Справа № 826/6264/14
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/6264/14
інстанції: Маруліна Л.О.
Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
У Х В А Л А

Іменем України

17 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого суддіПетрика
І.Й.СуддівБорисюк Л.П., Собківа Я.М.,При
секретарі судового засіданняВаляєвій
Х.В.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 13 червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_5 до
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
скасування податкових
повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 пред'явив позов до Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
03.12.2013 року №..

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 13
червня 2014 року позовні вимоги
задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідач звернувся
з апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення
яким у задоволені позовних вимог
позивачу відмовити повністю. В
обґрунтування апеляційної скарги
апелянт вказує, що судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи, судове
рішення прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову або
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_5 з 26.03.2010 року працював радником
ліквідатора ВАТ КБ «ІПОБАНК» та йому
було нараховано заробітну плату у
розмірі 234 359,49 грн., з яких до складу
внесків та інших постійних утримань
було включено 42 940,31 грн., що
підтверджується довідкою банку від
11.06.2014 року.

24.04.2012 року позивач подав до
відповідача податкову декларацію вх.
№305577 та зазначив у колонці №4 кодового
рядка 01.01. «Заробітна плата» розділу II
Податкової декларації суму податку,
утриману податковим агентом у розмірі
42940,31 грн. У той же час, помилково, у
колонці №5 цього ж кодового рядка
позивач вказав суму доходів, з яких
позивач має самостійно сплатити
податок, у розмірі 42940,31 грн.

За фактом виявленої помилки, позивач
07.08.2012 року подав уточнюючу податкову
декларацію вх. №308420, в якій було
виключено у колонці №5 суму доходів,
яка підлягає самостійному
оподаткуванню позивачем у розмірі 42940,31
грн.

Державною податковою інспекцією в
Оболонському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві було проведено камеральну
перевірку фізичної особи ОСОБА_5 з
питання додержання граничних строків
сплати узгодженого податкового
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб та складено акт №
29/111/26-54-17-03-23/НОМЕР_1 від 22.11.2013 року.

Перевіркою було встановлено, що
позивач несвоєчасно сплатив
самостійно визначену суму податкового
зобов'язання у розмірі 42940,31 грн.,
визначену в декларації від 07.08.2012 року
№308420, чим порушив п. 179.7 ст.179
Податкового кодексу України.

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем було прийнято податкове
повідомлення-рішення від 03.12.2013 року №
про сплату штрафу у сумі 4294 грн. 03
коп., застосованого за порушення
граничного строку сплати грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб, що сплачуються
фізичними особами за результатами
річного декларування, визначеного
Податковим кодексом України та на
підставі ст. 126 глави 11 розділу II
Податкового кодексу України за
затримку на 7 календарних днів сплати
суми грошового зобов'язання в розмірі
42940,31 грн.

Не погоджуючись з рішенням
відповідача, позивач звернувся до суду
із даним позовом.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд першої
інстанції дійшов висновку про
задоволення позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої
інстанції колегія суддів погоджується
із огляду на наступне.

Відповідно до п. 50.1. Податкового
кодексу України у разі якщо у майбутніх
податкових періодах (з урахуванням
строків давності, визначених статтею 102
цього Кодексу) платник податків
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявляє помилки, що містяться у раніше
поданій ним податковій декларації
(крім обмежень, визначених цією
статтею), він зобов'язаний надіслати
уточнюючий розрахунок до такої
податкової декларації за формою
чинного на час подання уточнюючого
розрахунку.

Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявлені.

Згідно п. 126.1. Податкового кодексу
України у разі якщо платник податків не
сплачує узгоджену суму грошового
зобов'язання та/або авансових внесків з
податку на прибуток підприємств
протягом строків, визначених цим
Кодексом, такий платник податків
притягується до відповідальності у
вигляді штрафу у таких розмірах: при
затримці до 30 календарних днів включно,
наступних за останнім днем строку
сплати суми грошового зобов'язання, - у
розмірі 10 відсотків погашеної суми
податкового боргу; при затримці більше
30 календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 20
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Згідно п. 14.1.180 Податкового кодексу
України податковий агент щодо податку
на доходи фізичних осіб це юридична
особа (її філія, відділення, інший
відокремлений підрозділ), самозайнята
особа, представництво нерезидента -
юридичної особи, інвестор (оператор) за
угодою про розподіл продукції, які
незалежно від організаційно-правового
статусу та способу оподаткування
іншими податками та/або форми
нарахування (виплати, надання) доходу (у
грошовій або негрошовій формі)
зобов'язані нараховувати, утримувати
та сплачувати податок, передбачений
розділом IV цього Кодексу, до бюджету
від імені та за рахунок фізичної особи
з доходів, що виплачуються такій особі,
вести податковий облік, подавати
податкову звітність контролюючим
органам та нести відповідальність за
порушення його норм в порядку,
передбаченому статтею 18 та розділом IV
цього Кодексу.

Пунктами 168.1.1. та 168.1.2. Податкового
кодексу України встановлено, що
податковий агент, який нараховує
(виплачує, надає) оподатковуваний дохід
на користь платника податку,
зобов'язаний утримувати податок із
суми такого доходу за його рахунок,
використовуючи ставку податку,
визначену в статті 167 цього Кодексу.
Податок сплачується (перераховується)
до бюджету під час виплати
оподатковуваного доходу єдиним
платіжним документом.

Як вбачається з наданих позивачем
доказів, які відповідачем не
спростовані, протягом 2011 року
позивачем не отримувався дохід, з якого
позивач мав би утримати та сплатити
самостійно податок з доходів фізичних
осіб. У той же час отримана позивачем
заробітна плата від ВАТ КБ «ІПОБАНК» у
розмірі 234 359,49 грн. була оподаткована
банком як податковим агентом, в
результаті чого в колонці №4
декларації позивачем вказано суму
податку, утриманого податковим агентом
з заробітної плати у розмірі 42 940,31 грн.

Виявлені помилки в податковій
декларації за 2011 рік були усунуті
позивачем самостійно шляхом подання
уточнюючої податкової декларації
07.08.2012 року. Згідно виправлених
показників податкової декларації за 2011
рік, сума податку з доходів, яка
підлягає сплаті позивачем самостійно -
дорівнює нулю, а тому застосування
штрафів, визначених ст. 126 Податкового
кодексу України є безпідставним.

З огляду на наведене, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про протиправність
податкового повідомлення-рішення від
03.12.2013 року №.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, то
колегія суддів апеляційної інстанції
підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 13 червня 2014 року залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 13 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
в порядку ст. 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Петрик І.Й.

Судді:
Борисюк Л.П.

Собків Я.М.

.

Головуючий суддя
Петрик І.Й.

Судді:
Борисюк Л.П.

Собків Я.М.