Справа № 809/2869/14
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"15" вересня 2014 р.
справа № 809/2869/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

судді Чуприни О.В.

за участю секретаря судового засідання
Драгомирецького І.М.

представника позивача: Долинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області - Урядка Р.Я.,

представників відповідача:
Долинського виробничого управління
водопровідно-каналізаційного
господарства - Бойчука В.І., Цюп’яка
З.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Долинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до
Долинського виробничого управління
водопровідно-каналізаційного
господарства про стягнення
податкового боргу в загальній сумі 217
156,13 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

Івано-Франківським окружним
адміністративним судом 02.09.2014 року
відкрито провадження у справі за
позовом Долинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області (далі по
тексту - позивач, Долинська об'єднана
державна податкова інспекція) до
Долинського виробничого управління
водопровідно-каналізаційного
господарства (далі по тексту -
відповідач) про стягнення податкового
боргу в загальній сумі 217 156,13 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем в порушення вимог частини
1 статті 67 Конституції України, статті
36, пункту 57.1 статті 57 Податкового
кодексу України, не погашено
самостійно визначені податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість за травень 2014 року в сумі 92 098,00
гривень і червень 2014 року в сумі 123 836,00
гривень. Крім того, у відповідача
згідно даних облікової картки платника
податків за несвоєчасну сплату
узгоджених зобов'язань числиться
заборгованість по несплаченій пені з
податку на додану вартість в сумі 1 222,13
гривень. Вказана загальна сума
грошових зобов'язань є податковим
боргом відповідача, яка станом на день
звернення до адміністративного суду
становить 217 156,13 гривень, і несплачена
Долинським виробничим управлінням
водопровідно-каналізаційного
господарства до бюджету.

Представник позивача в судовому
засіданні 15.09.2014 року подав суду заяву
про зменшення позовних вимог у зв'язку
із частковою сплатою відповідачем
заборгованості. Із змісту даної заяви
слідує, що відповідачем сплачено 93 320,13
гривень, які зараховані в погашення
заборгованості по декларації з податку
на додану вартість за травень 2014 року
на суму 92 098,00 гривень та пені на суму 1
222,13 гривень. Суду додатково пояснив, що
станом на час розгляду справи
податковий борг Долинського
виробничого управління
водопровідно-каналізаційного
господарства становить 123 836,00 гривень
(декларація за червень 2014
року). Даною заявою позивач просить
позов в частині стягнення податкового
боргу на суму 123 836,00 гривень (а.с. 58).

Представники відповідача у судовому
засіданні адміністративний позов
визнали з урахуванням заяви про
зменшення позовних вимог. Зазначили, що
з моменту відкриття провадження у
справі по день проведення судового
засідання відповідачем сплачена
заборгованість з податку на додану
вартість за травень 2014 року в сумі 92 098,00
гривень та нарахована пеня в сумі 1 222,13
гривень.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, заслухавши
пояснення представників позивача і
відповідача, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, дослідивши і оцінивши зібрані
по справі докази, в їх сукупності,
проаналізувавши зміст норм
матеріального права, які врегульовують
спірні правовідносини, суд виходить з
таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що Долинське
виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства зареєстроване як
юридична особа, на підтвердження чого в
матеріалах справи наявний Витяг з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
станом на 01.09.2014 року (а.с. 18-19).
Відповідач взятий на облік Долинською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області як платник податків і зборів.

Правовідносини з приводу предмету
адміністративного позову між
позивачем та відповідачем
врегульовані положеннями Податкового
кодексу України.

Конституційний обов'язок кожного
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом
визначений частиною 1 статті 67
Конституції України.

Податковий кодекс України з 01.01.2011 року
регулює відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

У відповідності до вимог статті 36
вказаного Кодексу податковим
обов'язком визнається обов'язок
платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом або законами з
питань митної справи.

Згідно статті 38 Податкового кодексу
України виконанням податкового
обов'язку визнається сплата в повному
обсязі платником відповідних сум
податкових зобов'язань у встановлений
податковим законодавством строк.

Пунктом 15.1 статті 15 зазначеного
Кодексу визначено, що платниками
податків визнаються фізичні особи
(резиденти і нерезиденти України),
юридичні особи (резиденти і
нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

За змістом підпункту 16.1.4. пункту 16.1
статті 16 Податкового кодексу України
платник податків зобов'язаний
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи.

Податок на додану вартість, який є
предметом стягнення за даним
адміністративним позовом, відповідно
до підпункту 9.1.3. пункту 9.1 статті 9
Податкового кодексу України належить
до загальнодержавних податків і зборів
(обов'язкові платежі).

З приводу заборгованості позивача з
податку на додану вартість, який виник
у результаті самостійно
задекларованої до сплати суми
податкового зобов'язання згідно
декларації, суд зазначає наступне.

Виходячи із положень пункту 180.1 статті
180 Податкового кодексу України
відповідач є платником податку на
податку на додану вартість.

Згідно положень пункту 54.1 статті 54 та
пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу
України, крім випадків, передбачених
податковим законодавством, платник
податків самостійно обчислює суму
податкового та/або грошового
зобов'язання та/або пені, яку зазначає у
податковій (митній) декларації або
уточнюючому розрахунку, що подається
контролюючому органу у строки,
встановлені цим Кодексом.

За змістом пунктів 203.1, 203.2 статті 203
Податкового кодексу України податкова
декларація з податку на додану
вартість подається за базовий звітний
(податковий) період, що дорівнює
календарному місяцю, протягом 20
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

Платник податку зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї
статті для подання податкової
декларації.

Матеріалами справи підтверджено, що
відповідачем подано до Долинської
об'єднаної державної податкової
інспекції декларацію з податку на
додану вартість, в якій самостійно
розраховано вказане зобов'язання за
червень 2014 року в сумі 123 836,00 гривень
(а.с. 13-14).

Як з'ясовано судом таке зобов'язання
відповідач не сплачене і на момент
розгляду справи заборгованість
складає 123 836,00 гривень.

Не підлягає оскарженню грошове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків (пункт 56.11 статті 56
Податкового кодексу України).

Відповідно до положень пункту 57.1
статті 57 коментованого Кодексу платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на вказане самостійно
визначені відповідачем зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 123 836,00
гривень, які несплачені ним у строки
встановлений Податковим кодексом
України, являється узгодженою
заборгованістю Долинського
виробничого управління
водопровідно-каналізаційного
господарства.

Згідно вимог підпункту 59.1 статті 59
Податкового кодексу України у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Як слідує з матеріалів справи
Долинською об'єднаною державною
податковою інспекцією 06.03.2014 року
вручено відповідачу податкову вимогу
форми "Ю" за №319-25 від 06.03.2014 року, про що
свідчить відповідний запис на корінці
податкової вимоги, копія якої
містяться в матеріалах справи (а.с. 10).
Відповідач податкову вимогу не
оскаржував у строк передбачений
законом.

Згідно підпункту 14.1.175. пункту 14.1 статті
14 Податкового кодексу України
податковий борг - сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

Податковий борг відповідача
підтверджується податковою
декларацією з податку на додану
вартість за червень 2014 року; витягом із
облікової картки платника податку на
додану вартість; корінцем податкової
вимоги форми "Ю" за №319-25 від 06.03.2014 року,
які містяться в матеріалах справи (а.с.
13-14, 60-62, 10).

Таким чином, суд приходить до висновку,
що самостійно розраховані
відповідачем грошові зобов'язання із
податку на додану вартість в сумі 123 836,00
гривень, являється податковим боргом
відповідача.

Доказів, які б свідчили про погашення
заборгованості, що є предметом
стягнення або спростування її
наявності, відповідач суду не надав.

Відповідно до підпункту 20.1.34. пункту 20.1
статті 20 Податкового кодексу України
передбачено право органів державної
податкової служби на звернення до суду
щодо стягнення коштів платника
податків, який має податковий борг, з
рахунків у банках, що обслуговують
такого платника податків, на суму
податкового боргу або його частини.

Пунктами 95.3 та 95.4 статті 95 Податкового
кодексу України визначено заходи щодо
погашення податкового боргу платника
податків, відповідно до вимог яких
стягнення коштів у рахунок погашення
такого боргу здійснюється за рішенням
суду з рахунків платника податків у
банках, обслуговуючих такого платника
податків, та за рахунок готівки, що
належить такому платнику податків.

Враховуючи те, що відповідачем не
сплачено грошове зобов'язання у
терміни визначені Податковим кодексом
України, то суд зазначає підставним
звернення податкового органу до суду
із позовом на стягнення 123 836,00 гривень у
спосіб визначений пунктами 95.3 та 95.4
статті 95 вказаного Кодексу.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що відповідач зобов'язаний
погасити вказану суму податкового
боргу. Наявність такого обов'язку у
відповідача є визначальною для
вирішення такого спору, крім того,
даний обов'язок забезпечується
Конституцією України, стаття 67 якої
передбачає, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

З огляду на вказане, позовні вимоги про
стягнення з Долинського виробничого
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства податкового боргу в сумі
123 836,00 гривень є
обґрунтованими, а позов таким що
підлягає до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Долинського
виробничого управління
водопровідно-каналізаційного
господарства (ідентифікаційний код
03361626, вул. Богдана Хмельницького, 57, м.
Долина, Івано-Франківська область, 77500)
з його розрахункових рахунків, що є
наявними у банківських установах та за
рахунок готівки, що належить
Долинському виробничому управлінні
водопровідно-каналізаційному
господарству в дохід бюджету
податковий борг в загальній сумі 123 836
(сто двадцять три тисячі вісімсот
тридцять шість) гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Складання постанови в повному обсязі
було відкладено на 4 дня. У зв'язку із
вказаним постанова в повному обсязі
виготовлена 19.09.2014 року.

Суддя
/підпис/
Чуприна О.В.