Справа № 810/4589/13-а
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/4589/13-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

16 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддів при
секретаріБорисюк Л.П., Петрика І.Й.,
Собківа Я.М. Чайка О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України у
Богуславському районі Київської
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 17
вересня 2013 року у справі за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до
Управління Пенсійного фонду України у
Богуславському районі Київської
області про визнання протиправною та
скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2013 року ФОП ОСОБА_5 звернулася
до Київського окружного
адміністративного суду із позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
Богуславському районі Київської
області в якому просила визнати
протиправною та скасувати вимогу від
12.08.2013 № Ф 264.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 17 вересня
2013 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано
вимогу Управління Пенсійного фонду
України у Богуславському районі
Київської області від 12.08.2013 № Ф 264.

Відповідач, не погоджуючись з
прийнятим рішенням суду, звернувся з
апеляційною скаргою, в якій зазначає,
що оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_5 є пенсіонеркою та отримує
пенсію за віком.

Крім того, є громадянкою, яка постійно
проживає на території зони посиленого
радіоекологічного контролю, що
підтверджується копією посвідчення
серії НОМЕР_1 (а.с.9).

22.04.1998 державним реєстратором
Богуславської районної державної
адміністрації Київської області
зареєстровано ОСОБА_5 в якості фізичної
особи-підприємця, про що зроблено запис
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців за №
2 000364 (а.с.10).

З січня 2012 року фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_5 обрано
особливий спосіб оподаткування, обліку
і звітності шляхом сплати єдиного
податку, що підтверджується наявною у
матеріалах справи копією свідоцтва
платника єдиного податку серії НОМЕР_2
(а.с.11).

12.08.2013 відповідачем прийнято вимогу №
Ф-264 про сплату боргу по єдиному внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 4 572,42 грн.

Позивачка вважає, що у відповідача
відсутні законодавчі підстави вважати
її особою, яка зобов`язана сплачувати
єдиний внесок на загальнообов`язкове
державне соціальне страхування за
січень - грудень 2012 року, оскільки вона
як пенсіонерка за віком і одночасно
суб`єкт спрощеної системи
оподаткування в силу приписів частини
четвертої статті 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 №
2464-VI звільнена від сплати за себе
єдиного внеску.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, колегія суддів
виходить з наступного.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, визначаються
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску за загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від
08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Визначальним для розв'язання даного
спору є правильне розуміння положень
частини четвертої статті 4 вказаного
Закону, якою зокрема визначено, що
особи, зазначені у пункті 4 частини 1
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідач вважає, що пенсіонером за
віком у розумінні вищенаведеної норми
є особа, якій призначено пенсію за
віком згідно Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Позиція позивача в свою
чергу зводиться до того, що пенсіонером
може бути особа, якій призначено пенсію
за віком згідно будь-якого закону, яким
визначено призначення пенсії особам
залежно від досягнення віку.

За загальним правилом пенсію за віком
прийнято називати таку пенсію, яка
встановлюється з досягненням певного
віку та за наявності необхідного стажу
роботи. Пенсії за віком поділяються на
три види: 1) на загальних підставах; 2)
пільгових; 3) спеціальних юридичних
підставах (умовах).

Відповідно до частини четвертої статті
4 Закону № 2464-VІ, особи, зазначені у
пункті 4 частини першої цієї статті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Як вбачається з матеріалів справи, з
серпня 2008 року позивачці була
призначена пенсія за віком на
пільгових умовах відповідно до статті
26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та статті 55 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
оскільки їй як громадянці, яка постійно
проживає на території зони посиленого
радіоекологічного контролю присвоєно
статус особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 4
категорії.

У відповідності до статті 9 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Статтею 23 вищевказаного Закону
визначено, що особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

Згідно статті 55 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», особам,
які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

З аналізу норм вищевказаних законів
слідує, що надання позивачці
законодавчо визначеної пільги
вираженої у заниженні віку,
необхідного для призначення пенсії, не
змінює виду пенсійного забезпечення та
не позбавляє права особи на
призначення пенсії (пенсії за віком)
передбаченої законом.

Як було вірно зазначено судом першої
інстанції, позивачка з січня 2012 року
перебуває на спрощеній системі
оподаткування, зареєстрована в УПФ як
платник внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування та має
статус громадянки, яка постійно
проживає на території зони посиленого
радіоекологічного контролю. Впродовж
2012 року позивачка здійснювала
підприємницьку діяльність на
спрощеній системі оподаткування, а
тому являючись пенсіонером за віком
звільняється від обов'язку сплати
єдиного внеску.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що позивачка має передбачене
частиною четвертою статті 4 «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» право на
звільнення від сплати єдиного внеску,
оскільки обрала спрощену систему
оподаткування та отримує пенсію за
віком, а тому вимога відповідача від
12.08.2013 № Ф 264 про сплату недоїмки за 2012
рік в сумі 4 572 грн. 42 коп. є незаконною та
підлягає скасуванню.

При цьому, колегія суддів не приймає до
уваги твердження відповідача про те, що
позивачка не підпадає під дію статті 26
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та не звільняється від
сплати єдиного внеску на підставі
частини четвертої статті 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», оскільки вона
є пенсіонеркою за віком та має всі інші
необхідні умови для звільнення від
сплати єдиного внеску.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Богуславському районі Київської
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 17
вересня 2013 року - залишити без
задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 17 вересня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
суддя суддя Л.П. Борисюк
І.Й. Петрик Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та
підписано - 19.09.2014

Головуючий суддя
Борисюк Л.П.

Судді:
Петрик І.Й.

Собків Я.М.