Справа № 817/2444/13-а
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/20251/14

К/800/19375/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого судді:
Васильченко Н.В.,

суддів:
Калашнікової О.В., Леонтович К.Г.,

при секретарі судового засідання
Романишин О.Р.,

за участю представника відповідача
Тарасюка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційними скаргами Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Медфармсервіс" та Державної
фінансової інспекції в Рівненській
області на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 08
січня 2014 року та постанову
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 19 березня
2014 року у справі № 817/2444/13-а за позовом
Державної фінансової інспекції в
Рівненській області до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Медфармсервіс", третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача: Бугринська
сільська рада, про стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а:

В липні 2013 року Державна фінансова
інспекція в Рівненській області
звернулася до суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Медфармсервіс" про
стягнення коштів в сумі 35600,9 грн.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 08 січня 2014
року позов задоволено. Стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Медфармсервіс" на
користь Бугринської сільської ради
кошти в сумі 35600,90грн.

Постановою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 19 березня
2014 року рішення суду першої інстанції в
частині стягнення коштів в розмірі
13403,05 грн. скасовано та ухвалено в цій
частині нову постанову, якою в
задоволенні позову відмовлено. В решті
постанову суду залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду апеляційної інстанції, Державна
фінансова інспекція в Рівненській
області звернулася з касаційною
скаргою, у якій просить це рішення
скасувати, залишивши в силі рішення
суду першої інстанції.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Медфармсервіс",
звертаючись з касаційною скаргою не
погоджується з рішеннями судів першої
та апеляційної інстанцій, у зв'язку з
чим просить ці рішення скасувати та
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

Касаційні скарги обґрунтовані
неправильним застосуванням судами
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши доповідача, перевіривши в
межах доводів касаційних скарг
матеріали справи на предмет повноти та
всебічності дослідження їх судами та
обґрунтованості застосування норм
матеріального права до спірних
правовідносин, вивчивши доводи
касаційних скарг, колегія суддів
вбачає підстави до задоволення скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Медфармсервіс" та не
вбачає підстав для задоволення скарги
Державної фінансової інспекції в
Рівненській області.

Так, судами попередніх інстанцій
встановлено, що у період з 28.02.2013 року по
15.04.2013 року Гощанською об'єднаною
державною фінансовою інспекцією
проведено планову виїзну ревізію
формування та виконання сільського
бюджету, фінансово-господарської
діяльності у Бугринській сільській
раді Гощанського району Рівненської
області за 2010-2012 роки, січень-лютий 2013
року, за наслідками якої складено акт
від 15.04.2013 року №130-16/6.

Перевіркою встановлено порушення
підконтрольною установою п. 14 ч. 1 ст. 69
Бюджетного кодексу України, що
полягало у незабезпеченні надходжень
орендної плати за землю, яка перебуває
у комунальній власності та призвело до
втрати доходів загального фонду
місцевого бюджету на суму 35 600,90 грн.

За наслідками ревізії сільському
голові Бугринської сільської ради
Гощанського району Рівненської
області пред'явлено вимогу про
усунення порушень від 22.04.2013 року
№130-13/462, пунктом 2 якої зобов'язано
сільську раду стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Медфармсервіс" несплачену орендну
плату за землю в сумі 35600,90 грн., в тому
числі, у разі необхідності, шляхом
проведення претензійно-позовної
роботи.

Кошти стягнуті з відповідача не були.

Листом Бугринської сільської ради
Гощанського району Рівненської
області від 20.05.2013 року №02-21/146
Гощанську об'єднану державну фінансову
інспекцію повідомлено про усунення,
зазначених у вимозі від 22.04.2013 року
№130-13/462, порушень шляхом передачі
документів, що стосуються
взаємовідносин із Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Медфармсервіс", до органів
прокуратури.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з
правомірності вимог ДФІ в Рівненській
області, так як зібраними у справі
доказами підтверджено втрати
бюджетних надходжень, що виникли у
звязку з ухиленням від сплати
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Медфармсервіс" сум
орендної плати за землю в належному
розмірі.

Частково скасовуючи рішення суду
першої інстанції, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що місцевим
судом не враховано строки давності
стягнення плати за землю, передбачені
ст. 102 Податкового кодексу України, тому
позовні вимоги за період з березня 2009
року по 01 липня 2010 року не підлягають
задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками судів, зважаючи на
наступне.

Закон України «Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні» (чинний на момент
виникнення спірних правовідносин)
передбачає, що державний фінансовий
контроль забезпечується органом
державного фінансового контролю через
проведення державного фінансового
аудиту, перевірки державних закупівель
та інспектування.

Відповідно до ст. 2 Закону порядок
проведення органом державного
фінансового контролю державного
фінансового аудиту, інспектування та
перевірок державних закупівель
установлюється Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з п. 50 Порядку за результатами
проведеної ревізії у межах наданих
прав контролюючі органи вживають
заходів для забезпечення: притягнення
до адміністративної, дисциплінарної та
матеріальної відповідальності винних
у допущених порушеннях працівників
об'єкту контролю; звернення до суду в
інтересах держави щодо усунення
виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів, а також
стягнення у дохід держави коштів,
одержаних за незаконними договорами,
без встановлених законом підстав або з
порушенням вимог законодавства;
застосування заходів впливу за
порушення бюджетного законодавства.

Вказані вимоги Порядку узгоджуються з
п. 10 ст. 10 Закону № 2939-ХП, відповідно до
якого органу державного фінансового
контролю надається право звертатися до
суду в інтересах держави, якщо
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів.

Разом із тим, пунктом 19 Порядку
проведення інспектування встановлено,
що якщо під час ревізії Інспекцією
виявлено факти порушення
законодавства, вжиття заходів щодо
яких не належить до компетенції
контролюючого органу (зокрема, з питань
обігу готівки, валютних операцій,
формування об'єкта та/або бази
оподаткування, ціноутворення,
управління державним майном,
дотримання антимонопольного
законодавства та інших), посадові особи
контролюючого органу невідкладно
письмово повідомляють про це керівнику
контролюючого органу чи його
заступнику, які забезпечують
інформування відповідних державних
органів про такі факти.

З огляду на викладене, стаття 10 Закону
№ 2939-XII та п. 50 Порядку надають право
Інспекції на звернення до суду в
інтересах держави лише в тому випадку,
якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено виключно на органи
Державної фінансової інспекції
України.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 14
Закону України «Про систему
оподаткування» (діючого до 01.01.2011р.), до
загальнодержавних платежів належать
такі податки і збори (обов'язкові
платежі), як плата за землю (земельний
податок, а також орендна плата за
земельні ділянки державної і
комунальної власності).

З 01.01.2011р. набрав чинності Податковий
кодекс України, підпунктом 14.1.147 п. 14.1
ст. 14 якого визначено, що плата за землю
- загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності.

Відповідно до п. 40.1 ст. 40 Кодексу розділ
ІІ ПК України визначає порядок
адміністрування податків та зборів,
визначених у розділі I цього Кодексу, а
також порядок контролю за дотриманням
вимог податкового та іншого
законодавства у випадках, коли
здійснення такого контролю покладено
на контролюючі органи.

Згідно з пп. 41.1.1 п. 41.1. ст. 41 розділу ІІ
Кодексу (діючого на час звернення
позивача до суду) контролюючими
органами є органи державної податкової
служби - щодо податків, які
справляються до бюджетів та державних
цільових фондів, крім зазначених у
підпункті 41.1.2 цього пункту, а також
стосовно законодавства, контроль за
дотриманням якого покладається на
органи державної податкової служби.

Органами стягнення є виключно органи
державної податкової служби, які
уповноважені здійснювати заходи щодо
забезпечення погашення податкового
боргу, а також державні виконавці у
межах своїх повноважень.

Отже, здійснення контролю за
дотриманням вимог законодавства, яке
регулює порядок справляння орендної
плати, на час звернення позивача до
суду, було покладено на органи
державної податкової служби.

Враховуючи наведене, Державна
фінансова інспекція в Рівненській
області не мала повноважень на
звернення до суду з позовом в інтересах
держави до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Медфармсервіс" про
стягнення на користь Бугринської
сільської ради орендної плати за землю.

Таким чином, висновки судів першої та
апеляційної інстанцій про
правомірність звернення ДФІ у
Рівненській області з даним позовом,
ґрунтуються на неправильному
застосуванні норм матеріального права.

Колегія суддів дійшла думки, що суди
першої та апеляційної інстанцій повно
та всебічно дослідили обставини
справи, вірно встановили характер
спірних правовідносин, але невірно
застосували норми матеріального права
до їх вирішення.

Відповідно до ст. 229 КАС України суд
касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права , що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 221, 229, 230, 231 КАС України, колегія
суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Рівненській області
залишити без задоволення.

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Медфармсервіс" задовольнити.

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 08 січня 2014
року та постанову Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 19 березня 2014 року у справі №
817/2444/13-а скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позов Державної фінансової інспекції в
Рівненській області залишити без
задоволення.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення і оскарженню не
підлягає, але може бути переглянута
Верховним судом України з підстав, в
строки та у порядку, визначеному ст.ст.
236 - 239-1 КАС України.

Судді: