Справа № 804/2244/14
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 липня 2014 рокусправа № 804/2244/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Богданенка І.Ю.

суддів: Уханенка С.А.
Дадим Ю.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Нікополі
та Нікопольському районі
Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 03
березня 2014 року

у справі № 804/2244/14

за позовом управління Пенсійного фонду
України в м. Нікополі та Нікопольському
районі Дніпропетровської області

до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Нікополі Дніпропетровської області

про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року управління Пенсійного
фонду України в м. Нікополі та
Нікопольському районі
Дніпропетровської області звернулося
у Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Нікополі
Дніпропетровської області про
зобов'язання прийняти до заліку
витрати, що підлягають відшкодуванню
за грудень 2013 року всього на суму 202,86
грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 03
березня 2014 року відмовлено в
задоволенні адміністративного позову.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, управління
Пенсійного фонду України в м. Нікополі
та Нікопольському районі
Дніпропетровської області подало
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, дослідивши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, суд
апеляційної інстанції вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що управлінням
пенсійного фонду України в м. Нікополі
та Нікопольському районі
Дніпропетровської області виплачена
пенсія по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, особам, які
отримали травму на підприємствах,
розташованих на території країн СНД за
грудень 2013 у сумі 202,86 грн. відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Відповідно до статті 1 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі-Основи
законодавства) встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Згідно статті 4 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в
Україні залежно від страхового випадку
до одних з видів загальнообов'язкового
державного соціального страхування
відноситься страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності.

Пунктом 4 статті 25 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
визначено, що за страхуванням від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання надаються
певні види соціальних послуг та
матеріального забезпечення, в тому
числі пенсія по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Відповідно до пункту 4 статті 26 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування встановлено, що
якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому, неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ законодавства, є Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» закріплено правило:
якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом і
страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутися до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Отже, сфера дії Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» поширюється на таку
категорію інвалідів, щодо
відшкодування витрат на виплату
пенсій, по яким виник спір.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
особи право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Підпунктом «а» статті 27 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
встановлено, що громадянам України -
переселенцям з інших держав, які не
працювали в Україні, пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання призначаються незалежно
від стажу роботи.

Відповідно до пункту 3 розділу XI
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

При цьому, вся заборгованість
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей , яким до набрання чинності цим
Законом підприємства, установи та
організації не відшкодували
матеріальної шкоди, заподіяної
ушкодженням здоров'я, виплачується
цими підприємствами, установами і
організаціями, а в разі їх ліквідації
без правонаступника - Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків.

Отже, обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати потерпілим на
виробництві матеріальну шкоду,
заподіяну ушкодженням здоров'я, не
залежить від того, чи сплачували Фонду
страхові платежі підприємства, що
ліквідувались та на яких було
ушкоджено здоров'я потерпілого.

Як вбачається із абзацу 7 пункту 3
розділу XI Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків є правонаступником
державного, галузевих та регіональних
фондів охорони праці, передбачених
статтею 21 Закону України «Про охорону
праці», які ліквідуються.

13 березня 1992 року держави-учасники
Співдружності Незалежних Держав
підписали Угоду про гарантії прав
громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
галузі пенсійного забезпечення.
Відповідно до статей 1, 3 Угоди пенсійне
забезпечення громадян держав-учасниць
цієї Угоди та членів їхніх сімей
здійснюється законодавством держави
на території якої вони проживають, при
цьому всі витрати, пов'язані із
здійсненням пенсійного забезпечення
за цією Угодою несе держава, що надає це
пенсійне забезпечення.

Згідно пункту 4 Порядку відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою Правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04 березня 2003
року № 5-4/4, відшкодуванню підлягає
щомісячна цільова грошова допомога на
прожиття, якщо така надавалася
пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію.

При цьому, Порядок відшкодування
визначає механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України, витрат пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно з Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що обраний позивачем спосіб
захисту (відновлення) порушеного права
є таким, що не відповідає змісту прав
управління пенсійного фонду України в
м. Нікополі та Нікопольському районі
Дніпропетровської області. Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання не регулює спірні
відносини, які виникли у цьому випадку,
оскільки встановлене правило щодо
підписання актів звірки розрахунків
підлягає застосуванню лише за
відсутності спору. У разі наявності
спору та незгоди на підписання актів
звірки з боку Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України про стягнення
таких сум мають вирішуватись в судах
адміністративної юрисдикції, шляхом
пред'явлення позову про стягнення цих
сум, а не шляхом пред'явлення вимог про
підписання актів звірок, чи про
прийняття до заліку витрат, що
підлягають відшкодуванню.

З урахуванням викладеного, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованих
висновків щодо відмови у задоволенні
позовних вимог управління Пенсійного
фонду України в м. Нікополі та
Нікопольському районі
Дніпропетровської області.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що судом
першої інстанції повно встановлені
обставини справи та надана правильна
юридична оцінка, у зв'язку з чим
підстави для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду
відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 197, 198, 200, 205, 206, 212
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Нікополі
та Нікопольському районі
Дніпропетровської області - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 03
березня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим