Справа № 815/1931/14
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

16 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/1931/14

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції:
Бжассо Н. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Лук'янчук О.В.

- Танасогло Т.М.

при секретарі -
Тропанець О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Південної митниці Міндоходів
на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 19 травня 2014
року по справі за адміністративним
позовом Приватного підприємства
«Універсал-1» до Південної митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України в Одеській області про
визнання неправомірними дій митного
органу та скасування рішення про
коригування митної вартості товарів,
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення та
зобов'язання провести зарахування
надлишково перерахованого податку, -

В С Т А Н О В И Л А :

Приватне підприємство «Універсал-1»
звернулося до суду з адміністративним
позовом до Південної митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України в Одеській області про
визнання неправомірними дій митного
органу щодо проведення коригування
митної вартості товарів за митною
декларацією № 500060001.2013.057513 від 27.12.2013
року; скасування рішення про
коригування митної вартості товарів
500060001/2013/610177/2 від 28.12.2013 року та Картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №
500060001/2013/00751; зобов'язання відповідача
провести зарахування надлишково
перерахованого податку у розмірі 61 961, 74
грн. в рахунок сплати майбутніх митних
податків.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 19 травня 2014
року адміністративний позов
задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано Рішення
Південної митниці Міндоходів про
коригування митної вартості товарів №
500060001/2013/610177/2 від 28.12.2013 року. Визнано
протиправною та скасовано картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформлені випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 500060001/2013/00751
від 28.12.2013 року. В іншій частині позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі Південної митниці
Міндоходів ставиться питання про
скасування судового рішення в зв'язку з
тим, що воно постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги Південної митниці
Міндоходів, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
27.12.2013 року, за митною декларацією МД №
500060001/2013/057513, декларантом ПП
«Універсал-1» до митного оформлення був
заявлений товар: «Арахіс не смажений
лущений Bold 60/70, необроблений, не в
первинній упаковці масою нетто 25,00 кг,
нетто - 38000 кг. Торгівельна марка - не
визначена, виробник Milan Seeds Corporetion.
Країна виробництва Індія».

До митного оформлення для
підтвердження митної вартості товарів
були подані наступні документи:
зовнішньоекономічний договір від
17.06.2013 року № 17/06/13; комерційний
документ (інвойс) від 09.11.2013 року №
MCS/ЕХР-055&056; копії митних декларацій
країни відправлення від 09.11.2013 року №
8367341, № 8367348, специфікація та інші
товаросупровідні документи.

У зв'язку зі спрацюванням профілю
ризику автоматизованої системи
аналізу та управління ризиками (АСАУР)
щодо можливого заниження митної
вартості та у зв'язку з тим, що у поданих
документах містяться розбіжності
виникли підстави вважати
недостовірними відомості представлені
декларантом, у зв'язку з чим, 27.12.2013 року
о 21:52 годині , митним органом, згідно
положень п. 3 ст. 53 Митного Кодексу
України було запропоновано декларанту
надати додаткові документи на
підтвердження заявленої митної
вартості, а саме виписку з
бухгалтерської документації; каталоги,
специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів,підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

28.12.2013 року, о 13:49 годині, митниця, шляхом
надіслання електронного листа,
повторно повідомила декларанта о
наявних правах та наслідках
невиконання вимог митного органу.

28.12.2013 року, декларант надіслав лист № 67
від 27.12.2013 року, в якому повідомив про
неможливість надання додаткових
документів на підтвердження заявленої
митної вартості.

Того ж дня, митний орган повідомив, що
за результатом проведеної
консультації між митним органом та
декларантом, було обрано метод
визначення митної вартості - резервний.

Посадовою особою Південної митниці
Міндоходів під час дослідження
документів наданих декларантом було
вирішено, що з урахуванням вимог п. 2 ст.
58 Митного Кодексу України, використані
декларантом відомості не підтверджені
документально, згідно п. 3 ст. 58 Митного
Кодексу України застосувати
другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1
ст. 57 Митного Кодексу України є
неможливим, у зв'язку з чим, відповідно
до п.1 ст. 55 Митного Кодексу України,
митним органом здійснено коригування
митної вартості на товар.

На підставі аналізу цін бази даних ЄАІС
ДМСУ встановлено, що рівень митної
вартості подібних товарів, митне
оформлення яких вже здійснено: по
товару № 1 є більшим (митна декларація
від 19.12.2013 року № 500060001/2013/056175), тому
митну вартість визнано на рівні - 2,15
доларів США за кг нетто, у зв'язку з чим
було видано картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 500060001/2013/00751 та прийнято
рішення про коригування митної
вартості № /2013/610177/2.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
часткове задоволення
адміністративного позову виходячи з
наступного.

Статтею 49 Митного кодексу України
визначено, що митною вартістю товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів
використовуються для: 1) нарахування
митних платежів; 2) застосування інших
заходів державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України; 3) ведення митної статистики; 4)
розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки.

Відповідно до статті 52 Митного Кодексу
України, декларант або уповноважена
ним особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з митним
органом;

2) подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати,
пов'язані з коригуванням митної
вартості або наданням митному органу
додаткової інформації.

Згідно статті 53 Митного кодексу
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, зокрема, є:

- декларація митної вартості та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу
України забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.

Таким чином, з наведених норм статті 53
Митного кодексу України (частин 1 та 2)
вбачається, що Митним кодексом України
передбачено та встановлено вичерпний
перелік документів, що подається
декларантом митному органу для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів та обраного методу її
визначення.

Відповідно до частини 3 статті 53
Митного кодексу України, в разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Частиною 2 статті 54 Митного Кодексу
передбачається, що контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 54
Митного Кодексу передбачено, що митний
орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Згідно статті 57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 58 Митного кодексу
України, у разі якщо митна вартість не
може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи, зазначені у пункті 2 частини
першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно статті 58 Митного Кодексу метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або
їх ціни відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між
собою особи або хоч і пов'язані між
собою особи, однак ці відносини не
вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Частиною 2 статті 54 Кодексу встановлено
порядок проведення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За приписами статті 59 Митного кодексу
України у разі якщо митна вартість
оцінюваних товарів не може бути
визначена згідно з положеннями статті
58 цього Кодексу, за основу для її
визначення береться вартість операції
з ідентичними товарами, що продаються
на експорт в Україну з тієї ж країни і
час експорту яких збігається з часом
експорту оцінюваних товарів або є
максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу
визначення митної вартості за основу
береться прийнята митним органом
вартість операції з ідентичними
товарами з дотриманням умов,
зазначених у цій статті.

При цьому під ідентичними розуміються
товари, однакові за всіма ознаками з
оцінюваними товарами, у тому числі за
такими, як: 1) фізичні характеристики; 2)
якість та репутація на ринку; 3) країна
виробництва; 4) виробник.

Ціна договору щодо ідентичних товарів
береться за основу для визначення
митної вартості товарів, якщо ці товари
ввезено приблизно в тій же кількості та
на тих же комерційних рівнях, що й
оцінювані товари.

У разі якщо для цілей застосування
цього методу виявляється більш як одна
вартість договору щодо ідентичних
товарів, для визначення митної
вартості оцінюваних товарів
використовується найменша така
вартість.

Таким чином, виходячи з аналізу
вказаних вище положень Митного кодексу
України, колегія суддів зазначає, що
основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

В свою чергу, кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього
Кодексу. Під час таких консультацій
митний орган та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності. У разі
неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу
для її визначення може братися або
ціна, за якою ідентичні або подібні
(аналогічні) товари були продані в
Україні не пов'язаному із продавцем
покупцю відповідно до статті 62 цього
Кодексу, або вартість товарів,
обчислена відповідно до статті 63 цього
Кодексу. При цьому кожний наступний
метод застосовується, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу. У разі якщо
неможливо застосувати жоден із
зазначених методів, митна вартість
визначається за резервним методом
відповідно до вимог, встановлених
статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до наказу Міністерства
фінансів України "Про затвердження
форми рішення про коригування митної
вартості товарів, Правил заповнення
рішення про коригування митної
вартості товарів та Переліку
додаткових складових до ціни договору"
від 24.05.2012 № 598 в графі 33 рішення про
коригування митної вартості товарів
"Обставини прийняття Рішення та
джерела інформації, що
використовувалися митним органом для
визначення митної вартості"
зазначаються причини, через які митна
вартість імпортованих товарів не може
бути визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), у
тому числі: неподання основних
документів, які підтверджують
відомості про заявлену митну вартість
товарів (згідно з переліком та
відповідно до умов, наведених у статті
53 Кодексу); невірно проведений
розрахунок митної вартості;
невідповідність обраного декларантом
або уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ
Кодексу; надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості. Зазначається послідовність
застосування методів визначення
митної вартості та причин, через які не
був застосований кожний з методів, що
передує методу, обраному митним
органом.

Посилання на використання цінової бази
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Держмитслужби у Рішенні
допускається тільки при визначенні
митної вартості відповідно до положень
статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов'язковим
зазначенням номера та дати митної
декларації, яка була взята за основу
для визначення митної вартості
оцінюваних товарів, з поясненнями щодо
зроблених коригувань на обсяг партії
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, умов поставки, комерційних
умов тощо. У випадку визначення митної
вартості оцінюваних товарів із
застосуванням резервного методу
(стаття 64 Кодексу) зазначаються
докладна інформація та джерела, які
використовувалися митним органом при
її визначенні.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
документи подані позивачем до митного
оформлення товарів, ввезених на
підставі вказаних вище контрактів та
повідомлення митниці про зобов'язання
підприємства подати додаткові
документи для підтвердження заявленої
митної вартості, колегія суддів вважає,
що Південною митницею неправомірно
було застосовано до спірних
правовідносин норми саме частини 3
статті 53 Митного кодексу України, якою
передбачено зобов'язання декларанта
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи в разі
якщо документи, зазначені у частині
другій вказаної статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують саме числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, оскільки як вбачається з
оскаржуваного рішення про коригування
митної вартості, підставами для його
винесення послужили не розбіжності в
документах щодо безпосередньо ціни
товару (що зазначено в самому рішенні),
а інші розбіжності, які не пов'язані з
визначенням митної вартості
оцінюваних товарів, а саме:

- згідно п. 3.2 зовнішньоекономічного
договору оплата за товар здійснюється
згідно затвердженої та підписаної
специфікації, яка відсутня у пакеті
документів;

- в поданому до митного оформлення
платіжному дорученні від 05.12.2013 року №
249 відсутнє посилання на інвойси;

- у платіжному дорученні від 10.10.2013 року
№ 236 зазначено номер інвойсу, відмінний
від поданого з пакетом документів.

В свою чергу, як вбачається з
матеріалів справи та встановлено судом
першої інстанції, стосовно
встановлених розбіжностей: щодо
відсутності у пакеті документів
специфікації № 2 від 04.10.2013 року до
зовнішньоекономічного контракту від
17.06.2013 року за № 17/06/13, судом першої
інстанції зазначено, що специфікація
була надана одразу з усіма необхідними
для митного оформлення товару
документами, що підтверджено
представником відповідача, з
посиланням на помилковість зазначення
митним органом в рішенні про її
відсутність у поданому пакеті
документів; платіжні доручення від
10.10.2013 року за № 236 від 05.12.2013 року № 249
містять посилання на надану митному
органу специфікацію № 2, а пункт 3.2
зовнішньоекономічного контракту від
17.06.2013 року за № 17/06/13 взагалі не містить
посилання на затверджену та підписану
специфікацію.

Колегія суддів не погоджується з
доводами апеляційної скарги та
зазначає, що надані позивачем до
Південної митниці для митного
оформлення товару документи
відповідають вимогам частини 2 статті
53 Митного кодексу України та чітко
ідентифікують оцінюваний товар, не
містять розбіжностей щодо даних, які
підлягають обчисленню при визначені
саме митної вартості товару та
підтверджують ціну товару, яка
сплачена позивачем за ціною, вказаною в
контрактах.

Крім того, як вбачається з рішення про
коригування митної вартості товарів
(а.с.48), коригування митної вартості
товарів було здійснено на підставі
аналізу бази даних ДМСУ рівня митної
вартості ідентичних (аналогічних)
товарів, митне оформлення яких вже
здійснено відповідно до: МД500060001/2013/056175
від 19.12.2013 року по товару № 1.

Натомість, колегія суддів вважає, що
митним органом було безпідставно
порівняно ціни задекларованих
позивачем товарів з цінами ідентичних
(аналогічних) товарів, вказаних в вище
зазначеній МД, оскільки приймаючи
оскаржуване рішення про коригування
митної вартості, Південною митницею у
графі 33 вказаного рішення, крім номера
та дати митної декларації, яка була
взята за основу для визначення митної
вартості оцінюваних товарів, не надано
пояснень щодо зроблених коригувань на
обсягів партії ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, умов поставки,
комерційних умов тощо та не зазначена
докладна інформація та джерела, які
використовувалися митним органом при
визначенні митної вартості оцінюваних
товарів із застосуванням резервного
методу.

Таким чином, колегія судів не приймає
до уваги доводи апеляційної скарги та
вважає обґрунтованим висновок суду
першої інстанції про неправомірність
дій Південної митниці при здійснення
коригування митної вартості товарів із
застосуванням резервного методу та
приходить до висновку, що оскаржуване
рішення відповідача не містять всіх
об'єктивних даних щодо імпортованих в
Україну товарів, які підтверджуються
документально і підлягають обчисленню,
у зв'язку з чим, коригування митної
вартості ввезених позивачем товарів
резервним методом на підставі аналізу
цін бази даних ДМСУ було зроблено
Південною митницею з порушенням вище
наведених норм Митного кодексу
України, наказу Міністерства фінансів
України "Про затвердження форми
рішення про коригування митної
вартості товарів, Правил заповнення
рішення про коригування митної
вартості товарів та Переліку
додаткових складових до ціни договору".

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи,
порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200;
п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Південної митниці
Міндоходів залишити без задоволення, а
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 19 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Повний текст
судового рішення виготовлений 17
вересня 2014 року.

Головуючий:

Судді: