Справа № 296/4222/14-а
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Драч Ю.І.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

16 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді
Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева
,Є.І.

Чаку Є.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження скаргу Державної
казначейської служби України на ухвалу
Корольовського районного суду м.
Житомир від 14 травня 2014 року за заявою
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби Кушнір Л.В.
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Житомирській області, Міністерства
фінансів України, Державної судової
адміністрації України, Головного
управління Державного казначейства
України в Житомирській області,
Головного управління Державної
казначейської служби України при
Міністерстві фінансів України,
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції про стягнення
грошової компенсації сум податку з
доходів фізичних осіб та надбавок до
заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В :

Старший державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Кушнір Л.В. звернувся до суду із заявою
про зміну способу і порядку виконання
рішення згідно виконавчого листа №
2-975/07 від 07 грудня 2007 року, виданий
Корольовським районним судом м.
Житомира, про стягнення з Міністерства
фінансів України шляхом списання з
Державного казначейства України
Міністерства фінансів України на
користь ОСОБА_6 Станом на день
звернення до суду рішення суду не
виконано боржником, дій спрямованих на
виконання не вчинено, тому просить
змінити спосіб та порядок виконання
рішення суду.

Ухвалою Корольовський районний суд м.
Житомира від 14 травня 2014 року зазначену
заяву задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Державна казначейська служба України
звернулася з апеляційною скаргою та
просить суд скасувати ухвалу суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні клопотання про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою Корольовського районного
суду м. Житомира від 25 жовтня 2007 року
задоволено позовні вимоги ОСОБА_5,
стягнуто з Міністерства фінансів
України шляхом списання з Державного
казначейства України Міністерства
фінансів України на його користь 2 482,28
грн. грошової компенсації суми податку
з доходів фізичних осіб, справленого із
заробітної плати суддів Олевського
районного суду Житомирської області за
2004-2005 роки 3 736 грн. заборгованості по
надбавці до заробітної плати (в розмірі
50%) суддів Олевського районного суду
Житомирської області за період з 01
жовтня 2004 року по 31 грудня 2005 pоку, 5 230,40
грн. заборгованості по надбавці до
заробітної плати (в розмірі 80%) суддів
Олевського районного суду
Житомирської області за період з
01січня 2003 року по 31 грудня 2005 року.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 квітня 2009
року апеляційну скаргу Міністерства
фінансів України залишено без
задоволення, а постанову
Корольовського районного суду м.
Житомира від 25 жовтня 2007 року без змін.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до статті 36 Закону України
«Про виконавче провадження» за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення або зміну
способу і порядку виконання, а тому
подання підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 статті 263 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Під порядком виконання рішення слід
розуміти законодавчу послідовність і
зміст виконавчих дій державним
виконавцем, а також права і обов'язки
суб'єктів виконавчого провадження під
час їх вчинення.

Під зміною способу та порядку
виконання рішення слід розуміти
прийняття судом нових заходів для
реалізації рішення в разі неможливості
його виконання у порядку і способом,
раніше встановленим судом.

Тобто, суд за наявності обґрунтованих
підстав та належних доказів, може
змінити спосіб та порядок виконання
рішення суду.

Разом з тим, під обґрунтованими
підставами слід розуміти наявність
обставин, які є об'єктивно
непереборними, тобто такими, що
ускладнюють або унеможливлюють
виконання рішення суду у раніше
встановлений судом спосіб. Наявність
таких обставин має бути підтверджено
належними та допустимими доказами.

Таким чином, зміни у правовому
регулюванні порядку виконання судових
рішень, боржником за якими є державний
орган, яким не передбачено виконання
рішень зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання. Така
обставина є підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що постановою державного
виконавця від 13 лютого 2008 року відкрито
виконавче провадження щодо
примусового виконання вказаного
виконавчого документу. Боржником
рішення суду, на підставі якого видано
даний виконавчий документ, у
добровільному порядку не виконано.

Згідно ч.1 статті З Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено,
рішення про стягнення коштів з
державних органів, державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до ч. 2 статті З цього Закону
рішення про стягнення коштів з
державних органів, державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

Згідно ч. 1 статті З Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» виконання судових
рішень, боржниками за якими є органи
державної влади, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень, шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
бюджетних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду. Вказаний у
вищезазначеному виконавчому листі
боржник є бюджетною установою і вправі
здійснювати бюджетні платежі за
наявності відповідного бюджетного
призначення, встановленого законом
України про Державний бюджет України
на відповідний рік.

Рішення про стягнення коштів з
державного та місцевих бюджетів або
боржників виконуються органами
Державного казначейства України в
установленому Кабінетом Міністрів
України порядку.

Згідно з приписами статті 50 Бюджетного
кодексу України органи стягнення (у
зазначених спірних відносинах
Державна судова адміністрація України
та територіальні управління)
забезпечують своєчасне і в повному
обсязі надходження до державного
бюджету податків і зборів.

Податки, збори зараховуються
безпосередньо на єдиний казначейський
рахунок Державного бюджету України і
не можуть акумулюватися на рахунках
органів стягнення. Територіальне
управління державної судової
адміністрації є лише податковим
агентом, а отримувачем є Державний
бюджет України.

Згідно з положеннями бюджетного
законодавства платникам можуть бути
повернуті помилково та/або надміру
сплачені податки, збори. Механізм
такого повернення регулюється наказом
Державного казначейства України від 10
грудня 2002 року № 226 "Про затвердження
Порядку повернення платникам
помилково та/або надміру сплачених
податків, зборів (обов'язкових
платежів)".

Повернення платникам помилково та/або
надміру сплачених платежів,
надходження яких забезпечується
іншими державними органами,
здійснюється органами державного
казначейства на підставі заяви
платника про повернення, оригіналу
довідки відповідного державного
органу, на який покладено справляння
платежу, що повертається з обов'язковим
зазначенням необхідності повернення
та оригіналу документа, який
підтверджує перерахування коштів до
відповідного бюджету.

Крім того, згідно п. 1.4 вказаного
Порядку повернення платникам
помилково та/або надміру сплачених
платежів здійснюється з того бюджету,
до якого зараховується у поточному
бюджетному році платіж, який підлягає
поверненню, а не з рахунку органу
стягнення такого податку (податкового
агента).

Крім того, відповідно до ст. З вказаного
Закону стягувач за рішенням суду про
стягнення коштів з державного органу
звертається до центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів, у
строки, встановлені Законом України
"Про виконавче провадження", із заявою
про виконання рішення суду.

Зазначене може призвести до виникнення
обставин, коли вищевказаний виконавчий
документ прийнятий де виконання
відділом, при цьому державний
виконавець позбавлений можливості
щодо застосування до боржників даної
категорії справ заходів примусового
виконання, відповідно до ст. 32 Закону,
враховуючи положення Порядку, яким
чітко встановлено, що рішення про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників
виконуються на підставі виконавчих
документів виключно органами
Казначейства у порядку черговості
надходження таких документів.

Отже, державний виконавець позбавлений
можливості здійснити списання коштів
із рахунків боржника у примусовому
порядку.

Таким чином, колегія суддів вважає
безпідставною скаргу боржника щодо
відмови у задоволенні заяви про зміну
способу і порядку виконання рішення
суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції вірно застосував норми
матеріального та процесуального права,
повно з'ясував обставини справи, у
зв'язку з чим ухвала залишається без
змін.

Відповідно до статті 200 КАС України -
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
казначейської служби України -
залишити без задоволення.

Ухвалу Корольовського районного суду
м. Житомир від 14 травня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку,
встановленому статтею 254 КАС України та
може бути оскаржена безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції в порядку і строки,
встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Файдюк В.В.

Судді:
Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.