Справа № 823/2411/14
Суддя: А.В. Каліновська
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року
справа № 823/2411/14

м. Черкаси

11 год. 10 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Каліновської А.В.,

при секретарі судового засідання
Будченку А.Ю., Педані О.В., Демченко Н.Ю.,

за участю:

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідачів : Бунденкова
О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до реєстраційної служби
Звенигородського районного управління
юстиції Черкаської області, державного
реєстратора прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Звенигородського
району Черкаської області Бунденкова
Олександра Юрійовича, треті особи, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
Звенигородська державна нотаріальна
контора, комунальне підприємство
«Черкаське обласне об'єднане бюро
технічної інвентаризації», про
визнання протиправними дій та
скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Звенигородського
районного суду з вищезазначеним
позовом, в якому просить визнати
протиправними дії державного
реєстратора прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Звенигородського
районного управління юстиції
Черкаської області Бунденкова
Олександра Юрійовича щодо відмови у
внесенні змін у зв'язку із допущеною
технічною помилкою до запису у
Державному реєстрі відносно 17/25 частин
будинку, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 за заявою, зареєстрованою у
базі даних про реєстрацію заяв і
запитів Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно 04.04.2014 року о
12:02:41 год. за реєстраційним номером 6125971;
визнати протиправним та скасувати
рішення №12198692 від 04 квітня 2014 року,
прийняте державним реєстратором прав
на нерухоме майно реєстраційної служби
Звенигородського району Черкаської
області Бунденковим Олександром
Юрійовичем, про відмову у внесенні змін
у зв'язку з допущеною технічною
помилкою до запису у Державному
реєстрі відносно 17/25 частин будинку,
який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;
стягнути з реєстраційної служби
Звенигородського районного управління
юстиції Черкаської області на користь
позивача судові витрати у сумі 2076 грн.
08 коп., з яких 2000 грн. 00 коп. за надання
юридичної допомоги, 73 грн. 08 коп.
судового збору та 03 грн. 00 коп. за
банківське обслуговування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
державний виконавець неправомірно
відмовив у внесенні змін до запису
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, оскільки при
реєстрації будинковолодіння АДРЕСА_1
від 18.12.2006 року реєстратором КП
«ЧООБТІ» було допущено помилку, а саме
в графі «частка» помилково зазначено Ѕ
замість 17/25. Однак, станом на час
виявлення вказаної помилки, КП
«ЧООБТІ» не здійснює повноважень щодо
реєстрації прав на нерухоме майно, а
тому із відповідною заявою позивач
звернувся до реєстраційної служби
Звенигородського районного управління
юстиції.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали позовні вимоги з
вищезазначених підстав.

Представник відповідачів позов не
визнав, зазначив, що оскаржуване
рішення прийнято державним виконавцем
відповідно до вимог чинного
законодавства на підставі пп. 2.14.1 п. 2.14
Порядку прийняття і розгляду заяв про
внесення змін до записів, внесення
записів про скасування державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень та скасування
записів Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, що затверджений
наказом Міністерства юстиції України
від 12.12.2011р. №3502/5, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 12.12.2011р.
за №1429/20167, оскільки органом державної
реєстрації прав, до якого звернувся
заявник, не проводилась державна
реєстрація прав на відповідний об'єкт
нерухомого майна. Крім того зазначив,
що з поданих заявником документів не
вбачається наявність очевидної
помилки.

Треті особи про час, дату та місце
проведення судового засідання
повідомлені належним чином, подали до
суду заяви про розгляд справи за
відсутності їх представників.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, розглянувши подані
документи і матеріали, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

04.04.2014 року представник позивача за
довіреністю звернувся до
реєстраційної служби Звенигородського
районного управління юстиції
Черкаської області із заявою про
внесення змін до запису про нерухоме
майно, право власності за номером 1002,
розділу Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, відкритого на
об'єкт нерухомого майна з
реєстраційним номером 17201440, а саме в
графі «частка» замість 17/25 помилково
зазначено Ѕ.

Рішенням держаного реєстратора прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Звенигородського районного управління
юстиції Черкаської області від 04
квітня 2014 року №12198692 відмовлено у
внесенні змін до запису Державного
реєстру прав на нерухоме майно на
підставі пп. 2.14.1 п. 2.14 Порядку
прийняття і розгляду заяв про внесення
змін до записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, що затверджений
наказом Міністерства юстиції України
від 12.12.2011р. №3502/5, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 12.12.2011р.
за №1429/20167, оскільки органом державної
реєстрації прав, до якого звернувся
заявник, не проводилась державна
реєстрація прав на відповідний об'єкт
нерухомого майна.

Відповідно до копії витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, наявної у матеріалах справи, за
реєстраційним номером 17201440, номер
запису 1002 за ОСОБА_4 зареєстрована
приватна власність на Ѕ частину
будинку за адресою : АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи,
03.02.2007 року державним нотаріусом
Звенигородської державної
нотаріальної контори спадкоємцю майна
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4
видано свідоцтво про право на
спадщину за законом, а саме на Ѕ частину
житлового будинку з відповідною
часткою надвірних споруд в АДРЕСА_1.

Відповідно до статті 1299 Цивільного
кодексу України, що діяла на час видачі
вищезазначеного свідоцтва, якщо у
складі спадщини, яку прийняв
спадкоємець, є нерухоме майно,
спадкоємець зобов'язаний
зареєструвати право на спадщину в
органах, які здійснюють державну
реєстрацію нерухомого майна (стаття 182
цього Кодексу).

Відповідно ч. 1 ст. 4 до Закону України
«Державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень», в
редакції, що діяла з 30.01.2006р.,
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права на нерухоме
майно, що знаходиться на території
України, фізичних та юридичних осіб,
держави, територіальних громад,
іноземців та осіб без громадянства,
іноземних юридичних осіб, міжнародних
організацій, іноземних держав, зокрема
право власності на нерухоме майно.

Згідно ч. 1 ст. 18 вищезазначеного Закону,
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно проводиться на підставі
заяви правоволодільця (правонабувача),

сторін (сторони) правочину, за яким
виникло речове право, або
уповноважених ними (нею) осіб.

В силу ч. 4 ст. 18 зазначеного Закону для
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно до місцевого органу державної
реєстрації

прав разом із заявою про державну
реєстрацію прав подаються документи
про правочини щодо такого об'єкта
нерухомого майна та їх копії або інші
документи, що свідчать про
встановлення, зміну чи припинення
речового права.

Статтею 19 вищезазначеного Закону було
визначено, що підставою для державної
реєстрації прав, що посвідчують
виникнення, перехід, припинення
речових прав на нерухоме майно,
обмежень цих прав, є зокрема свідоцтво
про право на спадщину.

Отже, станом на час отримання спадщини
функцію проведення реєстрації
правовстановлюючих документів у
реєстрі прав на нерухоме майно було
покладено на БТІ відповідно до Порядку
ведення Реєстру прав власності на
нерухоме майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України 28.01.2003 N
7/5(у редакції наказу Міністерства
юстиції України від 12.10.2010 N 2480/5),
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 28 січня 2003 р. за N 67/7388,
що втратив чинність згідно з наказом
Міністерства юстиції України від 14
грудня 2012 року N 1844/5).

Відповідно до положень
вищезазначеного Порядку внесення
записів до розділу Реєстру прав,
відкритого реєстратором бюро
технічної інвентаризації (далі - БТІ),
внесення змін та скасування записів
або закриття розділу Реєстру прав
проводяться реєстратором того БТІ,
реєстратором якого він був відкритий.

Як вбачається з відомостей з Реєстру
прав власності на нерухоме майно,
державна реєстрація права власності на
будинок за адресою АДРЕСА_1
проводилась державним реєстратором
Звенигородського виробничого
підрозділу Черкаського обласного
об'єднання бюро технічної
інвентаризації.

Враховуючи вищезазначене, посилання
представника відповідачів на те, що
реєстрація за позивачем права
власності на вищезазначений будинок
була здійснена нотаріусом судом не
приймається до уваги.

Відповідно до положень Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» в
редакції чинній на час прийняття
оскаржуваного рішення, державний
реєстратор є державним службовцем,
крім випадку, коли державним
реєстратором є нотаріус як спеціальний
суб'єкт.

Частиною 2 статті 9 зазначеного Закону
визначені повноваження державного
реєстратора, зокрема державний
реєстратор приймає рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, про відмову в державній
реєстрації, про її зупинення, внесення
змін до Державного реєстру прав.

Нотаріус як спеціальний суб'єкт
здійснює функції державного
реєстратора, крім передбачених
пунктами 4 і 6 частини другої статті 9
цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 зазначеного
Закону у разі виявлення у свідоцтві про
право власності на нерухоме майно
та/або витязі з Державного реєстру прав
технічної помилки, допущеної державним
реєстратором, заінтересована особа
письмово повідомляє у п'ятиденний
строк про це державного реєстратора,
який перевіряє відповідність
відомостей Державного реєстру прав
інформації, що міститься у заяві про
державну реєстрацію прав та/або їх
обтяжень. Якщо факт невідповідності
підтверджено, державний реєстратор
безоплатно виправляє допущену помилку
в день надходження повідомлення.
Виправлення технічної помилки у
записах Державного реєстру прав, що
була допущена не з вини державного
реєстратора, здійснюється за плату.

Відповідно до п. 1.3 Порядку прийняття і
розгляду заяв про внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, що затверджений
наказом Міністерства юстиції України
12.12.2011 N 3502/5 та зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 12 грудня
2011 р. за N 1429/20167 (далі Порядок) рішення
щодо внесення змін до записів, внесення
записів про скасування державної
реєстрації прав та скасування записів
Державного реєстру прав приймає
державний реєстратор прав на нерухоме
майно (далі - державний реєстратор), яке
оформлює за допомогою Державного
реєстру прав у двох примірниках.

Згідно положень вищезазначеного
Порядку для внесення змін до записів,
внесення записів про скасування
державної реєстрації прав та
скасування записів Державного реєстру
прав заявник подає органу державної
реєстрації прав, державним
реєстратором якого було проведено
державну реєстрацію прав, або
нотаріусу, яким проведено державну
реєстрацію прав, заяву та документи,
визначені цим Порядком. У разі
ліквідації державної нотаріальної
контори, зупинення або припинення
нотаріальної діяльності приватного
нотаріуса заява подається до органу
державної реєстрації прав за місцем
розташування нерухомого майна.

Для внесення змін до записів
Державного реєстру прав у зв'язку з
допущенням технічної помилки заявник
подає документ, у якому виявлено
технічну помилку, та копії документів,
визначені у пункті 2.3 цього розділу. У
разі допущення технічної помилки не з
вини державного реєстратора заявник
подає документ про внесення плати за
внесення змін до запису Державного
реєстру прав.

Під час розгляду заяви та документів,
що додаються до неї, державний
реєстратор перевіряє наявність
підстав для внесення змін до записів,
внесення записів про скасування
державної реєстрації прав та
скасування записів Державного реєстру
прав.

За результатами розгляду заяви та
документів, що додаються до неї,
державний реєстратор приймає рішення
щодо внесення змін до записів, внесення
записів про скасування державної
реєстрації прав, скасування записів
Державного реєстру прав або рішення
щодо відмови у внесенні змін до
записів, відмови у внесенні записів про
скасування державної реєстрації прав,
відмови у скасуванні записів
Державного реєстру прав.

Положеннями п. 2.14 Порядку передбачено,
що державний реєстратор приймає
рішення щодо відмови у внесенні змін до
записів, відмови у внесенні записів про
скасування державної реєстрації прав,
відмови у скасуванні записів
Державного реєстру прав виключно за
наявності відповідних підстав. Зокрема
у разі внесення змін до записів
Державного реєстру прав:

- органом державної реєстрації прав або
нотаріусом, до якого звернувся заявник,
не проводилась державна реєстрація
прав на відповідний об'єкт нерухомого
майна;

- подані документи не відповідають
вимогам, встановленим законом, цим
Порядком та іншими
нормативно-правовими актами;

- відповідні зміни до записів
Державного реєстру прав уже внесені;

- із заявою звернулась неналежна особа;

- відсутній запис, щодо якого подано
заяву;

- документи подані не в повному обсязі.

Отже, законодавством визначено
виключений перелік підстав за
наявності яких державний реєстратор
приймає рішення про відмову у внесенні
змін до записів Державного реєстру
прав.

Крім того, вищезазначений пункт
Порядку встановлює, що відмова у
внесенні змін до записів, у внесенні
записів про скасування державної
реєстрації прав або у скасуванні
записів Державного реєстру прав з
підстав, зазначених в абзаці другому
підпункту 2.14.1 цього пункту та абзаці
другому цього підпункту, не може
здійснюватися у разі, коли заява
подається до органу державної
реєстрації прав за місцем розташування
нерухомого майна у зв'язку з
ліквідацією державної нотаріальної
контори, зупиненням або припиненням
нотаріальної діяльності приватного
нотаріуса.

Отже, у зв'язку із тим, що чинним
законодавством чітко не врегульовано
питання щодо розгляду заяви про
внесення змін до записів Державного
реєстру прав у випадках, коли державна
реєстрація прав на відповідний об'єкт
нерухомого майна проводилась
державним реєстратором БТІ, суд
приходить до висновку про відмову у
задоволенні позовної вимоги щодо
визнання протиправними дій державного
реєстратора прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Звенигородського
районного управління юстиції
Черкаської області Бунденкова
Олександра Юрійовича щодо відмови у
внесенні змін у зв'язку із допущеною
технічною помилкою до запису у
Державному реєстрі відносно 17/25 частин
будинку, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 за заявою, зареєстрованою у
базі даних про реєстрацію заяв і
запитів Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно 04.04.2014 року о
12:02:41 год. за реєстраційним номером 6125971.
Крім того, суд звертає увагу, що
відповідно до положень статті 9 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» державний реєстратор
уповноважений приймати рішення,
зокрема, про відмову внесення змін до
Державного реєстру прав.

Однак, застосовуючи аналогію п. 2.14.2
Порядку, суд приходить до висновку, що у
даному випадку відмова у внесенні змін
до записів Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, не може бути
здійснена лише з тієї підстави, що
органом державної реєстрації прав, до
якого звернувся заявник, не
проводилась державна реєстрація прав
на відповідний об'єкт нерухомого майна,
оскільки орган, який здійснював
державну реєстрацію прав, станом на час
звернення заявника, не уповноважений
вносити зміни або виправлення до
вказаного реєстру.

Крім того, частина 3 ст. 22 Конституції
встановлює, що при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Отже, враховуючи вищезазначене суд
приходить до висновку, що подані
позивачем до реєстраційної служби
Звенигородського районного управління
юстиції Черкаської області заява та
документи мають бути розглянуті
державним реєстратором з відповідною
перевіркою наявності підстав для
внесення змін до записів, за
результатами розгляду яких має бути
прийнято відповідне рішення.

За таких обставин суд приходить до
висновку про скасування рішення
державного реєстратора прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Звенигородського районного управління
юстиції Черкаської області про відмову
у внесенні змін до запису Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
від 04 квітня 2014 року №12198692, а тому
адміністративний позов підлягає
частковому задоволенню.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 94 КАС
України якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Витрати на правову допомогу входять до
складу судових витрат відповідно до ст.
87 КАС України, які на підставі ч.3 ст.94
КАС України присуджуються позивачу у
випадку часткового задоволення позову
відповідно до задоволених йому вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України
витрати, пов'язані з оплатою допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, які надають правову допомогу за
договором, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги, передбачених законом.

Частина 3 ст. 90 КАС України встановлює,
що граничний розмір компенсації витрат
на правову допомогу встановлюється
законом.

Враховуючи положення Закону України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах» № 4191-VІ
від 20.12.2011 р. та ч. 3 ст. 94 КАС України,
судові витрати підлягають стягненню з
Державного бюджету України на користь
позивача у розмірі 117 грн. 84 коп. ( 36 грн.
54 коп. - судовий збір + 81 грн. 30 коп. -
витрати на правову допомогу.)

Керуючись ст.ст. 14, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Звенигородського
районного управління юстиції
Черкаської області про відмову у
внесенні змін до запису Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
від 04 квітня 2014 року №12198692.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_4 судовий збір у
розмірі 36 грн. 54 коп. та витрати на
правову допомогу у розмірі 81 грн. 30 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
А.В. Каліновська

Повний текст рішення виготовлено
15.09.2014р.