Справа № 315/638/13-а (2-а/315/24/13)
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/19431/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Сороки М.О., Чумаченко Т.А.,

розглянувши у письмовому провадженні у
касаційній інстанції адміністративну
справу

за позовом ОСОБА_1 до Гуляйпільської
міської ради Запорізької області, за
участю третіх осіб - ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
про визнання дій неправомірними,
скасування рішення № 116 від 30 серпня 2012
року та визнання свідоцтва про право
власності на нерухоме майно недійсним,
касаційне провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову Гуляйпільського районного
суду Запорізької області від 17 жовтня
2013 року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 18 лютого 2014 року,

у с т а н о в и л а :

У травні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Гуляйпільської міської ради
Запорізької області, в якому просить:

- визнати дії Виконавчого комітету
Гуляйпільської міської ради
Запорізької області № 116 від 30 серпня
2012 року "Про видачу свідоцтва про право
власності на житловий будинок"
неправомірними;

- скасувати рішення Виконавчого
комітету Гуляйпільської міської ради
Запорізької області № 116 від 30 серпня
2012 року "Про видачу свідоцтва про право
власності на житловий будинок";

- визнати недійсним свідоцтво
про право власності на нерухоме майно
від

05 вересня 2012 року, видане
Виконавчим комітетом Гуляйпільської
міської

ради на житловий будинок, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначає, що суб'єктом владних
повноважень всупереч вимог чинного
законодавства прийнято рішення № 116
від 30 серпня 2012 року, відповідно до
якого відповідачем вирішено:

1) оформити право власності на житловий
будинок з усіма господарчими та
побутовими спорудами, розташований у
АДРЕСА_1, на ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних
частках;

2) Комунальному підприємству "Імпульс"
Пологівської районної ради:

2.1) видати свідоцтво про право
власності на житловий будинок з усіма
господарськими та побутовими
спорудами, розташований у АДРЕСА_1, на
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних частках;

2.2) провести державну реєстрацію
свідоцтва про право власності на
житловий будинок з усіма
господарськими та побутовими
спорудами, розташований у АДРЕСА_1;

2.3) договір дарування від 08 грудня 2004
року - погасити.

Позивач вважає, що рішення відповідача
є незаконним та таким, що порушує його
законні права та інтереси.

У зв'язку з цим, ОСОБА_1 звернувся в суд з
вимогою про визнання дій відповідача
неправомірними, скасування рішення №
116 від 30 серпня 2012 року та визнання
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно недійсним.

Постановою Гуляйпільського районного
суду Запорізької області від 17 жовтня
2013 року адміністративний позов ОСОБА_1
залишено без задоволення.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 18 лютого 2014 року
постанову суду першої інстанції в
частині залишення без задоволення
позовних вимог щодо визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 05 вересня 2012 року,
видане Виконавчим комітетом
Гуляйпільської міської ради на
житловий будинок, розташований по
АДРЕСА_1 - скасовано та закрито
провадження в цій частині.

В іншій частині постанову суду першої
інстанції залишено без змін.

У своїй касаційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати їх рішення та
прийняти нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

В свою чергу, представник відповідача
та треті особи - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у
своїх запереченнях вказують на
необґрунтованість касаційної скарги і
просять залишити її без задоволення, а
судові рішення без змін.

Касаційна скарга підлягає залишенню
без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачу на праві
приватної власності належить житловий
будинок, який розташований по АДРЕСА_1,
що знаходиться поряд з розташованим
житловим будинком, який належить
ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

30 серпня 2012 року відповідач,
розглянувши заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_2
щодо видачі свідоцтва про право
власності на житловий будинок з
господарськими та побутовими
спорудами, розташований у АДРЕСА_1,
взамін договору даруванням від 08
грудня 2004 року, посвідченого
Гуляйпільською державною нотаріальною
конторою, у зв'язку із переплануванням
та добудовою житлового будинку згідно
із рішенням Виконавчого комітету
Гуляйпільської міської ради
Запорізької області № 327 від 27 грудня
2012 року, вирішив: видати свідоцтво про
право власності на житловий будинок з
усіма господарськими та побутовими
спорудами, розташований у АДРЕСА_1, на
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних частках;
провести державну реєстрацію
вищевказаного будинку; погасити
договір дарування житлового будинку.

05 вересня 2012 року відповідачем видано
свідоцтво про право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 на ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 в рівних частках.

У зв'язку із зверненням ОСОБА_1 до
відповідача, 14 вересня 2012 року головним
спеціалістом відділу з розвитку ЖКГ,
містобудування та архітектури ОСОБА_4
та головним
спеціалістом-землевпорядником
ОСОБА_5 проведено обстеження земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_1, за
результатами якої складено акт.

При проведенні обстеження комісією
встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1,
знаходиться домоволодіння, яке в
рівних частках належить гр. ОСОБА_3 та
гр. ОСОБА_2. На території даного
домоволодіння самовільних споруд чи
будівель не виявлено, а прибудова на
яку посилається в заяві гр. ОСОБА_1
зареєстрована в технічному паспорті на
дане домоволодіння БТІ Пологівського
КП "Імпульс" як приміщення № 1 та має
відповідне свідоцтво про право
власність на нерухоме майно.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскаржуване рішення № 116 від 30 серпня
2012 року відповідачем прийнято у
відповідності до вимог законодавства.

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд погодився із
висновком суду першої інстанції щодо
правомірності прийняття оскаржуваного
рішення, проте, скасовуючи постанову
суду першої інстанції в частині
залишення без задоволення позовних
вимог щодо визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 05 вересня 2012 року,
видане Виконавчим комітетом
Гуляйпільської міської ради на
житловий будинок, розташований по
АДРЕСА_1, прийшов до висновку щодо
закриття провадження в цій частині
позовних вимог у зв'язку із підсудністю
вищевказаних правовідносин в порядку
цивільного судочинства.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
зазначені висновки суду апеляційної
інстанції вважає вірними та такими, що
зроблені на підставі правильно
застосованих норм матеріального права.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 144 Конституції
України органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території. Рішення
органів місцевого самоврядування з
мотивів їх невідповідності
Конституції чи законам України
зупиняються у встановленому законом
порядку з одночасним зверненням до
суду.

Аналогічне положення міститься в
частині 10 статті 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні".

Статтею 31 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" передбачено,
що до відання виконавчих органів
міських рад належать делеговані
повноваження стосовно здійснення в
установленому порядку державного
контролю за дотриманням законодавства,
затвердженої містобудівної
документації при плануванні та
забудові відповідних територій;
зупинення у випадках, передбачених
законом, будівництва, яке проводиться з
порушенням містобудівної документації
і проектів окремих об'єктів, а також
може заподіяти шкоди навколишньому
природному середовищу.

Згідно із частиною 6 статті 59 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" виконавчий комітет сільської,
селищної, міської, районної у місті (у
разі її створення) ради в межах своїх
повноважень приймає рішення. Рішення
виконавчого комітету приймаються на
його засіданні більшістю голосів від
загального складу виконавчого
комітету і підписуються сільським,
селищним, міським головою, головою
районної у місті ради.

Відповідно до підпункту "а" пункту 8.1
Тимчасового положенням про порядок
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно, зареєстрованого наказом
Міністерства юстиції України № 7/5 від
07 лютого 2002 року, оформлення права
власності на нерухоме майно
проводиться з видачею свідоцтва про
право власності за заявою при
оформленні права власності на нерухоме
майно органами місцевого
самоврядування фізичним та юридичним
особам на новозбудовані,
реконструйовані об'єкти нерухомого
майна за наявності документа, що
посвідчує право на земельну ділянку, та
документа, що відповідно до вимог
законодавства засвідчує відповідність
закінченого будівництва об`єкта
проектній документації, стандартам і
правилам.

У відповідності до пункту 8.3
вищезазначеного Тимчасового
положення, підготовка відповідних
документів проводиться бюро технічної
інвентаризації за дорученням
відповідного органу. Свідоцтво
скріплюється печаткою органу, який
проводив оформлення права власності на
нерухоме майно.

Відповідно до статті 15
Цивільно-процесуального кодексу
України справи стосовно захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин
розглядаються в порядку цивільного
судочинства.

Аналіз вищезазначеного положення дає
підстави колегії суддів Вищого
адміністративного суду України
зробити висновок про те, що юрисдикція
адміністративних судів не поширюється
на вимогу стосовно визнання недійсним
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно. А отже, висновок суду
апеляційної інстанції щодо закриття
провадження в цій частині є
обґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач, керуючись Тимчасовим
Положенням про порядок державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно,
зареєстрованого наказом Міністерства
юстиції України № 7/5 від 07 лютого 2002
року, прийняв рішення на підставі
необхідних документів, наданих ОСОБА_3
та ОСОБА_2, а саме:

- договору дарування від 08 грудня
2004 року, посвідченого Гуляйпільською
державною нотаріальною конторою;

- рішення Виконавчого комітету
Гуляйпільської міської ради
Запорізької області № 327 від 27 грудня
2012 року, яке прийнято у зв'язку із
переплануванням та добудовою
житлового будинку;

- будівельного паспорту від 2010
року;

- матеріалів технічної
інвентаризації.

З урахуванням вищенаведеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України приходить до висновку, що
оскаржуване рішення органу місцевого
самоврядування прийнято у
відповідності до вимог законодавства.

Слід зазначити, що відповідно до вимог
частини 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
позивач не вказав чим конкретно
порушує оскаржене рішення його
особисті права, свободи та інтереси.

Доводи позивача про те, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 на початку літа 2012 року
самовільно, без узгодження з
відповідними службами та без отримання
спеціального дозволу, на межі з його
будинком побудовано приміщення, яке не
відповідає вимогам пункту 2.20 Державних
будівельних норм "Житлові будинки для
індивідуальних забудовників України"
спростовуються актом обстеження
домоволодіння АДРЕСА_1 від 14 вересня 2012
року, в якому вказано, що на території
даного домоволодіння самовільних
споруд чи будівель не виявлено, а
прибудова на яку посилається в заяві
гр. ОСОБА_1 зареєстрована в технічному
паспорті на дане домоволодіння БТІ
Пологівського КП "Імпульс" як
приміщення № 1 та має відповідне
свідоцтво про право власність на
нерухоме майно.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів
попередніх інстанцій є правильними,
обґрунтованими, відповідають нормам
матеріального та процесуального права,
підстави для скасування чи зміни
оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, висновків судів та обставин
справи не спростовують.

Керуючись статтями 222-224, 231, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Гуляйпільського районного
суду Запорізької області від 17 жовтня
2013 року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 18 лютого 2014 року у цій справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
М.І. Смокович

Судді
М.О. Сорока

Т.А. Чумаченко