Справа № 826/11337/14
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05 вересня 2014 року 14 год. 45
хв. № 826/11337/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Данилишина В.М.,
суддів Качура І.А., Келеберди В.І.,
розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства "Василівський
хлібокомбінат" до державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України, третя особа: реєстраційна
служба Васильківського районного
управління юстиції Запорізької
області, про скасування рішення та
зобов'язання вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду
міста Києва 04 серпня 2014 року надійшов
позов публічного акціонерного
товариства "Василівський
хлібокомбінат" (далі - позивач) до
державного реєстратора прав на
нерухоме майно департаменту державної
реєстрації прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Дурицької Марії Євгенівни
(далі - відповідач) про скасування як
неправомірного рішення відповідача
від 12 лютого 2014 року про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень - реєстрації права власності
на комплекс нежитлових будівель по
провулку Богдана Хмельницького, 3 у
місті Василівка Запорізької області
(далі - об'єкт нерухомого майна), які
належать позивачу на підставі наказу
регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Запорізькій області від 27 червня 1996
року № 997 (далі - оскаржуване рішення), а
також зобов'язання відповідача
повторно розглянути заяву позивача за
реєстраційним № 5233681 від 31 січня 2014
року про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень - реєстрацію права власності
на зазначений комплекс.

В обґрунтування позову законний
представник позивача зазначив, що
заявлені вимоги підлягають
задоволенню, оскільки документи,
подані для проведення державної
реєстрації права власності, є
достатніми та проведення такої
реєстрації.

Ухвалою суду від 07 серпня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі, яку
призначено до розгляду колегією суддів
у судовому засіданні, а також,
відповідно до ст. 52 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), до участі у справі
як співвідповідача залучено
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України (далі -
відповідач), згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 53 КАС
України, до участі у справі як третю
особу, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідачів залучено реєстраційну
службу Васильківського районного
управління юстиції Запорізької
області (далі - третя особа).

До суду 26 серпня 2014 року від Державної
реєстраційної служби України надійшли
письмові пояснення та докази на їх
обґрунтування стосовно того, що
відповідач-1 звільнена із займаної
посади.

У ході судового розгляду справи
представник позивача підтримав позов
та просив задовольнити його повністю.

Відповідач (його представник) та
представник третьої особи у судове
засідання 27 серпня 2014 року не
прибули, хоча про дату, час та місце
судового розгляду справи відповідач та
третя особа повідомлені належним
чином, заяви про розгляд справи за їх
відсутності (відповідності їх
представників) до суду не надійшли. При
цьому, 26 серпня 2014 року до суду через
канцелярію від третьої особи надійшли
письмові докази, які судом долучено до
матеріалів справи для врахування при
прийнятті у справі судового рішення по
суті.

Враховуючи викладене та зважаючи на
достатність наявних у матеріалах
справи доказів для розгляду та
вирішення справи по суті, у судовому
засіданні 27 серпня 2014 року судом,
відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 128 КАС України,
прийнято рішення про подальший розгляд
та вирішення справи у порядку
письмового провадження, про що
відповідача та третю особу повідомлено
письмово.

Оцінивши належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у матеріалах справи доказів у
їх сукупності, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Державним реєстратором 12 лютого 2014
року прийнято оскаржуване рішення,
яким відмовлено у державній реєстрації
за позивачем права приватної власності
на об'єкт нерухомого майна.

Суд не погоджується з доводами
представників позивача щодо наявності
підстав для задоволення позову,
виходячи з оцінки наявних у матеріалах
справи доказів та аналізу наступних
норм і обставин.

Так, як вбачається з наявної у
матеріалах справи копії оскаржуваного
рішення, позивачу відмовлено у
державній реєстрації за ним права
власності на об'єкт нерухомого майна у
зв'язку з тим, що:

- у ході розгляду заяви про державну
реєстрацію та документів, що додаються
до неї, встановлено, що у порушення
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17 жовтня 2013 року
№ 868 (далі - Порядок № 868), заявником не
подано витяг з Державного земельного
кадастру про земельну ділянку, що є
необхідним у разі, коли у документі,
який підтверджує речове право на
земельну ділянку, відсутні відомості
про її кадастровий номер;

- подані для проведення державної
реєстрації права власності документи
містять суперечності та не
узгоджується між собою. Зокрема, згідно
з державним актом на право постійного
користування земельною ділянкою від 04
квітня 1996 року І-ЗП № 001400, земельна
ділянка розташована за адресою: місто
Василівка, вулиця Б. Хмельницького, 3,
Запорізька область, у той час як,
відповідно до переліку нерухомого
майна від 26 грудня 2005 року, майно, що
передається у власність, розташоване
за адресою: Запорізька область, місто
Василівка, провулок Б. Хмельницького, 3;

- не усі об'єкти нерухомості, які
входять до складу комплексу, визначені
у технічному паспорті від 02 квітня 2013
року, зазначені у переліку нерухомого
майна та навпаки.

Слід зазначити, що обставини, з підстав
яких відмовлено у проведенні державної
реєстрації за позивачем права
власності на об'єкт нерухомого майна,
дійсно мають місце, що підтверджується
наявними у матеріалах справи копіями
відповідних документів.

Крім того, законним представником
позивача у позові не заперечується
факт суперечливості інформації,
зазначеної у документах, поданих для
проведення державної реєстрації права
власності.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч.ч. 1, 3 ст. 3, п. 1 ч.
1 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ч. 4 ст. 9, ч. 1 ст. 19 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень", державна реєстрація речових
прав на нерухоме майно (далі - державна
реєстрація прав) - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Нерухоме майно - земельні ділянки, а
також об'єкти, розташовані на земельній
ділянці, переміщення яких неможливе
без їх знецінення та зміни призначення.

Державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав.

Права на нерухоме майно та їх
обтяження, які підлягають державній
реєстрації відповідно до цього Закону,
виникають з моменту такої реєстрації.

Обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: право власності на нерухоме
майно.

У Державному реєстрі прав реєструються
речові права та їх обтяження на
земельні ділянки, а також на об'єкти
нерухомого майна, розташовані на
земельній ділянці, переміщення яких
неможливе без їх знецінення та зміни
призначення, а саме: підприємства як
єдині майнові комплекси, житлові
будинки, будівлі, споруди (їх окремі
частини), квартири, житлові та
нежитлові приміщення.

Державний реєстратор самостійно
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмову в такій реєстрації.

Втручання будь-яких органів, посадових
і службових осіб, громадян та їх
об'єднань у діяльність державного
реєстратора, пов'язану з проведенням
державної реєстрації прав,
забороняється і тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Державна реєстрація прав проводиться
на підставі: 1) договорів, укладених у
порядку, встановленому законом; 2)
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; 3) свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; 4) державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; 5)
рішень судів, що набрали законної сили;
6) інших документів, що
підтверджують виникнення, перехід,
припинення прав на нерухоме майно,
поданих органу державної реєстрації
прав разом із заявою.

Згідно з п.п. 36, 37, 43 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17
жовтня 2013 року № 868 (далі - Порядок № 868;
у редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), для проведення
державної реєстрації речових прав
необхідними документами є документи,
що підтверджують виникнення, перехід
або припинення таких прав на нерухоме
майно, та інші документи, визначені цим
Порядком.

Для проведення державної реєстрації
речового права на нерухоме майно, що є
похідним від права власності,
одночасно з проведенням державної
реєстрації права власності на таке
майно заявником подаються документи,
необхідні для проведення державної
реєстрації права власності на таке
майно та державної реєстрації речового
права, що є похідним від нього.

Документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
речових прав на нерухоме майно, є: 1)
укладений в установленому законом
порядку договір, предметом якого є
нерухоме майно, права щодо якого
підлягають державній реєстрації, або
речове право на нерухоме майно чи його
дублікат; 2) свідоцтво про право
власності на частку в спільному майні
подружжя в разі смерті одного з
подружжя, видане нотаріусом або
консульською установою України, чи
його дублікат; 3) свідоцтво про право на
спадщину, видане нотаріусом або
консульською установою України, чи
його дублікат; 4) видані нотаріусом
свідоцтво про придбання майна з
прилюдних торгів (аукціонів) та
свідоцтво про придбання майна з
прилюдних торгів (аукціонів), якщо
прилюдні торги (аукціони) не відбулися,
чи їх дублікати; 5) свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, видане
державним реєстратором відповідно до
закону; 6) свідоцтво про право
власності, видане органом приватизації
наймачам житлових приміщень у
державному та комунальному житловому
фонді, чи його дублікат; 7) свідоцтво про
право власності на нерухоме майно чи
його дублікат, видані до 1 січня 2013 року
органом місцевого самоврядування або
місцевою держадміністрацією; 8) рішення
про закріплення нерухомого майна на
праві оперативного управління чи
господарського відання, прийняте
власником нерухомого майна чи особою,
уповноваженою управляти таким майном;
9) державний акт на право приватної
власності на землю, державний акт на
право власності на землю, державний акт
на право власності на земельну ділянку
або державний акт на право постійного
користування землею; 10) рішення суду, що
набрало законної сили, щодо права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно; 11) ухвала суду про
затвердження (визнання) мирової угоди;
12) заповіт, яким установлено сервітут
на нерухоме майно; 13) закон, яким
установлено сервітут на нерухоме
майно; 14) рішення уповноваженого
законом органу державної влади про
повернення об'єкта нерухомого майна
релігійній організації; 15) рішення
власника майна, уповноваженого ним
органу про передачу об'єкта нерухомого
майна з державної у комунальну
власність чи з комунальної у державну
власність або з приватної у державну чи
комунальну власність; 16) інші
документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону.

Для проведення державної реєстрації
речових прав на земельну ділянку в
разі, коли в документах, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення речових прав на земельну
ділянку, відсутні відомості про її
кадастровий номер, заявник, крім
документа, що підтверджує виникнення,
перехід та припинення речових прав на
нерухоме майно, подає витяг з
Державного земельного кадастру про
таку земельну ділянку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень", у державній реєстрації прав
та їх обтяжень може бути відмовлено у
разі, якщо: подані документи не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Таким чином, системно проаналізувавши
вище викладені норми та обставини, суд
прийшов до висновку про відсутність
підстав для скасування оскаржуваного
рішення.

Враховуючи відсутність підстав для
задоволення основної вимоги, суд
прийшов до висновку про відсутність
підстав для задоволення й похідної від
неї вимоги про зобов'язання
відповідача повторно розглянути заяву
позивача за реєстраційним № 5233681 від 31
січня 2014 року про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень - реєстрацію права
власності на зазначений комплекс.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71
КАС України, розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

На підставі вище викладених норм та
обставин вбачається, що позов
публічного акціонерного товариства
"Василівський хлібокомбінат" до
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України, третя
особа: реєстраційна служба
Васильківського районного управління
юстиції Запорізької області, про
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії є безпідставним,
необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз. У зв'язку з
ухваленням судового рішення на користь
суб'єкта владних повноважень та
відсутністю з його сторони судових
витрат, пов'язаних із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз, судові витрати стягненню з
позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 24, 25, 69-71, 86, 128, 158-163, 167
КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні
позову публічного акціонерного
товариства "Василівський
хлібокомбінат".

Копії постанови у повному обсязі
направити сторонам та третій особі
(вручити їх уповноваженим
представникам) у порядку та строки,
встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України,
постанова може бути оскаржена шляхом
подання до Київського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд міста Києва
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя
В.М. Данилишин

Суддя
І.А.
Качур

Суддя
В.І.
Келеберда