Справа № 2а/2370/4858/2012
Суддя: Л.В.Трофімова
Дата ухвалення: 2013-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття провадження у справі

11 грудня 2013 року м. Черкаси 09 годин 36
хвилин Справа № 2а/2370/4858/2012

Черкаський окружний
адміністративний суд у складі: судді -
Трофімової Л.В.,

за участі секретаря - Роя О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
№2а/2370/4858/2012 № 823

за позовом управління Пенсійного фонду
України в м. Черкасах Черкаської
області (надалі - УПФУ в м. Черкасах)
[представник позивача Жалдак В.І. - за
довіреністю]

до ОСОБА_2 (надалі - ОСОБА_2) [представник
відповідача - не з'явився]

про повернення переплаченої пенсії,
прийняв ухвалу.

УПФУ в м. Черкасах, звернувшись 18 грудня
2012 року з адміністративним позовом до
Черкаського окружного
адміністративного суду, просить
стягнути з ОСОБА_2 на користь УПФУ в м.
Черкасах переплачену пенсію у сумі 17 082
грн. 13 коп. як компенсацію
«матеріальної шкоди».

Позивач зазначав, що у результаті
передачі посадовими особами ДП
«Черкаські макарони» до міського
архіву недостовірних (підроблених)
документів спричинено незаконну
виплату ОСОБА_2 (протокол від 02.08.2012 №29/7
(а.с. 47)), комісією з розгляду спірних
питань прийнято рішення про проведення
перерахунку пенсії з 01.08.2012 без
врахування заробітної плати в ДП
«Черкаські макарони», оскільки дані
особових рахунків за 1997-1999 роки не
підтверджено документами про
нарахування заробітної плати та сплати
страхових внесків до Пенсійного фонду
України. Сума переплати пенсій за
період з 01.08.2007 по 30.11.2012 складає 17 082 грн.
13 коп. УПФУ в м. Черкасах є державною
установою і здійснює функцію щодо
контролю призначених для пенсійного
забезпечення виплат, у тому числі і з
державного бюджету. Переплата сум
пенсій з вини підприємств і
пенсіонерів є прямим нанесенням
матеріальної шкоди державі.
Представник позивача наголошував про
належність справи до юрисдикції
адміністративних судів, оскільки
однією із сторін є суб'єкт владних
повноважень.

Відповідач просила у задоволенні
позову відмовити, зазначивши, що вона
не може нести відповідальність за
неправомірні дії керівництва ДП
«Черкаські макарони» і відшкодовувати
матеріальну шкоду без установлення
вини з її боку. У судове засідання 11.12.12
відповідач не з'явилась (повідомлена
належним чином), про причини неявки суд
не повідомлено.

Судом поставлено на обговорення
питання про закриття провадження у
справі з огляду на ч.2 ст.21 КАС України.

Заслухавши пояснення представника
позивача, вивчивши обставини справи і
аргументи сторін, розглянувши подані
документи і матеріали, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд дійшов
висновку про необхідність закриття
провадження у справі з огляду на
наступне.

З матеріалів справи встановлено: УПФУ в
м. Черкасах просить стягнути з ОСОБА_2
на користь УПФУ в м. Черкасах
переплачену пенсію у сумі 17 082 грн. 13
коп. 31 січня 2013 року ухвалою
Черкаського окружного
адміністративного суду було зупинено
провадження у справі до набрання
законної сили рішенням у справі
Соснівського районного суду м. Черкаси
№712/719/13-а (провадження №2а/712/107/13) за
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в м. Черкасах
Черкаської області про визнання
незаконним рішення щодо перерахунку
пенсії. 20.11.2013 до Черкаського
адміністративного суду надійшло
клопотання представника відповідача
про поновлення провадження у справі,
оскільки постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 24.09.2013 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Соснівського районного суду
м. Черкаси від 14.03.2013 у справі №712/719/13-а
(провадження №2а/712/107/13) задоволено
повністю, а постанову Соснівського
районного суду м. Черкаси від 14.03.2013 у
справі №712/719/13-а (провадження №2а/712/107/13)
- скасовано. Визнано незаконним рішення
комісії з розгляду спірних питань при
призначенні (перерахунку) пенсій та
відказних справ при управлінні
Пенсійного фонду України в м. Черкасах
Черкаської області від 02.08.2012 щодо
перерахунку призначеної пенсії ОСОБА_2.
Визнано незаконною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України в
м. Черкасах Черкаської області у
частині здійснення контролю за
дотриманням закону щодо правильності
та своєчасності сплати
страхувальником ДП «Черкаські
макарони» страхових внесків та
невжиття заходів до їх стягнення. 03.12.2013
провадження у справі №2а/2370/4858/2012
поновлено.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, у тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ (ч.1
ст.2 КАС України). До адміністративних
судів можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, крім випадків,
коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження (ч.2 ст.2
КАС України). Згідно КАС України (ч.2 ст.4)
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлено інший порядок судового
вирішення.

Приписам наведеної норми
кореспондують положення ч.2 ст.21 КАС
України згідно з якими вимоги про
відшкодування шкоди, заподіяної
протиправними рішеннями, діями чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень або іншим порушенням прав,
свобод та інтересів суб'єктів
публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами у порядку цивільного або
господарського судочинства.

Визначення поняття «справа
адміністративної юрисдикції» наведено
у ст.3 КАС України, під якою розуміється
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень.
Відповідно КАС України (п.6 ч.1 ст.3)
адміністративний позов - це звернення
до адміністративного суду про захист
прав, свобод та інтересів у
публічно-правових відносинах. Предмет
адміністративної юрисдикції, тобто
коло справ, що належить розглядати за
правилами адміністративного
судочинства, визначений КАС України
(ст.17).

Адміністративною справою є переданий
на вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт публічної адміністрації,
який здійснює владні управлінські
функції на основі законодавства, у тому
числі на виконання делегованих
повноважень, а не спір про стягнення
переплати (надмірної виплати) суми
пенсій з вини підприємств та
пенсіонерів як прямого нанесення
матеріальної шкоди державі у зв'язку з
наданням недостовірних відомостей
підприємствами (установами) -
роботодавцями. Кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).
Частиною 2 ст.16 ЦК України та ч.2 ст.20 ГК
України визначено способи захисту прав
та інтересів. Разом з тим, при
здійсненні своїх прав особа
зобов'язана утримуватися від дій, які
могли би порушити права інших осіб і
повинна додержуватися моральних засад
суспільства.

На підставі статей 22, 1166, 1167 ЦК України
майнова шкода підлягає відшкодуванню у
повному обсязі винною особою.
Відповідно положень ч.1 ст.1166 ЦК України
шкода, завдана неправомірними діями,
підлягає відшкодуванню у повному
об'ємі особою, яка її завдала шляхом
подання самостійної цивільно-правової
вимоги про відшкодування шкоди.

У спорах, що виникають із відносин
відшкодування шкоди, сторонами є як
юридичні, так і фізичні особи, а також з
урахуванням вимог ст. 15, ст.16, ч.2 ст. 118
ЦПК України при визначенні судової
юрисдикції суди мають виходити з того,
що такі справи підлягають розгляду у
порядку цивільного судочинства у разі,
якщо однією зі сторін є фізична особа.

Згідно ст.56 Конституції України
матеріальна і моральна шкода, завдана
незаконними діями чи бездіяльністю
органів державної влади, їх посадових і
службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується за
рахунок держави. Якщо ж відповідним
законом чи іншим нормативним актом це
не передбачено або в ньому зазначено,
що шкода відшкодовується державою (за
рахунок держави), то поряд із
відповідним державним органом суд має
притягнути як відповідача відповідний
орган казначейської служби України.
Пунктом 9 розділу 6 Бюджетного кодексу
України передбачено, що кошти,
відшкодовані державою з державного
бюджету вважаються збитками
державного бюджету. У разі
встановлення в діях посадової,
службової особи складу злочину за
обвинувальним вироком суду щодо неї,
який набрав законної сили, органи
державної влади реалізовують право
зворотної вимоги (регресу) до цієї
особи щодо відшкодування збитків,
завданих державному бюджету (місцевим
бюджетам), у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інше не
встановлено законодавством.

У адміністративному позові УПФУ в м.
Черкасах наголошується про здійснення
контролю за витрачанням коштів,
призначених для пенсійного
забезпечення, у тому числі із
державного бюджету і зазначається, що
«переплата сум пенсій з вини
підприємств та пенсіонерів є прямим
нанесенням матеріальної шкоди
державі» (а.с.4). До джерел формування
коштів пенсійного фонду належать:
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування (крім
тих, що спрямовуються до
накопичувального пенсійного фонду);
інвестиційний дохід, що утримується
від інвестування резерву коштів для
покриття дефіциту бюджету в майбутні
періоди; залучені кошти (державного
бюджету та державних цільових фондів);
суми фінансових санкцій за порушення
порядку нарахування, обчислення і
сплати страхових внесків та
використання коштів фонду; благодійні
внески юридичних та фізичних осіб;
добровільні внески; інші надходження.

За встановлених судом обставин
відповідач ОСОБА_2 у спірних відносинах
не виконувала функцій суб'єкта владних
повноважень, а виступала особою, що
надала до органів, що призначають
пенсії, документи складені (сформовані)
іншими організаціями, установами.
Відповідно до статті 101 Закону України
від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про
пенсійне забезпечення» органи, що
призначають пенсії, мають право
вимагати відповідні документи від
підприємств, організацій і окремих
осіб, а також в необхідних випадках
перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну громадянам або державі
внаслідок несвоєчасного оформлення
або подання пенсійних документів, а
також за видачу недостовірних
документів, і відшкодовують її.

Порядком відшкодування коштів, надміру
виплачених за призначеними пенсіями,
та списання сум переплат пенсій та
грошової допомоги, що є безнадійними до
стягнення, затвердженим постановою
Пенсійного фонду від 21.03.2003 №6-4
визначено переплату пенсій та грошової
допомоги як сума пенсій та грошової
допомоги, що виплачена з різних причин
понад розмір, визначений
законодавством. Конструкція
неприпустимості зловживання цивільним
правом є одним із основних принципів
цивільного права. Відповідно до ч.3 ст.13
ЦК України не допускаються дії осіб, що
вчиняються виключно з наміром
заподіяти шкоду іншій особі, а також
зловживання правом в інших формах.

Згідно Указу Президента України від
06.04.2011 № 384/2011 «Про Положення про
Пенсійний фонд України» суб'єкти
владних повноважень звертаються до
господарських судів із заявами щодо
порушення справ про банкрутство у
випадках та порядку, передбачених
законами; порушують в установленому
законом порядку питання про
притягнення до відповідальності осіб,
винних у порушенні законодавства про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування; звертаються в
установленому законом порядку до
відповідних правоохоронних органів у
разі виявлення фактів порушення
порядку нарахування, обчислення і
сплати страхових внесків.

Відповідно до п.3 Порядку відшкодування
коштів, надміру виплачених за
призначеними пенсіями, та списання сум
переплат пенсій та грошової допомоги,
що є безнадійними до стягнення,
затвердженого постановою Правління
Пенсійного фонду України від 21 березня
2003р. №6-4 зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 15 травня 2003р. за № 374/7695
- повернення коштів, надміру виплачених
за призначеними пенсіями, проводиться
відповідно до ст. 103 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» у випадках
виявлення подання громадянами
недостовірних відомостей про
заробітну плату чи інший дохід, стаж
роботи, несвоєчасного подання
відомостей про зміни у складі сім'ї
тощо. Суми пенсії, надміру виплачені
пенсіонерові внаслідок зловживань з
його боку, стягуються на підставі
рішень органу, що призначає пенсії.
Відрахування на підставі рішень
органу, що призначає пенсії,
провадиться в розмірі не більше 20
процентів пенсії понад відрахування з
інших підстав. В усіх випадках
звернення стягнень на пенсію за
пенсіонером зберігається не менш як 50
процентів належної пенсії. У разі
припинення виплати пенсії (внаслідок
відновлення здоров'я тощо) до повного
погашення заборгованості решта
заборгованості стягується у судовому
порядку.

Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про
пенсійне забезпечення» із змінами
визначено процедури стягнення сум
пенсії, надміру виплачених
пенсіонерові внаслідок зловживань з
його боку у результаті подання
документів з явно неправильними
відомостями, неподання відомостей про
зміни у складі членів сім'ї, стягуються
на підставі рішень органу, що призначає
пенсії (ст.103).

Кожна особа має право на захист свого
інтересу, що не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.
Право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Згідно
з ч.2 ст.321 ЦК України особа може бути
позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках і у порядку, встановлених
законом.

Суд зазначає, що позивач не визначав
спосіб стягнення (не зазначив рахунок
чи інше джерело відшкодування шкоди),
не зазначив про економічний (особистий)
інтерес відповідача та не вказав на
який рахунок (банківську чи іншу
фінансову установу) перераховано/не
перераховано пенсію і у чому полягає
надмірність виплати (переплати), не
надав доказів про фактичне
перерахування та отримання
відповідачем пенсії.

Відповідно до п.2 Порядку виплати
пенсій та грошової допомоги за згодою
пенсіонерів та одержувачів допомоги
через їх поточні рахунки у банках,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 30.08.1999 № 1596
виплата пенсій та грошової допомоги
згідно з цим Порядком здійснюється
через поточні рахунки, що
відкриваються у банках, з якими
Пенсійний фонд та Мінсоцполітики за
результатами конкурсу укладають
відповідні угоди з визначенням санкцій
за недотримання ними договору перед
одержувачами. Згідно з п. 4 Порядку
установи уповноважених банків
здійснюють відкриття поточних
рахунків, проводять операції із
зарахування сум пенсій та грошової
допомоги на поточні рахунки відповідно
до цього Порядку, угод, укладених ними з
управліннями Пенсійного фонду України
в районах, містах і районах у містах,
управліннями праці та соціального
захисту населення
райдержадміністрацій, виконкомів
міських, районних у місті рад або
центрами з нарахування і виплати
пенсій та допомоги - у регіонах, де
функціонують такі центри.

Відповідно до п. 7.1 Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні» банки мають право відкривати
своїм клієнтам вкладні (депозитні),
поточні та кореспондентські рахунки;
поточний рахунок - рахунок, що
відкривається банком клієнту на
договірній основі для зберігання
коштів і здійснення
розрахунково-касових операцій за
допомогою платіжних інструментів
відповідно до умов договору та вимог
законодавства України. У ст.2 Закону
України «Про банки і банківську
діяльність» наведено визначення
банківського рахунку, згідно з яким це
рахунки, на яких обліковуються власні
кошти, вимоги, зобов'язання банку
стосовно його клієнтів і контрагентів
та які дають можливість здійснювати
переказ коштів за допомогою
банківських платіжних інструментів.
Згідно з п. 1.4 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженій
постановою Правління Національного
Банку України № 22 від 21.01.2004, власник
рахунку в банку - особа, яка відкриває
рахунок у банку і має право
розпоряджатися коштами на ньому.

Конвенція про захист прав і
основоположних свобод людини гарантує
кожній особі, права якої порушені,
певний перелік процесуальних гарантій.
Пункт 1 ст.6 ЄКПЛ розповсюджується на
судовий розгляд, результат якого
безпосередньо пов'язаний з визначенням
та основним змістом права чи обов'язку
приватної особи. Рішення у справі
Рінгейзена від 16 липня 1971р. і Кьоніга
від 28 червня 1978р. дають можливість
виявити деякі значення формули
«цивільні права та обов'язки». Перше
значення показує, що вона охоплює
«будь-яку процедуру, є визначальним по
відношенню до прав та обов'язків
приватного характеру», навіть якщо
мова йде про спір між приватною особою
і органом державної влади; безвідносно
до того, на підставі якого «закону
повинен бути вирішений спір» і який
орган компетентний винести дане
рішення. ЄСПЛ застосовував ст.6 у
справах, де спір стосувався
«економічного права в чистому
вигляді», такого як оплата праці чи
виплата пенсії, або принаймні права
економічного за суттю. Стаття 1 Першого
Протоколу є положенням Конвенції, що
захищає економічні права.

Визнаючи право будь-якої особи на
безперешкодне користування своїм
майном, ст.1 Першого Протоколу за своєю
суттю є гарантією права власності,
оскільки право розпоряджатися своїм
майном - загальний та принциповий
аспект права власності (Marckx v Belgium).
Термін «власність», як це передбачено
ст.1 Першого Протоколу, може означати
або «існуючу власність» (Van Der Mussele v
Belgium), або претензії, щодо яких заявник
може довести, що він принаймні має
«законні підстави» отримати
можливість використати право
власності (Pine Valley Developments Ltd and Others v Ireland).
Стаття 1, що гарантує по суті право
власності, складається з трьох різних
норм: перша норма, що виражена в першому
реченні першого абзацу, має загальний
характер і встановлює принцип
безперешкодного користування майном;
друга норма, зафіксована в другому
реченні того ж абзацу, регулює випадки
позбавлення власності, встановлюючи
певні умови; у третій нормі, що
зафіксована в другому абзаці, за
державами-учасницями визнається серед
іншого право регламентувати
використання власності відповідно до
загальних інтересів. Другу та третю
норми, що стосуються конкретних
випадків порушення права власності,
необхідно тлумачити відповідно до
закріпленого в першій нормі принципу
(Pressos Compania Naviera SA and Others v Belgium). Основною
метою ст.1 Першого Протоколу є
попередження свавільного захоплення
власності, конфіскації, експропріації
та інших порушень принципу
безперешкодного користування своїм
майном. Втручання в право
безперешкодного користування своїм
майном передбачає «справедливу
рівновагу» між інтересами суспільства
та необхідністю дотримання
фундаментальних прав людини.
Необхідність забезпечення такої
рівноваги відображено в структурі ст.1.
Зокрема, необхідно щоб була дотримана
розумна пропорційність між
використаними заходами і тією метою, на
досягнення якої спрямовувався
будь-який захід, що позбавив особу
власності. Щоб визначити, чи
додержується необхідна рівновага і,
зокрема, пропорційність тягаря,
покладеного на особу, приймаються до
уваги умови компенсації, передбачені у
національному законодавстві.

Згідно Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (ч.18 ст.106) посадові особи
суб'єктів солідарної системи та
накопичувальної системи пенсійного
страхування, винні у порушенні
законодавства про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування,
несуть дисциплінарну, адміністративну,
цивільно-правову або кримінальну
відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч.7 ст.9 КАС України у разі
відсутності закону, що регулює
відповідні правовідносини, суд
застосовує закон, що регулює подібні
правовідносини (аналогія закону), а за
відсутності такого закону суд виходить
із конституційних принципів і
загальних засад права (аналогія права).
При вирішенні питання щодо закриття
провадження у справі суд вважає за
необхідне застосувати аналогію закону
та керуватись загальними нормами
адміністративного судочинства,
викладеними в ст.157 КАС України.

Аналіз ст.21 КАС України дає підстави
для висновку про те, що
адміністративними судами можуть
розглядатися вимоги про відшкодування
шкоди лише за наявності таких умов:
вимоги мають стосуватись шкоди,
завданої лише суб'єктом владних
повноважень, такі вимоги мають бути
поєднанні з вимогою про визнання
протиправними рішення, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень. Аналогічна позиція була
висловлена Верховним Судом України,
зокрема у постановах від 18 червня 2013
року: справи № 21-204а13 та №21-124а13.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» суми пенсій, виплачені
надміру унаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи у судовому порядку.
Зазначена вимога про стягнення на
користь позивача сум переплаченої
пенсії як відшкодування шкоди фізичною
особою вирішується судом у порядку
цивільного судочинства.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.157 суд
закриває провадження у справі якщо
справу не належить розглядати у
порядку адміністративного судочинства

На підставі викладеного, керуючись п.1
ч.1 ст.157, ст.158, ст.160 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за
адміністративним позовом управління
Пенсійного фонду України в м. Черкасах
Черкаської області до ОСОБА_2 про
повернення переплаченої пенсії у сумі
17 082 (сімнадцять тисяч вісімдесят дві)
грн. 13 коп.

Повторне звернення з тим самим
адміністративним позовом до
адміністративного суду щодо якого
постановлено ухвалу про закриття
провадження у справі не допускається.

Роз'яснити позивачеві про можливість
реалізації права звернення щодо
повернення переплаченої пенсії з
фізичної особи у порядку цивільного
судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду у порядку ст.254
КАС України шляхом подання апеляційної
скарги через Черкаський окружний
адміністративний суд протягом п'яти
днів з дня проголошення ухвали, копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили
після закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги ухвала,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя

Л.В.Трофімова