Справа № 9101/114144/2012
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2013-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2013 рокусправа № 2а/0407/5091/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Юхименка О.В.

суддів: Кругового
О.О. Нагорної Л.М.

секретар судового засідання:
Федосєєва Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності -

Фізичної особи
ОСОБА_1,

на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду

від 20 червня 2012 року

у справі № 2а/0470/5091/12

за позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності -

Фізичної особи
ОСОБА_1,

АДРЕСА_1, 50083;

до відповідача Криворізького
відділення

Криворізької
північної міжрайонної

Державної
податкової інспекції
Дніпропетровської області

Державної
податкової служби,

вул. Кремлівська,
4, м. Кривий Ріг Дніпропетровської, 50031;

до відповідача Управління
Державної казначейської служби
України

у Криворізькому
районі Дніпропетровської області,

пр. К. Маркса, 3, м.
Кривий Ріг Дніпропетровської, 50000;

про визнання нечинним
рішення та стягнення,

встановив: Суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1 подано позов до
Криворізького відділення Криворізької
північної міжрайонної Державної
податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби та до Управління
Державної казначейської служби
України у Криворізькому районі
Дніпропетровської області про
визнання нечинним Рішення № 1853/10/190 від
22 лютого 2012 року та стягнення з
відповідного місцевого бюджету
помилково сплачених грошових коштів в
рахунок податку за власників
транспортних засобів за 2010 рік у
розмірі 40.691,00 грн.

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд (суддя Ільков В.В.)
своєю постановою від 20 червня 2012 року у
позові відмовив.

Постанова суду мотивована тим, що
Позивач сплатив не власне податкове
зобов'язання, а свідомо сплатив
податкове зобов'язання за ТОВ
«Транспорт», тому не має правових
підстав класифікувати цей платіж як
помилковий.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим актом, у поданій апеляційній
скарзі Суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_1, Позивач, вказує на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те, що
в силу підпункту 14.1.182 Податкового
кодексу України від 2 грудня 2010 року N
2755-VI помилково сплачені грошові
зобов'язання - суми коштів, які на певну
дату надійшли до відповідного бюджету
від юридичних осіб (їх філій, відділень,
інших відокремлених підрозділів, що не
мають статусу юридичної особи) або
фізичних осіб (які мають статус
суб'єктів підприємницької діяльності
або не мають такого статусу), що не є
платниками таких грошових зобов'язань.

На кваліфікацію помилково сплачених
грошових зобов'язань не впливає,
свідомо чи несвідомо Позивач сплатив
грошові зобов'язання за іншого
платника податків. Очевидним є факт, що
Позивач не є платником такого
грошового зобов'язання.

Просить постанову окружного
адміністративного суду скасувати та
ухвалити нове рішення. Позов
задовольнити.

Судовий розгляд адміністративної
справи здійснювався з повним
фіксуванням судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Обставини справи: як встановлено судом
першої інстанції, стосовно чого спір
між сторонами відсутній, у зведеному
виконавчому провадження відносно
боржника - Товариства з обмеженою
відповідальністю «Транспорт», було
прийнято рішення щодо передачі
нереалізованого майна - 8 транспортних
засобів, Суб'єкту підприємницької
діяльності ОСОБА_1, про що був складений
Акт про передачу майна в рахунок
погашення боргу від 24 жовтня 2011 року.

У зв'язку з відмовою Криворізького ВРЕР
УДАІ УМВС України в Дніпропетровській
області в реєстрації автомобілів,
переданих у власність за
вищезазначеним Актом (відсутні
документи (квитанції або платіжні
доручення), що підтверджують сплату за
2010 рік податку з власників
транспортних засобів), Суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1 03
листопада 2011 року сплатив грошові
кошти в рахунок податку з власників
транспортних засобів за 2010 рік за
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Транспорт» у
розмірі 40.691,00 грн.

10 лютого 2012 року Суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1
звернувся до Криворізької МДПІ з
листом щодо повернення помилково
перерахованих 03 листопада 2011 року
коштів в сумі 40.691,00 грн. по податку з
власників наземних транспортних
засобів в рахунок погашення
податкового боргу ТОВ «Транспорт». До
заяви було долучено копію квитанції
від 03.11.2011р. за № 22470184.

Листом від 22.02.2012р. за № 1853/10/190
Криворізька МДПІ Дніпропетровської
області повідомила, що відсутні
правові підстави для повернення
податку з власників наземних
транспортних засобів в сумі 40.691,00 грн. В
обґрунтування відмови зазначено, що
04.11.2011р. згідно до платіжного документа
№ 4683 в автоматичному режимі відбулося
зарахування коштів у сумі 40.691,00 грн. на
ТОВ «Транспорт», оскільки платник -
Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1 вказав призначення платежу
«податок з власників ТЗ згідно
розрахунку за 2010 рік за ТОВ
«Транспорт»».

Визнання нечинним рішення
Криворізької міжрайонної Державної
податкової інспекцій
Дніпропетровської області (на даний
час має назву «Криворізьке відділення
Криворізької міжрайонної державної
податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби України») від 22
лютого 2012 року за № 1853/10/190 про відмову в
поверненні суб'єкту підприємницької
діяльності помилково сплачених
грошових коштів у рахунок податку з
власників транспортних засобів за 2010
рік у розмірі 40.691,00 грн.; та стягнення з
відповідного місцевого бюджету через
Управління державної казначейської
служби України в Криворізькому районі
Дніпропетровської області на користь
Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 помилково сплачених грошових
коштів у рахунок податку з власників
транспортних засобів за 2010 рік у
розмірі 40 691,00 грн., стали предметом
судового позову.

Колегія суддів, заслухавши
представників Сторін, проаналізувавши
на підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при винесені оскарженої
постанови, виходить з наступного.

За позицією заявника апеляційної
скарги, про що зазначено вище, ОСОБА_1 не
мав статусу платника транспортного
податку. Помилково сплачені грошові
зобов'язання, які на певну дату
надійшли до відповідного бюджету,
підлягають поверненню.

В той же час, виконання податкового
обов'язку може здійснюватися платником
самостійно або за допомогою свого
представника чи податкового агента
(пункт 36.4 статті 36 ПКУ).

Виконанням податкового обов'язку
визнається сплата в повному обсязі
платником відповідних сум податкових
зобов'язань у встановлений податковим
законодавством строк (пункт 38.1 статті 38
ПКУ).

Сплата податку та збору здійснюється
платником податку безпосередньо, а у
випадках, передбачених податковим
законодавством, - податковим агентом,
або представником платника податку
(пункт 38.2 статті 38 ПКУ).

Відповідно до статті 19 ПКУ платник
податків веде справи, пов'язані зі
сплатою податків, особисто або через
свого представника. Особиста участь
платника податків в податкових
відносинах не позбавляє його права
мати свого представника, як і участь
податкового представника не позбавляє
платника податків права на особисту
участь у таких відносинах.

Представниками платника податків
визнаються особи, які можуть
здійснювати представництво його
законних інтересів та ведення справ,
пов'язаних із сплатою податків, на
підставі закону або довіреності.
Представник платника податків
користується правами, встановленими
ПКУ для платників податків.

Крім цього, відповідно до пункту 87.7
статті 87 ПКУ забороняється будь-яка
уступка грошового зобов'язання або
податкового боргу платника податків
третім особам. Положення пункту 87.7
статті 87 ПКУ не поширюються на випадки,
коли гарантами повного та своєчасного
погашення грошових зобов'язань
платника податків є інші особи, якщо
таке право передбачено ПКУ.

Враховуюче вищезазначене, сплата
податку або збору здійснюється
платником податку безпосередньо, а у
випадках, передбачених податковим
законодавством, - податковим агентом,
або представником платника податку.

Тобто грошове зобов'язання або
податковий борг платника податків по
податках та зборах може погасити інший
суб'єкт господарювання або фізична
особа (в тому числі засновник, директор
тощо) за умови, що такий суб'єкт
господарювання або фізична особа є
податковим агентом, або представником
платника податку.

Водночас, якщо сума грошового
зобов'язання або податкового боргу
платника податків була погашена іншим
суб'єктом господарювання (юридичною
особою, фізичною особою - підприємцем
або фізичною особою), то сплачена сума
включається до складу загального
оподатковуваного доходу платника
податків, за якого було сплачено
грошове зобов'язання або борг.

При цьому, нормами чинного
законодавства не передбачено
відповідальності у разі погашення суми
грошового зобов'язання або податкового
боргу платника податків іншим
суб'єктом господарювання.

Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1 03 листопада 2011 року сплатив
грошові кошти в рахунок податку з
власників транспортних засобів за 2010
рік за Товариство з обмеженою
відповідальністю «Транспорт» у
розмірі 40.691,00 грн.

Підстав для висновку про те, що грошові
зобов'язання сплачені помилково, а тому
підлягають поверненню, немає.

В межах апеляційної скарги підстави
для скасування або зміни правильного
по суті рішення окружного
адміністративного суду відсутні.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 20
червня 2012 року у справі № 2а/0470/5091/12 - без
змін.

Рішення суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга подається
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції у порядку та
у строки, визначені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
О.В. Юхименко

Суддя:
О.О. Круговий

Суддя:
Л.М. Нагорна