Справа № 2а-675/10
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2014 року
Справа № 9104/16863/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.

суддів:
Обрізка І.М., Хобор Р.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м. Кузнецовську Рівненської
області на постанову Кузнецовсього
міського суду Рівненської області від
19.11.2010 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кузнецовську Рівненської області
про визнання дій протиправними та
зобов'язання до вчинення певних дій, -

В С Т А Н О
В И В :

01.11.2010 року позивач звернувся в суд із
адміністративним позовом до
відповідача, в якому просив зобов'язати
відповідача провести перерахунок та
виплату пенсії з 01.06.2010р. із врахуванням
страхового стажу після призначення
пенсії та застосуванням показника
середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні
за календарний рік, що передує року
звернення за перерахунком пенсії за 2009
рік згідно ст.ст.40,42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Крім того, просить
зобов'язати відповідача провести
перерахунок та виплату додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, з
07.05.2008 р. на підставі положень ст. 51 ЗУ
«"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» як особі,
віднесеній до категорії 4 в розмірі 15%
мінімальної пенсії за віком із
розрахунку, що мінімальна пенсія за
віком дорівнює прожитковому мінімуму
для осіб, які втратили працездатність.

Оскарженою постановою, прийнятою в
порядку скороченого провадження,
адміністративний позов задоволено
частково. Суд зобов'язав управління
Пенсійного фонду України в
м.Кузнецовськ Рівненської області
здійснити ОСОБА_1 з 01.06.2010 р. перерахунок
пенсії із заробітної плати за період
страхового стажу, зазначені у ч. 1 ст. 40
ЗУ «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески, за 2009 рік, а також
зобов'язав відповідача здійснити
перерахунок на користь позивача
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, починаючи з 01.05.2010 р.
відповідно до ст.51 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" як
потерпілому від Чорнорбильської
катастрофи 4 категорії в розмірі 15
процентів мінімальної пенсії за віком.

Не погоджуючись з даною постановою
суду, відповідач оскаржив її в
апеляційному порядку. Вважає, що
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального права, а тому підлягає
скасуванню.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги,
апелянт посилається на те, що оскільки
не були приведені у відповідність
положення Законів України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та відсутністю
нормативних актів про відновлення
наведених законів у редакції, чинній до
внесення змін до них, таким чином
спірні правовідносини залишилися
неврегульованими і визначаються
відповідно до постанов КМУ. Звертає
увагу, що норми ст. 28 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» застосовуються виключно
для визначення розмірів пенсії,
призначених згідно із цим Законом.

За результатами апеляційного розгляду
апелянт просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нове
рішення у справі, яким відмовити
повністю у задоволенні
адміністративного позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.197 КАС України
розгляд даної справи судом апеляційної
інстанції здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи скарги, законність
і обґрунтованість рішення суду,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивач по справі є
потерпілим від Чорнобильської
катастрофи та віднесений до 4-ї
категорії, що підтверджується
відповідним посвідченням.

Відповідно до ст. 51 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" додаткова
пенсія за шкоду заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до категорії 3
призначається у розмірі 15 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Частиною третьою ст. 67 цього ж Закону
визначено, що у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, підвищується розмір пенсії,
визначений відповідно до ст. 54 цього
Закону, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4,
розмір щомісячної компенсації сім'ям
за втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового прожиткового
мінімуму.

Враховуючи викладені положення Закону,
суд апеляційної інстанції
погоджується із висновком суду першої
інстанції про наявність у позивача
права на отримання додаткової пенсії
за шкоду заподіяну здоров'ю, у розмірі 15
процентів мінімальної пенсії за віком
з огляду на таке.

Відповідно до ч.4 ст.9 КАС України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи з загальних засад
пріоритетності законів над
нормативними актами Кабінету
Міністрів України колегія суддів
вважає, що застосування відповідачем
положень постанов Кабінету Міністрів
України є безпідставним, а тому виплати
повинні здійснюватись відповідно до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Однак, із матеріалів справи суд вбачає,
що відповідач дану пенсію позивачу
нараховував та виплачував у значно
меншому розмірі, а тому суд першої
інстанції прийшов до правильного та
обґрунтованого висновку про
протиправність дій відповідача та
зобов'язання його здійснити
нарахування позивачу додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 15 процентів мінімальної пенсії
за віком.

Суд першої інстанції правильно вказав,
що нарахування та виплату позивачу
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю відповідачу слід проводи з
урахуванням положень ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
оскільки чинним законодавством
України розмір мінімальної пенсії за
віком визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, в системі національного
законодавства немає. Відсутність
іншого мінімального розміру пенсії за
віком не є підставою для відмови в
реалізації позивачем конституційної
гарантії та права на додаткову пенсію
за шкоду заподіяну здоров'ю виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком, як
це встановлено статтею 51 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Згідно із практикою Європейського суду
з прав людини, який у своєму рішенні від
08 листопада 2005 року в справі "Кечко
проти України" зазначив, що держава
самостійно визначає, які надбавки
виплачувати своїм працівникам з
бюджету. Держава може вводити,
припиняти або закінчувати виплату цих
надбавок. Проте, якщо правове
положення, що діє, передбачає виплату
певних надбавок, і дотримані всі
вимоги, необхідні для цього, органи
державної влади не можуть свідомо
відмовляти в цих виплатах, поки
відповідне положення є таким, що діє (п.
23). Одночасно Європейський Суд з прав
людини не прийняв аргумент уряду
України щодо бюджетних асигнувань,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
засобів як на причину невиконання
своїх зобов'язань (п. 26).

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про
виконання рішень і застосування
практики Європейського Суду з прав
людини" суди при розгляді справ,
практику Європейського Суду з прав
людини, застосовують як джерело права.

Таким чином відповідач не може
посилатись на відсутність відповідних
державних програм як на підставу
невиконання свого зобов'язання.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції
не може погодитись із висновком суду
першої інстанції в частині часткового
задоволення позовних вимог про
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок позивачу додаткової
пенсії за шкоду здоров'ю починаючи з
01.05.2010 року з огляду на те, що за
правилами ст.100 КАС України позовні
вимоги, які вийшли за межі строку
звернення до суду, передбаченого ст. 99
КАС України, залишається без розгляду,
якщо суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала. З врахуванням того, що позивач
звернувся за захистом прав, свобод та
інтересів шляхом подання позову до
суду лише 01.11.2010 року, адміністративний
позов підлягає частковому задоволенню
з 01.05.2010 року. Позовні вимоги за період
з 07.05.2008 року по 30.04.2010 року необхідно
залишити без розгляду.

Оскільки функції з призначення,
нарахування та виплати пенсії позивачу
здійснює Пенсійний фонд України в
особі управління Пенсійного фонду
України в м. Кузнецовську Рівненської
області, обов'язок щодо нарахування і
виплати додаткової пенсії правильно
покладено на відповідача у справі.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання
управління Пенсійного фонду України в
м.Кузнецовську Рівненської області
здійснити перерахунок пенсії
відповідно до положень ст.ст.40,42 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" то суд,
задовольняючи в цій частині позовні
вимоги, неповністю з'ясував обставини,
що мають значення для справи й порушив
норми матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції
позивач звернувся до відповідача про
проведення перерахунку пенсії
відповідно до ст.42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Позивачу проведено
перерахунок пенсії із застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників у середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка,
відповідно до Закону враховується для
обчислення пенсії, за 2007 рік, а саме 1197,91
грн.

Суд першої інстанції вважав, що дії
УПФУ щодо застосування під час
проведення перерахунку пенсії
позивачу в 2010 році показника середньої
заробітної плати працівників у
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески та яка відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» враховується для
обчислення пенсії за 2007 рік, а не за
попередній календарний 2009 рік, є
неправомірними.

Однак, суд апеляційної інстанції
вважає що даний позов не підлягає до
задоволення з наступних підстав. Так, ч.
2 ст. 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон) встановлено
формулу заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії.

У редакції Закону від 9 липня 2003 року,
яка набрала чинності 1 січня 2004 року,
зазначена формула була такою: Зп = Зс х
(Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, у гривнях; Зс - середня
заробітна плата працівників, зайнятих
у галузях економіки України, за
календарний рік, що передує року
звернення за призначенням пенсії; Ск -
сума коефіцієнтів заробітної плати
(доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3
+... + Кзn); К - кількість місяців
страхового стажу, за які розраховано
коефіцієнти заробітної плати (доходу)
застрахованої особи (абзаци другий -
шостий частини другої статті 40 Закону).

Відповідно до ч 4 ст. 42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в редакції до
внесення змін Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2007
р. № 107-VI) у разі якщо застрахована
особа після призначення пенсії
продовжувала працювати, провадиться
перерахунок пенсії з урахуванням
страхового стажу після призначення
пенсії.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
від 28.12.2007 р. № 107-VI статтю 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
змінено та викладено в такій редакції:
у разі якщо застрахована особа після
призначення пенсії продовжувала
працювати, провадиться перерахунок
пенсії з урахуванням не менше ніж 24
місяців страхового стажу після
призначення (попереднього перерахунку)
пенсії незалежно від перерв у роботі.
Перерахунок пенсії здійснюється із
заробітної плати (доходу), з якої була
обчислена пенсія. За бажанням
пенсіонера перерахунок пенсії
провадиться із заробітної плати за
періоди страхового стажу, зазначені в
частині першій статті 40 цього Закону,
із застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески та яка відповідно до
цього Закону враховується для
обчислення пенсії, за календарний рік,
що передує року перерахунку пенсії. При
цьому з періоду, за який враховується
заробітна плата (дохід) для перерахунку
пенсії, період після призначення
пенсії не підлягає виключенню згідно
із абзацом третім частини першої
статті 40 цього Закону.

Цим же Законом до ст. 40 Закону було
внесено зміни згідно яких показник Зс
було змінено та викладено в такій
редакції Зс - (середня заробітна плата
(дохід) в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
відповідно до цього Закону
враховується для обчислення пенсії, за
календарний рік, що передує року
звернення за призначенням пенсії.
Порядок визначення показників
зазначеної заробітної плати
затверджується Пенсійним фондом
України за погодженням з центральними
органами виконавчої влади у галузях
статистики, економіки, праці та
соціальної політики і фінансів.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 вказані вище
зміни були визнані неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним судом
України рішення про їх
неконституційність.

Надаючи оцінку спірним
правовідносинам, суд апеляційної
інстанції враховує, що відповідно до ч.
2 ст. 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», заробітна плата (дохід)
для обчислення пенсії визначається за
формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зс -
середня заробітна плата працівників,
зайнятих у галузях економіки України,
за календарний рік, що передує року
звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 22 травня 2008 року
відновлено дію положення частини
другої статті 40 та частини четвертої
статті 42 Закону у первинній його
редакції, які й підлягають
застосуванню.

28 травня 2008 року Кабінетом Міністрів
України прийнято постанову № 530 «Деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян», яким встановлено
порядок перерахунку пенсій особам, які
після її призначення продовжували
працювати, відмінний від того порядку,
який визначений частиною четвертою
статті 42 Закону, у редакції Закону від 9
липня 2003 року.

Отже, виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над іншими
підзаконними нормативними актами, під
час розгляду та вирішення справ
зазначеної категорії застосуванню
підлягає Закон «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а саме нормативні
положення статті 42 цього Закону, що
діяли в редакції до скасування змін,
внесених за Законом України від 28
грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України», та були і залишаються
чинними на момент проведення
перерахунку пенсії. Як зазначалося
вище, зі змісту цих положень випливає,
що під час перерахунку пенсії величина
середньої заробітної плати (доходу)
враховується та, яка використовувалася
під час призначення пенсії.

Колегія судів зазначає про відсутність
правових підстав для перерахунку
пенсії позивача із застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні
з якої сплачено страхові внески за 2009
рік, а тому в цій частині позовних вимог
слід відмовити.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
суд першої інстанції неповністю
з'ясував обставини, що мають значення
для справи та прийняв постанову з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення спору по суті.
Відтак, оскаржувана постанова підлягає
скасуванню з прийняттям нової, якою
позовні вимоги слід задовольнити
частково.

Керуючись ст.ст.160, 183-2, 195, 197, 198, 202, 205, 207,
254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В
И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кузнецовську Рівненської області
задовольнити частково, постанову
Кузнецовсього міського суду
Рівненської області від 19.11.2010 року по
справі № 2а-675/10 скасувати та прийняти
нову постанову, якою адміністративний
позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Кузнецовську
Рівненської області нарахувати та
виплатити на користь ОСОБА_1 як особі,
яка віднесена до категорії 4 додаткової
пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у
розмірі 15 процентів мінімальної пенсії
за віком передбаченої ч.3 ст.51 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" з
01.05.2010 року із врахуванням ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та
виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 в
частині позовних вимог за період з
07.05.2008 року по 30.04.2010 року залишити без
розгляду.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя :
В.П.Сапіга

Судді:
І.М.Обрізко

Р.Б.Хобор