.

Про відмову у відкритті виконавчого
провадження державний виконавець
виносить постанову протягом трьох
робочих днів, а за рішенням, що підлягає
негайному виконанню, - не пізніше
наступного робочого дня з дня
надходження виконавчого документа і не
пізніше наступного дня надсилає її
заявникові разом з виконавчим
документом.

Отже, керуючись вимогами ст. 26 Закону
№606-XIV, державний виконавець, у зв'язку з
пропуском встановленого строку
пред'явлення документів до виконання,
мав відмовити у відкритті виконавчого
провадження, про що винести відповідну
постанову.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов
висновку, що заявлені позивачем вимоги
є такими, що підлягають задоволенню.

Доданим до матеріалів справи платіжним
дорученням від 21.09.2014 документально
підтверджується факт сплати позивачем
судового збору в сумі 73,08 грн.

Відтак, ця сума підлягає присудженню на
користь позивача.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 94, 158-163 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний ОСОБА_1 до Державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Мелітопольського
міськрайонного управління юстиції
Запорізької області Носова Дениса
Сергійовича, третя особа - Відділ ДАІ з
обслуговування м. Мелітополя та
Мелітопольського району, про визнання
протиправною та скасування
постановизадовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Мелітопольського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
області Носова Дениса Сергійовича від
19.08.2014 про відкриття виконавчого
провадження по примусовому виконанню
постанови серія ВТ1 №145732 від 24.01.2013,
відповідно до якої ОСОБА_1 притягнено
до адміністративної відповідальності
і накладене адміністративне стягнення
у вигляді штрафу у розмірі 225 гривень.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (місцезнаходження:
АДРЕСА_1) суму сплаченого судового
збору у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три
гривні 08 коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Кисіль