Справа № 2-а-2674/11/0212
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-2674/11/0212
Головуючий у 1-й інстанції: Кашпрук Г. М.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Головного Управління Пенсійного фонду
України у Вінницькій області на
постанову Ленінського районного суду
м.Вінниці від 20 травня 2011 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Головного Управління Пенсійного фонду
України у Вінницькій області про
перерахунок пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

в березні 2011 року позивач звернувся до
Ленінського районного суду м.Вінниці з
адміністративним позовом до Головного
Управління Пенсійного фонду України у
Вінницькій області про визнання дій
відповідача незаконними; зобов'язання
відповідача зробити перерахунок
пенсії з дня її призначення - з вересня
2010 року, з врахуванням віднесення до
додаткових видів грошового
забезпечення при обчисленні пенсії
доплати за вислугу на посадах слідчих 20
і більше років та включати її в
подальшому при нарахуванні пенсії.

Постановою Ленінського районного суду
м.Вінниці від 20 травня 2011 року позов
задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Ленінського районного суду
м.Вінниці від 20 травня 2011 року та
прийняти нову, якою у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі, зокрема, подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції, які прийняті у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції розглядає справу в порядку
письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін, виходячи з
наступного.

Так, як встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, з серпня 1988 року по
вересень 2010 року позивач працював в
правоохоронних органах на посадах
слідчих.

Наказом ДПА України № 1562-о від 01
вересня 2010 року його було звільнено у
відставку за віком та з 02 вересня 2010
року призначено пенсію, при обчисленні
якої пенсійним органом не враховано
отримувану позивачем в складі
грошового забезпечення щомісячну
надбавку за службу 20 і більше років на
посадах слідчих за 2008 - 2010 роки.

Позивач звернувся до Головного
Управління Пенсійного фонду України у
Вінницькій області із заявою про
включення до суми грошового
забезпечення для обчислення пенсії
надбавки за вислугу 20 і більше років за
службу на посаді слідчого, у
задоволенні якої було відмовлено.

Не погодившись, позивач звернувся з
адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
зміни, внесені Законом України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" від 28.12.2007
року до Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб", визнані неконституційними, а
тому на момент виникнення спірних
правовідносин чинною є попередня
редакція, відповідно до якої позивач
має право на перерахунок пенсії з
включенням до грошового забезпечення,
з якого обчислюється пенсія,
щомісячної доплати за вислугу 20 і
більше років на посадах слідчих. Крім
того, виходячи із загальних принципів
пріоритетності Законів над
підзаконними нормативно-правовими
актами, застосуванню для вирішення
спірних правовідносин підлягає Закон
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб", а не постанова
Кабінету Міністрів України від 17 липня
1992 року № 393.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції по
суті спору, виходячи також з
наступного.

Відповідно до частини 3 статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992
року пенсії особам офіцерського
складу, прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам, які мають право на
пенсію за цим Законом, та членам їх
сімей обчислюються з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії в розмірах,
установлених законодавством.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
було внесено зміни до статті 43 Закону
№ 2262-ХІІ та змінено порядок обчислення
пенсії. Так, відповідно до внесених
змін, пенсії особам офіцерського
складу, прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам, які мають право на
пенсію за цим Законом, та членам їх
сімей обчислюються з розміру грошового
забезпечення, враховуючи відповідні
оклади за посадою, військовим
(спеціальним) званням, процентну
надбавку за вислугу років, щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(надбавки, доплати, підвищення) та
премії в розмірах, установлених
законодавством, та у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Проте, рішенням Конституційного Суду
України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року
вказані зміни було визнано такими, що
не відповідають Конституції України.

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Таким чином, зміни, внесені до статті 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» Законом України «Про Державний
бюджет на 2008 рік та про внесення змін до
деяких законодавчих актів України»,
втратили чинність 22 травня 2008 року.

Відповідно, з 22 травня 2008 року ст. 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» діяла в попередній редакції, що
існувала до прийняття Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України».

Крім того, колегія суддів звертає
увагу, що згідно із постановою
Кабінету Міністрів України від 17 липня
1992 року №393 «Про порядок обчислення
вислуги років, призначення та виплати
пенсій і грошової допомоги особам
офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та членам
їхніх сімей» (в редакції, що була чинною
на час виникнення спірних відносин)
пенсії обчислюються з таких видів
грошового забезпечення: відповідних
окладів за посадою, військовим
(спеціальним) званням (для осіб
рядового і начальницького складу
органів і підрозділів цивільного
захисту щомісячної надбавки за
спеціальне звання) та відсоткової
ставки за вислугу років у розмірах,
установлених за останньою штатною
посадою, займаною перед звільненням;
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення, крім щомісячних надбавок
(доплат), установлених особам, які мають
право на пенсію за вислугу років згідно
із законодавством і залишені за їх
згодою та в інтересах служби на службі)
та премії. Розмір щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення та премії визначається за
24 останні календарні місяці служби
підряд перед звільненням.

Відповідно до пункту 8 постанови
Кабінету Міністрів України від 31.12.1996
року № 1592 «Про умови оплати праці
працівників органів державної
податкової служби» (в редакції, що була
чинною на час виникнення спірних
відносин) установлено особам
начальницького складу слідчих
підрозділів податкової міліції за
службу на посадах слідчих: щомісячну
надбавку до окладів грошового
утримання у розмірах: понад 3 роки - 10
відсотків, понад 5 років - 15, понад 10
років - 20, понад 15 років - 25 відсотків;
щомісячну доплату за вислугу 20 і більше
років у розмірі 100 відсотків суми
пенсії, яка б могла бути їм нарахована у
разі виходу на пенсію.

Передбачена вказаним
нормативно-правовим актом надбавка є
обов'язковою і виплачується щомісячно
нарівні з іншими видами грошового
забезпечення.

Як встановлено з матеріалів справи,
зокрема, із довідки про додаткові види
грошового утримання, починаючи з
вересня 2008 року по серпень 2010 року
полковнику слідчого відділу
податкової міліції ОСОБА_2
виплачувалася щомісячна доплата за
вислугу 20 і більше років у розмірі 100 %
суми пенсії, яка б могла бути
нарахована згідно з постановою
Кабінету Міністрів України від 13
грудня 1996 року №1592 (а.с. 9).

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
пенсія позивачу повинна була
обчислюватися з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу 20 і
більше років на посадах слідчих,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії в розмірах,
установлених законодавством за
останньою штатною посадою перед
звільненням.

Відповідно до вимог пункту 8 постанови
Кабінету Міністрів України від 13
грудня 1996 року №1592 особам
начальницького складу слідчих
підрозділів податкової міліції за
службу на посадах слідчих установлено
щомісячну доплату за вислугу 20 і
більше років у розмірі 100 відсотків
суми пенсії, яка б могла бути їм
нарахована у разі виходу на пенсію.
Оскільки позивач на час звільнення з
посади зазначену доплату отримував, і з
неї, згідно із грошовим атестатом,
нараховувались відповідні види
утримань, в т.ч. на пенсійне
страхування, у відповідача були
відсутні підстави для неврахування
зазначеної доплати при призначенні
пенсії.

Таким чином, з урахуванням
встановлених у справі обставин, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що дії
суб'єкта владних повноважень не
відповідають чинному законодавству, у
зв'язку з чим порушують права, свободи
і законні інтереси позивача.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що суд першої
інстанції обґрунтовано визначив
період захисту порушеного права
позивача, вказавши, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з 17 вересня 2010
року, враховуючи строк звернення до
суду, а також час призначення пенсії.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції ухвалив
оскаржуване рішення відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, а тому
підстави для його скасування або зміни
відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного
Управління Пенсійного фонду України у
Вінницькій області, - залишити без
задоволення, а постанову Ленінського
районного суду м.Вінниці від 20 травня
2011 року, - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення
подається протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.