Справа № 803/1243/13а
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року
Справа
№ 9252/13/876

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та
Савицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м.Львові апеляційну
скаргу Сільськогосподарського
виробничого кооперативу «Мрія» на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 06.06.2013р. в
адміністративній справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської обл.
до Сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Мрія» про стягнення
заборгованості по невідшкодованих
витратах на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах, -

В С Т А Н О В И Л А:

28.05.2013р. позивач Управління Пенсійного
фонду /ПФ/ України в Любешівському
районі Волинської обл. звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому просив стягнути з відповідача
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу /СВК/ «Мрія» на його
користь заборгованість по сплаті
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, за період з січня по
березень 2013 року, в загальному розмірі
2478 грн. 66 коп. (а.с.2-4).

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 06.06.2013р.
заявлений позов задоволено, стягнуто з
відповідача СВК «Мрія» на користь
пенсійного органу заборгованість по
відшкодуванню витрат на виплату і
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, за період з січня по
березень 2013 року в розмірі 2478 грн. 66 коп.
(а.с.33-35).

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, його оскаржив відповідач СВК
«Мрія», який покликаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить постанову суду скасувати та
винести нове рішення, яким у
задоволенні заявленого позову
відмовити (а.с.42-44).

В обґрунтування своїх апеляційних
вимог покликається на те, що під час
винесення рішення судом не враховано
відсутність здійснення виробничої
діяльності та фінансових можливостей
для сплати спірної заборгованості;
відповідач перебуває у стані
ліквідації, у зв'язку з чим відбулося
відчуження належного йому майна.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1
ст.197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
відповідач СВК «Мрія» зареєстрований в
Управлінні ПФ України в Любешівському
районі Волинської обл. та відповідно до
вимог ст.1 Закону України «Про збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» є платником збору на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2004р. - платником
страхових внесків згідно ст.15 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», який
набув чинності з 01.01.2004р.

Заявлений позов стосується стягнення з
відповідача сум фактичних витрат на
виплату і доставку пенсії, призначеної
відповідно до п.«ж» ст.13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
працівниці СВК «Мрія» ОСОБА_3, при цьому
заборгованість відповідача перед
Управлінням ПФ України в Любешівському
районі Волинської обл. за період з
01.01.2013р. по 31.03.2013р. становить 2478 грн. 66
коп. (а.с.17).

Із матеріалів справи слідує, що за
період з 01.01.2013р. по 31.03.2013р. пенсійним
органом було нараховано та виплачено
вказаній у розрахунках особі (ОСОБА_3)
пільгову пенсію на суму 2478 грн. 66 коп.,
що підтверджується копіями
скерованого відповідачу Розрахунку
фактичних витрат на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до ч.2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», в частині
пенсій, призначених відповідно до
п.п.«б»-«з» ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» (а.с.18-20), а також
надісланим Розрахунком сум
заборгованості по відшкодуванню
пільгових пенсій за вказаний період
(а.с.21-24).

Також до матеріалів справи долучені
документи, на підставі яких ОСОБА_3 була
призначена пенсія за віком на
пільгових умовах (а.с.9-16).

Під час розгляду справи доказів сплати
заборгованості по фактичних витратах
на виплату і доставку пенсії,
призначеної відповідно до п.«ж» ст.13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», суду відповідачем не
надано.

За змістом п.2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, роботах
з особливо шкідливими й важкими
умовами праці за списком № 1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди. До
запровадження пенсійного забезпечення
через такі фонди особам, зазначеним в
абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» в разі
досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення». У цьому
випадку розміри пенсій визначаються
відповідно до ст.27 та з урахуванням
норм ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». При цьому зберігається
порядок покриття витрат на виплату і
доставку цих пенсій, що діяв до
набрання чинності цим Законом.

За правилами абз.4 пп.1 п.2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до Пенсійного
фонду України плату, що покриває
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій особам, які були зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими й
важкими умовами праці за списком № 1,
починаючи з дня набрання чинності цим
Законом, у розмірі 20 відсотків з
наступним збільшенням її щороку на 10
відсотків до 100-відсоткового розміру
відшкодування фактичних витрат на
виплату і доставку цих пенсій до
набуття права на пенсію за віком
відповідно до цього Закону.

В абзаці п'ятому цього ж підпункту
зазначено, що виплата пенсій особам,
які були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників, за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, та особам, пенсії яким
призначені відповідно до пунктів «в» -
«е» та «ж» ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», здійснюється
до 1 січня 2005 року за рахунок коштів
Пенсійного фонду України, а з 1 січня 2005
року - за рахунок коштів Державного
бюджету України до досягнення
пенсійного віку, передбаченого ст.26
цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку про те, що витрати на
виплату та доставку пенсій особам, які
були зайняті на роботах за списками №№
1 і 2, покриваються підприємствами та
організаціями.

Винятком із цього правила є лише
порядок покриття витрат на виплату та
доставку пенсій особам, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, оскільки
за змістом абз.5 пп.1 п.2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» виплата пенсій таким
особам здійснюється до 1 січня 2005 року
за рахунок коштів Пенсійного фонду
України, а з 1 січня 2005 року - за рахунок
коштів Державного бюджету України до
досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону,
то і витрати на виплату та доставку
пільгових пенсій покриваються за
рахунок Пенсійного фонду та Державного
бюджету України відповідно.

Аналіз положень п.2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у контексті ст.14 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
дає підстави для висновку про те, що
порядок за якого витрати на доставку
пільгових пенсій покриваються до 1
січня 2005 року за рахунок коштів
Пенсійного фонду України, а з 1 січня 2005
року - за рахунок коштів Державного
бюджету України, стосується лише
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених особам на підставі ст.14
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Звідси, висновок суду першої інстанції
про обов'язок відповідача відшкодувати
пенсійному органу витрати на виплату
та доставку пенсії, яка призначена
працівниці підприємства відповідно до
п.«ж» ч.1 ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», ґрунтується на
правильному застосуванні норм
матеріального права.

Під час судового розгляду справи
відповідачем не представлено будь-яких
переконливих доказів щодо
неправомірності та неправильності
нарахування спірної суми
заборгованості, також останнім не
спростовано правильності нарахування
спірної суми боргу.

Таким чином, колегія суддів
приходить до переконливого висновку
про те, що відповідач як платник збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування та юридична особа,
працівнику якої призначена пільгова
пенсія, зобов'язаний сплатити
Пенсійному фонду збір у розмірі сум
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгової пенсії його
працівнику, тобто відшкодувати
відповідачу фактичні витрати на
виплату та доставку пільгової пенсії.

Позивачем дотримані вимоги
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного Фонду
України, затв. постановою правління ПФ
України № 21-1 від 19.12.2003р. (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), оскільки пенсійний
орган скерував на адресу відповідача
відповідний розрахунок фактичних
витрат на виплату і доставку пенсій, що
був отриманий відповідачем.

Скерований на адресу відповідача
розрахунок-повідомлення складений за
формою додатка 6, затвердженого п.6.4
зазначеної Інструкції, яка є
нормативно-правовим актом в розумінні
ст.117 Конституції України.

Вказаний розрахунок не оскаржувався
відповідачем, що сторонами не
заперечується.

Окрім цього, будь-яких порушень
під час надіслання відповідачу
розрахунку сум заборгованості по
відшкодуванню пільгових пенсій
(супровідний лист № 1339/03 від 22.03.2013р.)
колегія суддів не убачає.

В частині доводів апелянта колегія
суддів враховує, що чинне
законодавство (в тому числі Закон
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування») не
передбачає можливості звільнення
підприємства від відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
пенсії, призначеної відповідно до п.«ж»
ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», через важкий фінансовий
стан, процес ліквідації підприємства
тощо, а відтак вказані доводи апелянта
до уваги прийматися не можуть.

Доводи апелянта в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Із урахуванням наведеного,
заявлений позов є підставним та
обгрунтованим, а тому підлягає до
задоволення.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.1 ч.1 ст.198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Мрія» на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 06.06.2013р. в
адміністративній справі № 803/1243/13-а
залишити без задоволення, а вказану
постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

Н.В.Савицька