Справа № 804/9074/13-а
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2014 рокусправа № 804/9074/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чабаненко С.В.

суддів: Іванова
С.М. Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м.Дніпропетровську
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 03 вересня
2013 року у справі № 804/9074/13-а за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«АТБ-маркет» до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у
м.Дніпропетровську Міжрегіонального
Головного управління Міндоходів про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «АТБ-маркет»
звернулось до суду з адміністративним
позовом, в якому просило визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення, винесені
Спеціалізованою державною податковою
інспекцією з обслуговування великих
платників у м.Дніпропетровську
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів, від 12.06.2013 року за № ,
№ . В обґрунтування позовних
вимог зазначив, що за результатами
проведеної фактичної перевірки
відповідачем зроблені протиправні
висновки щодо встановлених порушень
вимог чинного законодавства. Позивача
посилається на незаконність спірних
податкових повідомлень-рішення та
вважає, що вони порушують його права і
законні інтереси, оскільки не
відповідають фактичним обставинам
справи та не підтверджуються
відповідними доказами. Позивач
зазначає, що неухильно дотримується
розрахунково-касової дисципліни,
повного, своєчасного оприбуткування
готівкових коштів, правильно
використовує та веде КОРО, а тому у
відповідача були відсутні підстави для
нарахування штрафних (фінансових)
санкцій (штрафу) згідно винесених
податкових повідомлень-рішень.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 03
вересня 2013 року адміністративний позов
задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення від 12.06.2013 року за
№ на суму штрафних (фінансових)
санкцій (штрафу) у розмірі - 139 231, 45 грн.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення від
12.06.2013 року за № в частині
штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у
розмірі - 5 019, 96 грн. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням,
Спеціалізована державна податкова
інспекція з обслуговування великих
платників у м.Дніпропетровську
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів звернулась з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати оскаржену постанову та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні адміністративного позову
відмовити. Апелянт зазначає, що судом
першої інстанції не прийнято до уваги,
що в ході перевірки знайшли своє
підтвердження наявні порушення, а саме:
щодо неповного та несвоєчасного
оприбуткування готівкових коштів в
КОРО на підставі фіскальних звітних
чеків, щодо незабезпечення
роздрукування 4-х та зберігання 2-х
фіскальних звітних чеків, щодо
допущення невідповідності суми
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, зазначеній у
денному звіті на загальну суму 18, 64 грн.,
а також реалізація товарів, які не
обліковані у встановленому порядку на
суму 1 659, 98 грн. Дані порушення стали
підставою для нарахування відповідних
штрафних (фінансових) санкцій (штрафу).

У судовому засіданні сторони, доводи,
викладені в апеляційній скарзі та
запереченнях на неї підтримали в
повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги,
дійшла висновку про відсутність
підстав для її задоволення, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
на підставі письмових доказів, що
містяться в матеріалах справи,
Дніпропетровською районною державною
адміністрацією Дніпропетровської
області проведена первинна реєстрація
юридичної особи - Товариства з
обмеженою відповідальністю
"АТБ-маркет". Видами діяльності за
КВЕД-2010 якого є: роздрібна торгівля в
неспеціалізованих магазинах переважно
продуктами харчування, напоями та
тютюновими виробами, оптова торгівля
напоями, оптова торгівля тютюновими
виробами, неспеціалізована оптова
торгівля продуктами харчування,
напоями та тютюновими виробами,
роздрібна торгівля напоями в
спеціалізованих магазинах, роздрібна
торгівля тютюновими виробами в
спеціалізованих магазинах. У період з
18.05.2013 року по 24.05.2013 року Окружною
державною податковою службою -
Центральним офісом з обслуговування
великих платників податків Державної
податкової служби України була
проведена фактична перевірка
господарської одиниці: магазину
"Продукти-149", що розташована за адресою:
м. Київ, вул. Ревуцького, 33, суб'єкта
господарювання Товариства з обмеженою
відповідальністю "АТБ-маркет". За
результатами перевірки складено акт
від 24.05.2013 року, яким встановлено
порушення позивачем п. 9 ст. 3 Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі громадського харчування та
послуг", у зв'язку із чим суб'єктом
господарювання не забезпечено
щоденного друку та зберігання у книзі
обліку розрахункових операцій 6
фіскальних звітних чеків; п. 12. ст. 3
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі громадського
харчування та послуг", у зв'язку із чим
позивачем здійснювалась реалізація
товарів, які не обліковані у
встановленому законом порядку на
загальну суму - 1 659, 98 грн.; п. 13 ст. 3
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі громадського
харчування та послуг", у зв'язку із чим
була встановлена невідповідність суми
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, зазначеній у
денному звіті на загальну суму - 18, 64
грн.; п. 2.6 Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 15.12.2004 року № 637, у зв'язку із чим
суб'єктом господарювання не було
забезпечено оприбуткування готівкових
коштів у повному обсязі у загальній
сумі 27 846, 29 грн. На підставі акту
відповідачем винесені податкові
повідомлення-рішення від 12.06.2013 року за
№№ , на суму штрафних
(фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі -
139 231, 45 грн., на суму штрафних
(фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 5
453, 16 грн. відповідно із розрахунками
штрафних (фінансових) санкцій (штрафу).

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції дійшов висновку
про протиправність спірних податкових
повідомлень-рішень.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції та
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" (у відповідній чинній на момент
виникнення спірних правовідносин
редакції) контроль за додержанням
суб'єктами господарювання порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), інших вимог цього Закону
здійснюють органи державної
податкової служби України шляхом
проведення фактичних та
документальних перевірок відповідно
до Податкового кодексу України.

Порядок проведення фактичної
перевірки передбачений нормами ст. 80
Податкового кодексу України (у
відповідній чинній на момент
проведення перевірки редакції),
відповідно до положень якої визначено,
що фактична перевірка здійснюється без
попередження платника податків (особи).
Фактична перевірка може проводитися на
підставі рішення керівника органу
податкової служби, оформленого
наказом, копія якого вручається
платнику податків або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції під розписку до
початку проведення такої перевірки, та
за наявності хоча б однієї з визначених
обставин, перелік яких наведений у
підпунктах п. 80.2 Податкового кодексу
України.

Щодо скасування податкового
повідомлення-рішення від 12.06.2013 року за
№ на суму штрафних (фінансових)
санкцій (штрафу) у розмірі - 139 231, 45 грн.,
винесеного з підстав порушення
позивачем п. 2.6 Положення про ведення
касових операцій в національній валюті
в Україні, колегія суддів зазначає
наступне.

У відповідності до положень п. 1.2, п. 2.6
Положення про ведення касових операцій
в національній валюті в Україні,
затвердженого постановою
Національного банку України від 15.12.2004
року № 637 (далі - Положення) (у
відповідній чинній на момент
виникнення спірних правовідносин
редакції) готівкою (готівковими
коштами) визнаються грошові знаки
національної валюти України - банкноти
і монети, у тому числі обігові, пам'ятні
та ювілейні монети, які є дійсними
платіжними засобами. Уся готівка, що
надходить до кас, має своєчасно (у день
одержання готівкових коштів) та в
повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах
підприємств, які проводять готівкові
розрахунки з оформленням їх касовими
ордерами і веденням касової книги
відповідно до вимог глави 4 цього
Положення, є здійснення обліку готівки
в повній сумі її фактичних надходжень у
касовій книзі на підставі прибуткових
касових ордерів.

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Підприємствам, яким Законом України
"Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" надано право проводити
розрахунки готівкою із споживачами без
використання РРО та РК і специфіка
функціонування яких унеможливлює
оформлення ними кожної операції
касовим ордером (продаж проїзних і
перевізних документів; білетів
державних лотерей; квитків на
відвідування культурно-спортивних і
видовищних закладів тощо),
дозволяється оприбутковувати готівку
наприкінці робочого дня за сукупністю
операцій у цілому за робочий день з
оформленням касовими документами і
відображенням у відповідній книзі
обліку. Суми готівки, що
оприбутковуються, мають відповідати
сумам, визначеним у відповідних
касових (розрахункових) документах.

Як вбачається з наявних в матеріалах
справи копій книг обліку розрахункових
операцій за № р/1, № Р-1,
встановлено, що позивачем були
зроблені виправлення дати
оприбуткування у КОРО № р/1 з
невірної 21.02.2013 року на вірну 20.02.2013
року, та у КОРО № Р-1 закреслено
рядок щодо оприбуткування операції від
22.11.2011 року та виправлені суми готівки у
рядку від 06.12.2011 року. Позивач посилався
на те, що роздрукування Z-звітів у
кількості 2 шт. (№ 79, № 80) за 20.02.2013 року
пов'язано із тим, що 20.02.2013 року під час
використання реєстратора
розрахункових операцій (РРО) Datecs FR-3530T
(фіскальний номер - ) був
встановлений факт технічного збою у
його роботі. При роздрукуванні Z-звіту
№ 79 було виявлено, що дата
роздрукування цього звіту - 00.04.2026 р.
Пізніше був роздрукований Z-звіт № 80, у
якому також відображена дата
роздрукування - 00.04.2026 р. Вихід з ладу
РРО 20.02.2013 року підтверджується
відміткою сервісної організації - ТОВ
Центр сервісного обслуговування
"Київський регіональний центр" у КОРО №
р/1. У зв'язку зі збоєм РРО Z-звіти
за №№ 79, 80 за 20.02.2013 року були зіпсовані,
а в КОРО № р/1 - вклеєний
періодичний звіт за 20.02.2013 року. Згодом
РРО було перевірено, збій усунено -
21.02.2013 року, з огляду на що зазначений
РРО міг бути використаний за своїм
призначенням лише 21.02.2013 року. Це
підтверджується матеріалами справи, а
саме: відповідним записом у КОРО №
р/1 у розділі 4 "Облік ремонтів з
технічного обслуговування і перевірок
конструкції та програмного
забезпечення РРО", копією акту ТОВ
Центр сервісного обслуговування
"Київський регіональний центр" № 18 від
27.02.2013 року реєстрації ремонту РРО.
Тому, зазначений факт приймається
судом до уваги.

З огляду на наведене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що позивач забезпечив
належне ведення КОРО та діяв в межах та
на виконання вимог такого Положення. А
відтак, визначена податковим органом
сума штрафних (фінансових) санкцій
(штрафу) відповідно до абз. 3 ст. 1 Указу
Президента України "Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки" № 436 від
12.06.1995 року за оскаржуваним податковим
повідомленням-рішенням від 12.06.2013 року
№ у сумі 139 231, 45 грн. є
протиправною.

Щодо скасування податкового
повідомлення-рішення від 12.06.2013 року за
№ в частині суми 5 019, 96 грн.,
колегія суддів зазначає наступне.

Підставою для винесення вищевказаного
податкового повідомлення-рішення
стали виявлені в ході проведеної
перевірки порушення пунктів 9, 12, 13 ст. 3
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" (у відповідній
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин редакції).

Згідно вищевказаних пунктів ст. 3
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" (у відповідній
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин редакції) суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані в тому
числі:

щоденно друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг))
фіскальні звітні чеки і забезпечувати
їх зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій;

вести у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг);

забезпечувати відповідність сум
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, а у випадку
використання розрахункової книжки -
загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня.

Так, в акті перевірки відповідач
зазначив, що суб'єктом господарювання
не забезпечено щоденного друкування на
реєстраторі розрахункових операцій
фіскальних звітних чеків, а саме: за
15.11.2011 року згідно даних КОРО № р/1,
за 20.09.2011 року згідно даних КОРО №
р/1; не забезпечено зберігання
фіскальних звітних чеків в КОРО а саме:
звіт за № 831 в КОРО № р/1, звіт за №
1176 в КОРО № р/2, звіт за № 688 в КОРО
№ р/1, звіт за № 2027 в КОРО №
р/1.

Проте, на підтвердження правомірності
належного дотримання позивачем вимог
чинного законодавства, суду першої
інстанції було надано копії фіскальних
звітних чеків у кількості двох, а саме:
№ 688 від 09.11.2011 року, № 2027 від 26.09.2011 року.
Щодо надання інших копій фіскальних
звітних чеків, не роздрукування та не
зберігання яких було виявлено в ході
проведеної фактичної перевірки, то
колегія суддів вбачає порушення
позивачем вищезазначених положень
чинного законодавства та зазначає
наступне.

Так, у розрахунку штрафних (фінансових)
санкцій до податкового
повідомлення-рішення від 12.06.2013 року за
№ порушення п. 9 ст. 13 Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" податковим органом відображено
незабезпечення роздрукування 4-х та
зберігання 2-х фіскальних звітних
чеків, що мало наслідком застосування
відповідачем норм п. 4 ст. 17 Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" для нарахування штрафної
(фінансової) санкції.

Згідно п. 4 ст. 17 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" (у відповідній чинній на момент
виникнення спірних правовідносин
редакції) за порушення вимог цього
Закону до суб'єктів господарювання, які
здійснюють розрахункові операції за
товари (послуги), за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України
застосовуються фінансові санкції у
таких розмірах: двадцять
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян - у разі невиконання щоденного
друку фіскального звітного чеку або
його не зберігання.

У вказаному розрахунку до податкового
повідомлення-рішення від 12.06.2013 року за
№ відповідач наводить відомості,
з яких вбачається, що ним у
шестикратному розмірі застосована
санкція п. 4 ст. 17 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" (у відповідній чинній на момент
виникнення спірних правовідносин
редакції) за наявне порушення п. 9 ст. 13
даного Закону. У результаті цього ним
була визначена сума штрафної
(фінансової) санкції у розмірі - 2 040, 00
грн. (тобто 6 х (20 х 17), з них 20
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян - 17 (неоподатковуваний мінімум
громадян), 6 - фіскальних звітних чеків,
роздрукування та збереження яких за
твердженнями відповідача забезпечено
не було).

Однак, аналіз вказаної норми Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" (у відповідній чинній на момент
виникнення спірних правовідносин
редакції) показує, що застосування
фінансової санкції у визначеному п. 4
ст. 17 вказаного Закону розмірі,
передбачено для факту встановленого
порушення, а не для кількості
фіскальних звітних чеків, щоденне
роздрукування або зберігання яких не
забезпечено. Отже, розрахунок
податковим органом штрафної
(фінансової) санкції в даному випадку є
помилковим та повинен становити суму у
розмірі: 20 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, тобто 340, 00 грн. (20 х 17
(неоподатковуваний мінімум громадян) =
340, 00 грн.) без шестикратного
застосування такої суми. Внаслідок
чого в цій частині оскаржуване
податкове повідомлення-рішення від
12.06.2013 року за № підлягає
скасуванню, а саме: на суму 1 700, 00 грн.
(тобто 2 040, 00 грн. (розрахована
відповідачем сума санкції) - 340, 00 грн.
(згідно п. 4 ст. 17 Закону) = 1 700, 00 грн.), а в
іншій - залишається без змін, тобто в
частині - 340, 00 грн.

Щодо порушення п. 12 ст. 3 Закону України
"Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" (у відповідній чинній на момент
виникнення спірних правовідносин
редакції), слід зазначити наступне.

Під час проведення перевірки
відповідачем було встановлено не
забезпечення ведення обліку товарних
запасів за місцем їх реалізації. За
твердженнями податкового органу
позивачем було реалізовано не
облікований згідно вимог чинного
законодавства товар, а саме: алкогольні
напої на загальну суму - 1 659, 98 грн., без
підтверджуючих документів.

Згідно вимог ч. 5 ст. 8 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" (у відповідній
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин редакції) підприємство
самостійно визначає за погодженням з
власником (власниками) або
уповноваженим ним органом (посадовою
особою) відповідно до установчих
документів облікову політику
підприємства;

обирає форму бухгалтерського обліку як
певну систему регістрів обліку,
порядку і способу реєстрації та
узагальнення інформації в них з
додержанням єдиних засад, встановлених
цим Законом, та з урахуванням
особливостей своєї діяльності і
технології обробки облікових даних;

розробляє систему і форми
внутрішньогосподарського
(управлінського) обліку, звітності і
контролю господарських операцій,
визначає права працівників на
підписання бухгалтерських документів;

затверджує правила документообороту і
технологію обробки облікової
інформації, додаткову систему рахунків
і регістрів аналітичного обліку;

може виділяти на окремий баланс філії,
представництва, відділення та інші
відокремлені підрозділи, які
зобов'язані вести бухгалтерський
облік, з наступним включенням їх
показників до фінансової звітності
підприємства;

визначає доцільність застосування
міжнародних стандартів (крім випадків,
коли обов'язковість застосування
міжнародних стандартів визначена
законодавством).

Правила обліку запасів встановлені
Положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку 9 "Запаси",
затвердженим наказом Міністерства
фінансів України від 20.10.1999 року,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 02.11.1999 року за № 751/4044 (у
відповідній чинній на момент
виникнення спірних правовідносин
редакції). Так, дане положення
(стандарт) визначає методологічні
засади формування у бухгалтерському
обліку інформації про запаси і
розкриття її у фінансовій звітності.
Норми цього Положення (стандарту)
застосовуються підприємствами,
організаціями та іншими юридичними
особами незалежно від форм власності
(крім бюджетних установ та підприємств,
які відповідно до законодавства
складають фінансову звітність за
міжнародними стандартами фінансової
звітності).

Як встановлено судом першої інстанції,
що ТОВ "АТБ-маркет" веде облік запасів
по методу ціни продажу, що повністю
відповідає вимогам Положення
(стандарту) бухгалтерського обліку 9
"Запаси", облік яких ведеться за
допомогою електронної програми на
підставі первинних документів.

Відповідно до вказаного Положення
переміщення товару зі складу
підприємства (розподільчого центру) в
магазин на реалізацію здійснюється
відповідним транспортом і
супроводжується оформленням накладної
на внутрішнє переміщення.

Примірник накладної на внутрішнє
переміщення товару в електронному
вигляді направляється в магазин за
допомогою електронного зв'язку, а
примірник накладної на паперовому
носії супроводжує доставку товару до
місця його реалізації.

Оприбуткування товару, що надійшов на
реалізацію зі складу підприємства
(розподільчого центру), здійснюється в
магазині на підставі накладної на
внутрішнє переміщення товару.

Позивачем надано схему, за якою
здійснювався розподіл товару на
реалізацію. Так, як вбачається з даних
вказаної схеми, умовним постачальником
за відповідною накладною на територію
розподільчого центру ТОВ "АТБ-маркет"
було доставлено 20 одиниць продукції,
які далі згідно накладної на внутрішнє
переміщення товарів були доставлені з
розподільчого центру до наступних
магазинів: до магазину № 1 - у кількості
1 одиниця продукції, до магазину № 2 - у
кількості 9 одиниць продукції, до
магазину № 3 - у кількості 18 одиниць
продукції. Однак, відповідно даних акту
перевірки відповідачем здійснювалась
перевірка господарської одиниці -
магазину "Продукти-149", розташованої за
адресою: м. Київ, вул. Ревуцького, 33.

Відтак, колегія суддів погоджується з
доводами суду першої інстанції щодо
неможливості встановлення
контролюючим органом факту реалізації
не облікованого товару на підставі
однієї накладної на внутрішнє
переміщення товару за результатами
перевірки лише одного магазину, при
цьому не перевіривши скільки було
таких поставок від постачальника до
розподільчого центру, з розподільчого
центру до магазину, не перевіривши з
якої партії був відповідний товар, чи
відбулось переміщення такого товару з
одного магазину до іншого. Тому, і
висновки відповідача щодо
встановленої кількості залишків
запасів, які за його свідченнями не
відповідають фактичним залишкам, є
безпідставними та не підтверджуються
фактичними обставинами справи. Крім
того, зазначене також підтверджується
копіями накладних, наявними в
матеріалах справи. Даними накладними
визначено від кого та кому
направлялась визначена кількість
товару за відповідною ціною, на певну
суму. Отже, висновок Спеціалізованої
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у м.
Дніпропетровську Державної податкової
служби України щодо реалізації
товарів, які не обліковані у
встановленому порядку на суму 1 659, 98
грн. - є безпідставним.

Таким чином, податкове
повідомлення-рішення від 12.06.2013 року за
№ в цій частині нарахованих
штрафних (фінансових) санкцій (штрафу),
а саме: за п. 1 ст. 17 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" (у відповідній чинній на момент
виникнення спірних правовідносин
редакції) у подвійному розмірі
подвійної вартості не облікованих
товарів за цінами реалізації, але не
менше 10 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян - у сумі 3 319, 96 грн. (2 х 1
659, 98 грн. = 3 319, 96 грн.) - є протиправним,
як зазначено і у рішенні суду першої
інстанції.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, вірно застосований
матеріальний закон та не допущено
порушень процесуального права,
оскаржене судове рішення має бути
залишено без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у
м.Дніпропетровську Міжрегіонального
Головного управління Міндоходів -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 03
вересня 2013 року у справі № 804/9074/13-а -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
з моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складення
її тексту у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
С.В. Чабаненко

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
А.В. Шлай