Справа № 820/15360/14
Суддя: Бездітко Д.В.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 вересня 2014 р.
№ 820/15360/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого - Судді Бездітка Д.В.,

при секретарі судового засідання -
Ділбарян А.О.,

за участю: представника позивача -
Старости В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу

за позовом Харківського національного
університету внутрішніх справ

до ОСОБА_2

про стягнення суми ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Харківський національний
університет внутрішніх справ,
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
відповідача, ОСОБА_2, в якому просить
суд стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Харківського національного
університету внутрішніх справ (рахунок
566 в Головному управлінні
Державної казначейської служби
України в Харківській області, МФО 851011,
) витрати, пов'язані з
утриманням, в сумі 42139,85 грн. (сорок дві
тисячі сто тридцять дев'ять гривень 85
копійок).

Позивач обґрунтовував свої позовні
вимоги тим, що ОСОБА_2 проходив службу в
органах внутрішніх справ України з
30.08.2010 року по 15.07.2014 року. Наказом
Харківського національного
університету внутрішніх справ від
10.08.2010 року № 403 о/с відповідач був
прийнятий на службу до органів
внутрішніх справ України та
зарахований курсантом ХНУВС з 30.08.2010
року з присвоєнням звання «рядовий
міліції». Наказом ХНУВС від 28.02.2014 року
№32 о/с відповідача відраховано зі
складу курсантів та відряджено до
ГУМВС України в Харківській області
для подальшого проходження служби.
Наказом ГУМВС України в Харківській
області від 15.07.2014 року № 244 о/с
відповідача звільнено відповідно до
«Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України» в
запас Збройних Сил за п. 64 «ж» (за
власним бажанням), у зв'язку з чим
відповідач повинен відшкодувати
витрати, пов'язані з його утриманням у
ХНУВС в сумі 42139,85 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
позов просив задовольнити з підстав
зазначених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не
прибув, про дату, час та місце судового
розгляду справи був повідомлений
своєчасно та належним чином, що
підтверджується матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши
доводи позову, заслухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
зібрані по справі докази в їх
сукупності, проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
які врегульовують спірні
правовідносини, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав та мотивів.

Судом встановлено, що 01 вересня 2010 року
між ОСОБА_2, Харківським національним
університетом внутрішніх справ та
ГУМВС України в Харківській області
був укладений тристоронній договір про
підготовку фахівця у вищому
навчальному закладі Міністерства
внутрішніх справ України.

Пунктом 2.3.6. вказаного договору
передбачено, що в разі відрахування з
навчального закладу чи звільнення з
органів внутрішніх справ України по
закінченню навчання до встановленого
трирічного терміну перебування на
службі з підстав, зазначених у п. 3
договору, ОСОБА_2 зобов'язаний
відшкодувати фактичні витрати,
пов'язані з його утриманням у вищому
навчальному закладі згідно з
затвердженим розрахунком. Відповідно
до п. 3.2 договору підставою
відшкодування фактичних витрат на
підготовку є відмова від подальшого
проходження служби на посадах
начальницького складу в органах
внутрішніх справ протягом перших трьох
років після закінчення навчання.

ОСОБА_2 проходив службу в органах
внутрішніх справ України з 30.08.2010 року
по 15.07.2014 року. Наказом Харківського
національного університету внутрішніх
справ від 10.08.2010 року №403 о/с був
прийнятий на службу до органів
внутрішніх справ України та
зарахований курсантом на денну форму
навчання за державним замовленням до
Харківського національного
університету внутрішніх справ з
присвоєнням спеціального звання
«рядовий міліції».

Згодом, 28.02.2014 року наказом
Харківського національного
університету внутрішніх справ № 32 о/с
відповідач був відряджений для
подальшого проходження служби до ГУМВС
України в Харківській області.

Наказом ГУМВС України в Харківській
області від 15.07.2014 року №244 о/с
відповідач був звільнений з органів
внутрішніх справ за ст.64 п. «ж» (за
власним бажанням) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України.

Відповідно до ст.1 Закону України від
10.01.2002 № 2925 «Про загальну структуру і
чисельність Міністерства внутрішніх
справ України» навчальні заклади,
науково-дослідні установи,
підприємства та установи забезпечення
включенні до загальної структури МВС
України.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1410 від 15 грудня 1997 року затверджено
єдину систему військової освіти до
якої входить позивач.

Відповідно до п.15 ст.3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, публічна служба - діяльність
на державних політичних посадах,
професійна діяльність суддів,
прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна
служба, служба в органах влади
Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування.

Згідно ст.18 Закону України «Про
міліцію» порядок та умови проходження
служби в міліції регламентуються
Положенням про проходження служби
особовим складом органів внутрішніх
справ, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України.

Підготовка фахівців у вищих навчальних
закладах Міністерства внутрішніх
справ України за державним замовленням
здійснюється на підставі договору про
навчання, який укладається між
навчальним закладом, головним
управлінням, управлінням Міністерства
внутрішніх справ України в Автономній
Республіці Крим, області, місті Києві
або Севастополі чи на транспорті та
особою, яка навчається. Типову форму
договору затверджує Міністерство
внутрішніх справ України за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері освіти і
науки.

Курсанти вищих навчальних закладів
Міністерства внутрішніх справ України
у разі дострокового розірвання
договору через небажання продовжувати
навчання або через
недисциплінованість чи в разі відмови
від подальшого проходження служби на
посадах начальницького складу органів
внутрішніх справ після закінчення
вищого навчального закладу, а також
особи начальницького складу органів
внутрішніх справ, які звільняються із
служби протягом трьох років після
закінчення вищого навчального закладу
Міністерства внутрішніх справ України
за власним бажанням, через службову
невідповідність або за порушення
дисципліни, відшкодовують
Міністерству внутрішніх справ України
витрати, пов'язані з їх утриманням у
вищому навчальному закладі, в порядку,
установленому Кабінетом Міністрів
України. У разі відмови від
добровільного відшкодування витрат
таке відшкодування здійснюється в
судовому порядку.

Згідно із ч.2 ст.17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема спори з приводу прийняття
громадян на публічну службу, її
проходження, звільнення з публічної
служби та спори за зверненням суб`єкта
владних повноважень у випадках,
встановлених Конституцією та законами
України.

Таким чином, навчання відповідача у
позивача, подальша служба в органах МВС
та наявний спір пов'язані з
проходженням публічної служби.

Відповідно до п.2 ст.52 Закону України
«Про освіту» випускники вищих
навчальних закладів, які здобули
освіту за кошти державного або
місцевого бюджетів, направляються на
роботу і зобов'язані відпрацювати за
направленням і в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 313 від 1 березня 2007 року затверджено
Порядок відшкодування особами витрат,
пов'язаних з їх утриманням у вищих
навчальних закладах Міністерства
внутрішніх справ (далі - Порядок №313),
який визначає механізм відшкодування
особами, навчання яких за державним
замовленням у вищих навчальних
закладах МВС прирівнюється до
проходження військової служби (далі -
особи), витрат, пов'язаних з їх
утриманням у таких закладах (далі -
витрати), у разі:

1) дострокового розірвання договору про
підготовку фахівця у вищому
навчальному закладі МВС (далі -
навчальний заклад) через небажання
продовжувати навчання або
недисциплінованість;

2) відмови від подальшого проходження
служби на посадах начальницького
складу органів внутрішніх справ після
закінчення навчального закладу;

3) звільнення осіб начальницького
складу органів внутрішніх справ із
служби протягом трьох років після
закінчення навчального закладу за
власним бажанням, через службову
невідповідність або за порушення
дисципліни.

Відшкодування здійснюється в розмірі
фактичних витрат, пов'язаних з:
грошовим, продовольчим і речовим
забезпеченням; перевезенням до місця
проведення щорічної основної і
канікулярної відпустки та у зворотному
напрямку, за направленням до місця
служби після закінчення навчального
закладу; оплатою комунальних послуг і
вартості спожитих енергоносіїв.

Порядок розрахунку витрат установлює
МВС разом з Мінфіном.

Витрати відшкодовуються згідно з
договором про підготовку фахівця в
навчальному закладі, який укладається
між навчальним закладом, головним
управлінням або управлінням МВС та
особою.

Відповідно до положень ст. 18 Закону
України «Про міліцію» особи
начальницького складу органів
внутрішніх справ, які звільняються із
служби протягом трьох років після
закінчення вищого навчального закладу
Міністерства внутрішніх справ України
за власним бажанням, через службову
невідповідність або за порушення
дисципліни, відшкодовують
Міністерству внутрішніх справ України
витрати, пов'язані з їх утриманням у
вищому навчальному закладі, в порядку,
установленому Кабінетом Міністрів
України. У разі відмови від
добровільного відшкодування витрат
таке відшкодування здійснюється в
судовому порядку.

Наказом Міністерства внутрішніх справ
№ 150 від 14.05.2007 року на виконання
постанови Кабінету Міністрів України
від 1 березня 2007 року № 313 «Про
затвердження Порядку відшкодування
особами витрат, пов'язаних з їх
утриманням у вищих навчальних закладах
Міністерства внутрішніх справ» та
відповідно до вимог Законів України
«Про вищу освіту», «Про міліцію», з
метою вдосконалення порядку
підготовки фахівців у вищих навчальних
закладах МВС України за державним
замовленням, затверджено Типовий
договір про підготовку фахівця у
вищому навчальному закладі
Міністерства внутрішніх справ України,
згідно якого передбачено
відшкодування вказаних витрат.

Спільним Наказом МО України, МФ
України, МВС України, МТЗ України, АДПС
України, УДО України, СБ України №
419/831/240/605/537/219/534 від 16 липня 2007 року
затверджено Порядок розрахунку витрат,
пов'язаних з утриманням курсантів у
вищих навчальних закладах (далі -
Порядок № 419).

Відповідно до п.2.1 Порядку № 419
відшкодування здійснюється в розмірі
фактичних витрат, пов'язаних з
утриманням курсантів у ВНЗ, а саме
витрат на: грошове забезпечення;
продовольче забезпечення; речове
забезпечення; медичне забезпечення;
перевезення до місця проведення
щорічної основної та канікулярної
відпустки та назад; оплату комунальних
послуг та спожитих енергоносіїв.

Згідно з довідкою-розрахунком витрат,
здійсненим відповідно до Порядку
розрахунку витрат, пов'язаних з
утриманням курсантів у вищих
навчальних закладах, затвердженого
наказом Міністерства внутрішніх справ
України, Міністерства транспорту та
зв'язку України, Адміністрації
Державної прикордонного служби
України, Управління державної охорони
України, Служби безпеки України від 17
липня 2007 року №419/831/240/605/537/219/534,
відповідач повинен відшкодувати
витрати, пов'язані з його утриманням у
Харківському національному
університеті внутрішніх справ в
розмірі 42139,85 грн.

У відповідності до ст.1 Закону України
«Про загальну структуру і чисельність
Міністерства внутрішніх справ
України» навчальні заклади включені до
загальної структури Міністерства
внутрішніх справ України.

Як встановлено судом, Харківським
національним університетом внутрішніх
справ направлено відповідачу
претензію від 08.08.2014 року за №7/265 з
вимогою про сплату заборгованості
протягом 7 діб з моменту отримання
претензії, яка була отримана 12.08.2014
року, що підтверджується матеріалами
справи.

Враховуючи викладені обставини,
відповідач повинен відшкодувати
витрати на його утримання за період
навчання у позивача, проте зазначені
витрати на час розгляду справи ним не
відшкодовано добровільно.

Відповідно до п.6 Порядку № 313 у разі
відмови особи добровільно
відшкодувати витрати стягнення їх суми
здійснюється в судовому порядку.

Частиною другою статті 19 Конституції
України встановлено, що органи
державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Згідно частини 2
цієї статті, в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Із врахуванням вищевикладених
обставин, суд вважає, що позовні вимоги
позивача обґрунтовані, отже, позов
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 160,161,162,163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Харківського
національного університету внутрішніх
справ до ОСОБА_2 про стягнення суми -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса:
АДРЕСА_1, 61000) на користь Харківського
національного університету внутрішніх
справ (рахунок 566 в Головному
управлінні Державної казначейської
служби України в Харківській області,
МФО 851011, ) витрати, пов'язані
з утриманням, в сумі 42139.85 грн. (сорок дві
тисячі сто тридцять дев'ять гривень 85
копійок).

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Харківського національного
університету внутрішніх справ () сплачений при поданні
позову судовий збір в розмірі 182.70 грн.
(сто вісімдесят дві гривні 70 копійок).

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено КАС України,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 22
вересня 2014 року.

Суддя
Д.В. Бездітко