Справа № 804/3649/13-а
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

31 липня 2014 рокусправа № 804/3649/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І.
Щербака А.А.

за участю секретаря судового
засідання: Сонник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 13 грудня 2013
року у справі № 804/3649/13-а за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся
до суду з позовом до Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі -
відповідач), в якому, з урахуванням
клопотання про уточнення позову,
просив визнати дії відповідача щодо
невиплати одноразової грошової
допомоги при звільнені незаконними;
зобов'язати відповідача сплатити
одноразову грошову допомогу при
звільненні в розмірі 25% місячного
забезпечення за 15 років служби, а саме:
в розмірі 11 692 грн..

В обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що 16.07.2012 його
звільнено за власним бажанням з
податкової міліції Державної
податкової служби у Дніпропетровській
області. Всупереч Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" та Постанови Кабінету Міністрів
України від 17.07.1992 № 393 позивач,
при звільненні не отримав одноразову
грошову допомогу у розмірі 25% місячного
грошового забезпечення за кожний
повний календарний рік служби.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 13
грудня 2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, позивач, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, неправильного тлумачення судом
першої інстанції діючого
законодавства, подав апеляційну
скаргу. В скарзі позивач просить
скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 13 грудня 2013
року та прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти апеляційної
скарги позивача заперечував, вказував
на повноту встановлених обставин у
справі судом першої інстанції. Просив
апеляційну скаргу позивача залишити
без задоволення, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 13 грудня 2013
року - без змін.

В судовому засіданні позивач
підтримав доводи та вимоги апеляційної
скарги, наполягав на її задоволенні.

Представник відповідача у
судовому засіданні прохав залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
рішення суду першої інстанції - без
змін.

Заслухавши позивача та
представника відповідача, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає, з
огляду на наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах
внутрішніх справ у період з 16.11.1999 року
по 28.08.2007 року, а саме: в НДЕКЦ при УМВС
України в Дніпропетровській області, а
у період з 30.08.2007 року по 16.07.2012 року
проходив службу в органах податкової
міліції, а саме: в УПМ ДПС у
Дніпропетровській області ДПС.

Згідно листів Головного
управління МВС України в
Дніпропетровській області від 30.07.2012
року №12/6305 та від 15.08.2012 року №3/Б-7
ОСОБА_1 повідомлено, що при звільненні з
органів внутрішніх справи йому
одноразова грошова допомога не
нараховувалась і не виплачувалась.

Наказом Державної податкової
служби у Дніпропетровській області ДПС
України від 10.07.2012 року майора
податкової міліції ОСОБА_1, старшого
оперуповноваженого сектору
організації викриття податкових
злочинів відділу податкової міліції
Лівобережної МДПІ м. Дніпропетровська,
згідно з Положенням про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, звільнено з
податкової міліції в запас Збройних
сил за п.64 "ж" (за власним бажанням) 16.07.2012
року.

29.08.2012 року ОСОБА_1 звернувся до
ДПС України в Дніпропетровській
області з відповідними зверненнями
щодо виплати йому одноразової грошової
допомоги.

Листом ДПС України в
Дніпропетровській області від 06.09.2012
року № 21925/10/05-135
повідомлено, що підстави для виплати та
визначення суми одноразової грошової
допомоги звільняємим особам
начальницького складу податкової
міліції, які мають право на пенсію,
закріплені ст. 9 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року. Інших
підстав для виплати та визначення суми
одноразової грошової допомоги при
звільненні зі служби законодавцем не
встановлено.

Спір між сторонами виник з
приводу наявності у позивача права на
отримання одноразової грошової
допомоги в розмірі 25 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби
відповідно до ч.2 ст.9 Закону України
"Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб".

З огляду на фактичні обставини
справи, норми законодавства, що
регулюють спірні правовідносини,
колегія суддів погоджується з судом
першої інстанції про відсутність
правових підстав для задоволення
позову.

Відповідно до частини 2 статті 9
Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" в редакції на момент виникнення
спірних правовідносин особам рядового,
сержантського, старшинського та
офіцерського складу та деяким іншим
особам, які мають право на пенсію за цим
Законом, при звільненні зі служби за
власним бажанням, через сімейні
обставини або інші поважні причини,
перелік яких визначається Кабінетом
Міністрів України, які мають вислугу 10
років і більше, виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
25 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби.

Тобто, першочерговою умовою для
набуття позивачем права на отримання
встановленої наведеною правовою
нормою одноразової грошової допомоги є
наявність у позивача права на пенсію за
Законом України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб".

Відповідно до преамбули Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб" цей Закон
визначає умови, норми і порядок
пенсійного забезпечення громадян
України із числа осіб, які перебували
на військовій службі, службі в органах
внутрішніх справ, державній пожежній
охороні, Державній службі спеціального
зв'язку та захисту інформації України,
органах і підрозділах цивільного
захисту, податковій міліції чи
Державній кримінально-виконавчій
службі України, та деяких інших осіб,
які мають право на пенсію за цим
Законом.

Статями 1, 2, 3, 4 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" визначено коло осіб, які мають
право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до ст.1 вказаного
Закону особи офіцерського складу,
прапорщики і мічмани,
військовослужбовці надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особи, які мають право на
пенсію за цим Законом при наявності
встановленої цим Законом вислуги на
військовій службі, службі в органах
внутрішніх справ і в державній
пожежній охороні, службі в Державній
службі спеціального зв'язку та захисту
інформації України, в органах і
підрозділах цивільного захисту,
податкової міліції, Державної
кримінально-виконавчої служби України
мають право на довічну пенсію за
вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які
мають право на пенсію за цим Законом,
які стали інвалідами за умов,
передбачених цим Законом, набувають
право на пенсію по інвалідності.

Члени сімей військовослужбовців,
осіб, які мають право на пенсію за цим
Законом, які загинули чи померли або
пропали безвісти, мають право на пенсію
в разі втрати годувальника.

Стаття 12 цього ж Закону визначає
умови призначення пенсій за вислугу
років, а саме: пенсія за вислугу років
призначається особам офіцерського
складу, прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, іншим особам, зазначеним у
пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону
(крім осіб, зазначених у частині третій
статті 5 цього Закону), незалежно від
віку, якщо вони звільнені зі служби по 30
вересня 2011 року і на день звільнення
мають вислугу 20 років і більше; з 1
жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на
день звільнення мають вислугу 20
календарних років та 6 місяців і більше.

Враховуючи вищевикладене та з
огляду на те, що на момент звільнення за
власним бажанням позивач мав вислугу
лише 12 років 08 місяців, позивач не набув
право на пенсію за Законом України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб", отже суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку щодо
відсутності правових підстав для
виплати позивачу одноразової грошової
допомоги в розмірі 25 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби,
передбаченої ч.2 ст.9 вказаного Закону.

Посилання позивача на пункт 10
постанови Кабінету Міністрів України
від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок
обчислення вислуги років, призначення
та виплати пенсій і грошової допомоги
особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей" який
передбачає, що військовослужбовцям,
крім військовослужбовців строкової
військової служби, особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації, державної пожежної
охорони, органів і підрозділів
цивільного захисту, податкової
міліції, Державної
кримінально-виконавчої служби які
звільняються із служби, зокрема, за
власним бажанням, та мають вислугу 10
років і більше, виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
25 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби колегія суддів
вважає безпідставними, оскільки
вищенаведена постанова видана на
виконання Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" та застосовується виключно з
урахуванням положень цього Закону.

З огляду на вищевикладене,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції під час розгляду справи в
повному обсязі дослідив обставини, які
мають значення для справи, ухвалив
законне та обґрунтоване рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Мотивація та докази, наведені у
апеляційній скарзі позивача, не дають
колегії суддів підстав для
постановлення висновків, які б
спростовували правову позицію суду
першої інстанції, а тому апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
оскаржену постанову суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205,
206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 13
грудня 2013 року у справі № 804/3649/13-а -
залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Повний текст ухвали виготовлено
01.08.2014р.

Головуючий:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак