Справа № 826/10073/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1 У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без
04 вересня 2014 року
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Іщука І.О., при
секретарі судового засідання Сізих
Х.С., розглянувши у попередньому
судовому засіданні справу
за позовомСудді Кіровоградського
окружного адміністративного суду
ОСОБА_1до1. Ради суддів України,
2. Державної судової адміністрації
Українипровизнання рішення таким, що
не відповідає певним законодавчим
за участю представників сторін:
від відповідача-1: не з'явився;
від відповідача-2:Квітка О.О.
Суддя Кіровоградського окружного
адміністративного суду ОСОБА_1
звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Ради суддів України,
Державної судової адміністрації
України, в якому просив визнати таким,
що не відповідає сукупності приписів
пункту 1 частини 1 та частини 3 статті 15-1
Кодексу адміністративного судочинства
України і частини 2 статті 8, частини 5
статті 20, частини 3 статті 113, частини 5
статті 115, частини 5 статті 127, частини 6
статті 129 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» Рішення
Ради суддів України № 33 від 24.12.2010 р.
(погоджене того ж дня Державною судовою
адміністрацією України), яким внесено
зміни до підпункту 3.1.7 пункту 3.1
Положення про автоматизовану систему
документообігу суду, в частині надання
зборам суддів повноважень визначати
особливості розподілу судових справ
при вирішенні питань про передачу
справ на розгляд суддям, які обіймають
адміністративні посади.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 16.07.2014 р. відкрито
провадження у справі та призначено
проведення попереднього судового
Вказаною судовою ухвалою позивача
зобов'язано надати обґрунтування
причин пропуску звернення до суду
(оскаржується Рішення Ради суддів
України від 24.12.2010 р. №33, тоді як до суду
позивач звернувся лише 09.07.2014 р., чим
порушено, передбачений ч. 2 ст. 99 КАС
України термін звернення).
В попереднє судове засідання,
призначене на 04.09.2014 р. прибули позивач
та представник Державної судової
адміністрації України. Представник
Ради суддів України не з'явився, про
час, дату та місце судового розгляду
справи повідомлений належним чином,
про причини неявки в судове засідання
суд не повідомив.
ОСОБА_1, обґрунтовуючи строк звернення
до суду з даною заявою, послався на
статтю 171 та частину 2 статті 99 Кодексу
адміністративного суду України,
зауважуючи на тому, що в даному випадку
строк звернення до суду необхідно
відраховувати саме від події -
застосування стосовно позивача
оскаржуваного нормативно-правового
документу. Вказав, що припис підпункту
3.1.7 пункту 3.1 Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, яке затверджене спірним рішенням
Ради суддів України та погоджене
Державною судовою адміністрацією
України, застосовано до позивача 23.04.2014
р., коли зборами суддів
Кіровоградського окружного
адміністративного суду було прийнято
рішення, яким зменшено навантаження на
суддів, які обіймають адміністративні
посади, а тому звернення до суду з даним
позовом відбулось в межах
встановленого законодавством
шестимісячного строку.

Представник Державної судової
адміністрації України в судовому
засіданні просила залишити позов
ОСОБА_1 без розгляду, посилаючись на те,
що оскаржуване Рішення «Щодо
затвердження змін до Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду» № 33 прийняте Радою суддів
України ще 24.12.2010 р., а тому звертаючись
до суду лише в липні 2014 року з даним
позовом, ОСОБА_1 пропустив встановлений
законодавством строк звернення до
адміністративного суду.

Врахувавши наведене та дослідивши
матеріали справи суд дійшов наступних
висновків.

Відповідно до частини 2 статті 5 Кодексу
адміністративного судочинства України
провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

Особливості провадження у справах щодо
оскарження нормативно-правових актів,
зокрема, органів виконавчої влади
передбачені у статті 171 Кодексу
адміністративного судочинства
України, частина 2 якої визначає, що
право оскаржити нормативно-правовий
акт мають особи, щодо яких його
застосовано, а також особи, які є
суб'єктом правовідносин, у яких буде
застосовано цей акт. Також у частинах 1,
8, 9 статті 171 вказаного Кодексу
встановлено, що нормативно-правові
акти перевіряються судами на
законність та відповідність їх
правовим актам вищої юридичної сили.

Крім того, частиною 1 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що адміністративний позов
може бути поданий в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства України
або іншим законом.

Відповідно до частини 2 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України (в редакції змін, внесених
відповідно до Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» від 07
липня 2010 року №2453-ІV (далі - Закон №2453),
чинній з 30 липня 2010 року), для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод та
інтересів.

Досліджуючи обставини щодо дотримання
ОСОБА_1 строку звернення до суду з даним
позовом встановлено, що до Окружного
адміністративного суду міста Києва
заява подана особою лише 09.07.2014 р., тоді
як оскаржуваний нормативно-правовий
акт - Рішення Ради суддів України № 33 -
прийнятий 24.12.2010 р. та відповідно до
Указу Президента України «Про порядок
офіційного оприлюднення
нормативно-правових актів та набрання
ними чинності» від 10.06.1997 р. № 503,
оприлюднений у періодичному
офіційному виданні «Вісник Верховного
суду України» 2011, 00, №2 та «Закон і
бізнес», 2011, 01 № 2-3.

З вимог Кодексу адміністративного
судочинства України вбачається, що суд,
оцінюючи обставини, що перешкоджали
особі у здійсненні права на своєчасне
оскарження відповідних дій,
бездіяльності та рішень органів
владних повноважень (або його
посадових, службових осіб) у
публічно-правових відносинах, повинен
виходити з оцінки та аналізу всіх
наведених особою доводів.

Так, ОСОБА_1, обґрунтовуючи дотримання
строків звернення до
адміністративного суду, вказує на те,
що припис підпункту 3.1.7 пункту 3.1
Положення про автоматизовану систему
документообігу суду, яке затверджене
спірним рішенням Ради суддів України
та погоджене Державною судовою
адміністрацією України, застосовано до
позивача лише 23.04.2014 р., коли зборами
суддів Кіровоградського окружного
адміністративного суду було прийнято
рішення, яким зменшено навантаження на
суддів, які обіймають адміністративні
посади.

Разом з тим, необхідно зазначити, що
ОСОБА_1 Указом Президента України від
23.12.2005 р. № 1824/2005 призначений на посаду
судді Компаніївського районного суду
Кіровоградської області строком на
п'ять років, Постановою Верховної Ради
України від 13.01.2011 р. № 2934-VІ обраний
суддею цього ж суду безстроково,
Постановою Верховної Ради України від
12.05.2011 р. № 3336-VІ обраний на посаду судді
Кіровоградського окружного
адміністративного суду.

Зважаючи на це, можна зробити висновок
про те, що про існування оскаржуваного
в частині Рішення Ради суддів України
«Щодо затвердження змін до Положення
про автоматизовану систему
документообігу суду» № 33 від 24.12.2010 р.
позивач дізнався (або повинен був
дізнатись) ще з моменту набрання ним
законної сили і відповідно - останнє
застосовувалось до ОСОБА_1 з того ж
часу.

Зважаючи на вище встановлене, суд
приходить до висновку, що позивачем
пропущено строк звернення до
адміністративного суду.

З повідомленого судом не вбачається, що
позивачем встановлений Кодексом
адміністративного судочинства України
строк звернення до суду пропущено саме
з поважних причин, що виникли за
наявності непереборних явищ, а також
наявності обставин, які б
унеможливлювали вчасне оскарження
ОСОБА_1 Рішення Ради суддів України № 33
від 24.12.2010 р., погоджене Державною
судовою адміністрацією України, яким
внесено зміни до підпункту 3.1.7 пункту 3.1
Положення про автоматизовану систему
документообігу суду, в частині надання
зборам суддів повноважень визначати
особливості розподілу судових справ
про вирішенні питань про передачу
справ на розгляд суддям, які обіймають
адміністративні посади.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті
155 Кодексу адміністративного
судочинства України суд залишає
позовну заяву без розгляду, якщо
позовну заяву подано з пропущенням
встановленого законом строку
звернення до адміністративного суду і
суд не знайшов підстав для визнання
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

Позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Таким чином, враховуючи вимоги пункту 9
частини 1 статті 155 Кодексу
адміністративного судочинства
України, пропущення встановленого
строку звернення до адміністративного
суду з даним позовом, суд дійшов
висновку про необхідність залишення
позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.
99, 100, 160, 165 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва -

У Х В А Л И В:

1. Залишити без розгляду позовну заяву
Судді Кіровоградського окружного
адміністративного суду ОСОБА_1 до Ради
суддів України, Державної судової
адміністрації України про визнання
незаконним Рішення Ради суддів України
№ 33 від 24.12.2010 р., яким внесено зміни до
підпункту 3.1.7 пункту 3.1 Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, в частині надання зборам суддів
повноважень визначати особливості
розподілу судових справ при вирішенні
питань про передачу справ на розгляд
суддям, які обіймають адміністративні
посади.

У випадку оскарження ухвали позовні
матеріали будуть скеровані до
апеляційної інстанції разом з
апеляційною скаргою.

2. Роз'яснити позивачу, що залишення
позовної заяви без розгляду не
позбавляє його права звернутися до
адміністративного суду в загальному
порядку з клопотанням про поновлення
строку звернення до суду з визначенням
поважності причин пропуску строку
звернення до суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку,
передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в апеляційному
порядку повністю або частково за
правилами, встановленими ст. ст. 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
І.О. Іщук