Справа № 826/11115/14
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

Головуючого - судді Дегтярьової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Управління Пенсійного фонду України в Солом’янському районі міста Києва

до

Національного авіаційного університету

про

стягнення заборгованості в сумі 296 719, 27 грн. по сплаті фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за списками № 1 і № 2, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Управління Пенсійного фонду України в Солом’янському районі м. Києва (далі – позивач, УПФУ) з позовом до Національного авіаційного університету (далі – відповідач, НАУ) про стягнення заборгованості в сумі 296 719, 27 грн. по сплаті фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за списками № 1 і № 2 (з урахуванням останньої заяви позивача від 12.03.2014р. про зміну позовних вимог).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що станом на 17 липня 2014 року за відповідачем обліковується непогашена заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списками № 1 і № 2, яка загалом становить 296 719, 27 грн., в тому числі заборгованість по списку № 1 в сумі 382 180, 00 грн. та по списку № 2 в сумі 198 535, 08 грн., що виникла за період січень-травень 2014 року.

На підтвердження обґрунтованості своїх позовних вимог позивач надав суду наступні документи: завірені витяги з картки особового рахунку платника – НАУ по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списками № 1 і № 2 за період з 01.01.2014р. по 17.07.2014р.; копії розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за січень-травень 2014 року, з доказами їх направлення та вручення 22 січня, 24 лютого, 19 березня, 16 квітня та 20 травня 2014 року уповноваженій особі НАУ.

В судовому засіданні, призначеному на 11 вересня 2014 року у даній справі, представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача 11 вересня 2014 року в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог та просили відмовити в їх задоволенні.

11 вересня 2014 року в судовому засіданні судом було ухвалено перейти до письмового провадження.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини справи, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

В ході судового розгляду було встановлено, що протягом І-го півріччя 2014 року позивачем на адресу НАУ (ідентифікаційний код 01132330), яке перебуває на обліку в УПФУ в Солом’янському районі м. Києва як платник єдиного соціального внеску, надсилалися розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за місяці січень, лютий, березень, квітень і травень 2014 року (копії яких наявні в матеріалах даної справи), всього по Списку № 1 на загальну суму 183 440, 67 грн. та по Списку № 2 – 113 278, 60 грн. Вказані Розрахунки були отримані НАУ 22 січня, 24 лютого, 19 березня, 16 квітня та 20 травня 2014 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями корінців рекомендованих повідомлень про вручення відповідних поштових відправлень, та не заперечується відповідачем.

За даними позивача станом на 17 липня 2014 року сума заборгованості відповідача по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за Списками № 1 і № 2 становить 296 719, 27 грн. (в т.ч. за списком № 1 в сумі 183 440, 67 грн., за списком № 1 – 113 278, 60 грн.).

Разом з тим, у визначені законодавством строки відповідачем фактичні витрати на виплату та доставку пенсій за вказані місяці 2014 року були відшкодовані не були.

Відповідно до письмових заперечень відповідача від 14.08.2014р. № 06.03/2090 НАУ була здійснена часткова (вибіркова) оплата розрахунків за період січень-травень 2014 року на відшкодування фактичних витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (пільгові пенсії по списку № 1 та списку № 2) на рахунок УПФУ в Солом'янському районі м. Києва на загальну суму 117 021, 36 грн., лише за осіб які працювали в Національному авіаційному університеті та вийшли на пільгову пенсію. На думку позивача, НАУ не має права здійснювати видатки на відшкодування Пенсійному фонду України витрат по пільговим пенсіям за іншу юридичну особу – Державну льотну академію України, яка наразі згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців досі не припинена.

При вирішенні справи суд керувався наступним.

Згідно із абз. 1 пунктом 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» від 09.11.2003р. № 1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абз. 1 п. 2, пенсії призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» (а саме ст. 13 названого Закону). У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» (абз. 4 п. 2 «Прикінцеві положення» цього Закону).

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997р. № 400/97-ВР (далі – Закон № 400/97-ВР), який визначає порядок справляння та використання збору на обов’язкове державне пенсійне страхування, платниками збору на обов’язкове державне пенсійне страхування є, зокрема, суб’єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об’єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об’єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб’єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Згідно з абз. 4 п. 1 ст. 2 Закону № 400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об’єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б», «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Нормами абз. 3 п. 1 ст. 4 Закону № 400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону встановлюються ставка збору у розмірі 100 відсотків від об’єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.

Також, положеннями абз. 2 п 6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663 (далі - Інструкція № 21-1), визначено, що відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини другої «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

У відповідності до п. 6.4 Інструкції № 21-1 розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень2 Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Пунктом 6.5 цієї Інструкції передбачено, що розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

Згідно із абз. 1 п. 6.8 Інструкції № 21-1 підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

З контексту вищенаведених норм права вбачається, що підприємства, на яких працювали громадяни і набули права на пенсію на пільгових умовах, здійснюють відшкодування коштів Пенсійному фонду України на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

При цьому п. 6.3 Інструкції № 21-1 передбачено, що у разі ліквідації або зміни власника підприємства суми зазначених витрат Пенсійному фонду вносять правонаступники.

Одночасно суд звертає увагу на те, що згідно із ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов’язаннями.

Відповідно до ст. 104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов’язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Тобто, юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру (автоматизована система збирання, накопичення, захисту, обліку та надання інформації про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи. Порядок внесення відповідного запису, перелік необхідних дій та документів, встановлюється Законом України від 15.05.2003р. № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців».

Зокрема, ч. 3 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» встановлено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

З наявних матеріалів справи вбачається, що Державна льотна академія України (ідентифікаційний код 01132353) була зареєстрована 30 червня 1994 року як юридична особа, та в 01 січня 1993 року поставлена на облік в УПФУ в м. Кіровограді як платник єдиного внеску.

На виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 17.08.2011р. «Про реорганізацію 14.09.2011 року Державної льотної академії України», Міністерство освіти і науки, молоді та спорту України видало Наказ від 14.09.2011р. № 1060 «Про реорганізацію Державної льотної академії України», яким в п. 1 визначило припинити Державну льотну академію України шляхом реорганізації (приєднання) до Національного авіаційного університету.

Надалі згідно письмових додаткових пояснень відповідача, що наявні в матеріалах справи, наказом Ректора НАУ від 23.09.2011р. № 233/0Д створено відокремлений структурний підрозділ Університету - Кіровоградську льотну академію України Національного авіаційного університету. Відомості про цей відокремлений підрозділ юридичної особи Національного авіаційного університету залучені до її реєстраційної справи та 01.11.2011р. включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а з 02.11.2011р. - до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України. Відокремленому структурному підрозділу Національного авіаційного університету «Кіровоградська льотна академія України Національного авіаційного університет» присвоєний ідентифікаційний код 37939527.

Водночас, як видно згідно даних спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 15.09.2014р., та не заперечується учасниками судового процесу у даній справі, на час розгляду справи судом Державна льотна академія України як юридична особа не припинена, а тільки знаходиться в стані припинення підприємницької діяльності. Також, представниками сторін не заперечується факт не зняття на даний час Державної льотної академії України з обліку в УПФУ в м. Кіровограді Кіровоградської області.

При цьому судом не приймаються до уваги посилання позивача на факт складення та затвердження 10 жовтня 2011 року Передавального акта балансових рахунків, матеріальних цінностей та активів Державної льотної академії України, як підставу для виникнення у НАУ обов’язку щодо відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених працівникам третьої особи. Так, як в силу ч. 3 і 4 ст. 107 Цивільного кодексу України надання нотаріально посвідчених копій передавального акта та розподільчого балансу юридичної особи, що припиняється, органам, які здійснюють державну реєстрацію, є лише передумовою для внесення до Єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи та державній реєстрації створюваних юридичних осіб – правонаступників.

З огляду на вищевикладене, та з урахуванням наявних матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з Національного авіаційного університету заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за Списками № 1 і № 2, в сумі 296 719, 27 грн., оскільки обставини щодо набуття відповідачем статусу правонаступника Державної льотної академії України, а також наявності в складі заявленої до стягнення заборгованості в розмірі 296 719, 27 грн. сум пенсій, призначеним фізичним особам, які працювали виключно в Національному авіаційному університеті, документально не підтверджуються.

Відповідно до ст. 9 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, у зв’язку з чим адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 2, ст. 9, ст.ст. 69 - 71, ст. 94, ст.ст. 158-163, ст. 167, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного позову Управління Пенсійного фонду України в Солом’янському районі міста Києва відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст.ст. 185 – 187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя О.В. Дегтярьова