Справа № 802/2652/14-а
Суддя: Жернаков Михайло Володимирович
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

04 вересня 2014 р.
Справа № 802/2652/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Жернакова М.В.,

секретаря судового засідання:
Дмитрука В.В.,

представників відповідача:
Маковія В.А., Цубера М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: Вінницької об'єднаної
державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів у Вінницькій області

до: відділу державної виконавчої
служби Вінницького районного
управління юстиції

про: скасування постанови про відмову у
відкриті виконавчого провадження

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулася
Вінницька об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області (далі -
Вінницька ОДПІ ГУ Міндоходів у
Вінницькій області) з адміністративним
позовом до відділу Державної
виконавчої служби Вінницького
районного управління юстиції (далі -
ВДВС Вінницького РУЮ) про скасування
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначив, що постановою державного
виконавця Цубера М.М. відділу Державної
виконавчої служби Вінницького
районного управління юстиції ВП № 43798557
від 25.06.2014 відмовлено у відкритті
виконавчого провадження на підставі п.
8 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче
провадження" з посиланням на статті 95-99
Податкового кодексу України, глави 12
Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21.01.2004 №22 та інформаційного листа
Вищого адміністративного суду України
від 24.10.2013 №1484/12/13-13 та ст.257-258 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Позивач вважає постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження
протиправною, оскільки обставини, на
які посилається держаний виконавець, є
необґрунтованими.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, надавши заяву про
розгляд справи за його відсутності в
порядку письмового провадження за
наявними у ній доказами (вх. №17605 від
04.09.2014). Одночасно в поданій заяві
зазначив, що позовні вимоги підтримує у
повному обсязі.

Представники відповідача в судовому
засіданні заперечували проти позовних
вимог та просили відмовити в
задоволенні адміністративного позову
з урахуванням поданих письмових
заперечень.

Відповідно до положень ч.4 ст.122 КАС
України особа, яка бере участь у справі,
має право заявити клопотання про
розгляд справи за її відсутності.

Враховуючи клопотання позивача та
положення зазначеної норми, суд вважає
за можливе розглянути справу за
відсутності представника податкового
органу.

Заслухавши пояснення представників
відповідача, дослідивши матеріали
справи, суд установив такі фактичні
обставини.

18.06.2014 Вінницька об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області звернулась до начальника
відділу державної виконавчої служби
Вінницького районного управління
юстиції із заявою про примусове
виконання виконавчого листа
Вінницького окружного
адміністративного суду від 13.04.2012,
виданого по справі №2а/0270/1674/12 щодо
стягнення з ПП "Колорит і К" коштів в
рахунок погашення податкового боргу по
податку на додану вартість в сумі 48811,70
грн.

25.06.2014 державний виконавець відділу
Державної виконавчої служби
Вінницького районного управління
юстиції Цубер М.М. прийняв постанову ВП
№ 43798557 про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмова в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) з примусового виконання
виконавчого листа №2а/0270/1674/12, виданого
Вінницьким окружним адміністративним
судом 04.05.2012. В указаній постанові
зазначено, що згідно зі ст.ст. 95-97
Податкового кодексу України, глави 12
Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті та інформаційного листа Вищого
адміністративного суду України,
виконання судових рішень щодо
стягнення з фізичних та юридичних осіб
податкового боргу виконуються
виключно органами Міністерства
доходів та зборів України. На
переконання відповідача, вказані
обставини виключають здійснення
виконавчого провадження органами
державної виконавчої служби.

Вважаючи цю постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження
протиправною, позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних
вимог, суд виходив з такого.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, врегульовані Законом України
"Про виконавче провадження" (далі -
Закон).

Статтею 1 Закону визначено, що
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які проводяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону передбачено, що
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України "Про державну виконавчу
службу".

Згідно зі статтею 5 Закону державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Відповідно до вимог ст. 11 Закону
державний виконавець зобов'язаний
здійснювати необхідні заходи щодо
своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення, у спосіб і
порядок, визначені виконавчим
документом.

Положення ч. 1 ст. 17 Закону визначають,
що примусове виконання рішень
здійснюється Державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Частинами 1 та 2 ст. 25 Закону
передбачено, що державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа приймає постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Підстави та порядок відмови у
відкритті виконавчого провадження
визначені ст. 26 Закону України "Про
виконавче провадження". Так, у пунктах
1-8 ч. 1 цієї статті зазначені обставини,
на підставі яких державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження.

Під час прийняття оскаржуваної
постанови державний виконавець
керувався п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону.

Положення п. 1.5 "Інструкції з
організації примусового виконання
рішень", затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України № 512/5 від
02 лютого 2012 року передбачають, що під
час здійснення виконавчого
провадження державний виконавець
приймає рішення шляхом винесення
постанов, попереджень, внесення подань,
складання актів та протоколів, надання
доручень, розпоряджень, вимог, подання
запитів, заяв, повідомлень або інших
процесуальних документів у випадках,
передбачених Законом та іншими
нормативно-правовими актами.

Статтями 95-97 Податкового кодексу
України встановлено порядок виконання
судових рішень щодо стягнення
податкового боргу, зокрема п. 95.1 статті
95 закріплено, що контролюючий орган
здійснює за платника податків і на
користь держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

В письмових запереченнях відповідач
зазначає, що під час прийняття
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа
№2а/0270/1674/12, виданого 04.05.2012, державний
виконавець керувався інформаційним
листом Вищого адміністративного суду
України № 1484/12/13-13 від 24.10.2013, в якому
роз'яснено особливий порядок виконання
виконавчих документів про стягнення
податкового боргу; листом Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області № 13118/7/11-00-24 від 16.12.2013 та листом
Головного управління юстиції у
Вінницькій області №10837/2/0-13 від 26.12.2013,
в яких начальників територіальних
органів державних податкових
інспекцій зобов'язано припинити
практику передачі до органів ДВС
виконавчих листів (в т.ч. повторне
пред'явлення раніше винесених наказів
суду) про стягнення податкового боргу
відповідно до ст.ст. 95-99 Податкового
кодексу України.

Суд приймає до уваги доводи
відповідача щодо наявності окремого
порядку стягнення податкового боргу
платників податків, визначеного
статтями 95-99 Податкового кодексу
України.

Відносно посилань відповідача на
Інформаційний лист Вищого
адміністративного суду України №
1484/12/13-13 від 24.10.2013 "Щодо порядку
виконання судових рішень про стягнення
з платників податків коштів у рахунок
погашення податкового боргу" суд
зазначає, що інформаційні листи
містять узагальнену інформацію щодо
правових позицій Вищого
адміністративного суду України та не
встановлюють прав і обов'язків для
органів Державної виконавчої служби.

Разом з тим суд звертає увагу на те, що
вказаним листом Вищий
адміністративний суд України надав
роз'яснення щодо відсутності підстав
для видачі виконавчих листів про
примусове виконання судових рішень у
порядку статей 257 та 258 Кодексу
адміністративного судочинства
України, тому що процедура погашення
податкового боргу є самостійною
процедурою, яка регулюється окремими
нормами, а саме Податковим кодексом
України, а не законодавством про
виконавче провадження.

ПК України, своєю чергою, не містить
положень, які б забороняли органам ДВС
здійснювати заходи з примусового
виконання рішень судів про стягнення
податкового боргу.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що приймаючи оскаржувану
постанову, відповідач помилково дійшов
висновку про те, що стягнення
податкового боргу з юридичних осіб
виконується виключно органами
Міністерства доходів та зборів України
та виключає здійснення виконавчого
провадження органами державної
виконавчої служби. Відтак постанова ВП
№ 43798557 про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) прийнята щодо примусового
виконання виконавчого листа №
2а/0270/1674/12, виданого 04.05.2012, підлягає
скасуванню.

Крім того, главою 4 Закону України "Про
виконавче провадження" визначено
загальний порядок звернення стягнення
на майно боржника.

Так, п. 1 ч.1 ст. 32 Закону України "Про
виконавче провадження" визначено, що
заходами примусового виконання рішень
є звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Водночас, відповідач не довів, що
приймаючи оскаржуване рішення діяв
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного вище, суд
вважає, що адміністративний позов
підлягає задоволенню.

При цьому, приймаючи рішення, суд
керується нормами п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС
України, відповідно до яких у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
визнання протиправним рішення суб'єкта
владних повноважень і про скасування
рішення.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір) стягненню з
відповідача не підлягають (ст. 94 КАС
України).

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправною та скасувати
постанову відділу державної
виконавчої служби Вінницького
районного управління юстиції про
відмову у відкритті виконавчого
провадження від 25.06.2014 ВП № 43798557.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Жернаков Михайло Володимирович