Справа № 806/3122/14
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року
Житомир справа № 806/3122/14

час прийняття: 12 год. 00 хв.
категорія 8.3.3

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

за участі секретаря Длугаш О.В.,

за участі представника позивача Голуб
Т.П.,

за участі представника відповідача
Забродської А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Приватного підприємства "Під
ключ" до Житомирської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення №
від 29.11.2013 р.,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом, у якому, з урахуванням заяви
про уточнення позовних вимог, просив
визнати протиправними дії щодо
проведення камеральної перевірки
даних, задекларованих у податковій
звітності з податку на додану вартість
за квітень 2013 року; визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення - рішення № від 29
листопада 2013 року. В обґрунтування
позовних вимог ПП "Під ключ" зазначало,
що відповідачем на підставі акту про
результати камеральної перевірки №
3510/15-01 від 29.11.2013 року прийнято
податкове повідомлення - рішення від
29.11.2013 року № про нарахування
167417,91 грн. податку на додану вартість та
84486,00 грн. штрафних санкцій. Позивач не
погоджується із оскаржуваним
податковим повідомленням - рішенням,
оскільки на момент виникнення у ПП "Під
ключ" права на податковий кредит, що
оспорюється відповідачем, порядок та
строки включення податку на додану
вартість у податковий кредит
регулювались Законом України "Про
податок на додану вартість" та Законом
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами". Зазначав, що у разі коли
платник податку отримує належним чином
оформлену податкову накладну із
запізненням, то він, з урахуванням
строку давності визнання сум
податкових зобов'язань, встановлених
ст. 15 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами", не позбавляється
права на включення суми ПДВ до складу
податкового кредиту у тому звітному
періоді, в якому вона була отримана.
Податковий кодекс України, який набрав
чинності з 01.01.2011 р., суттєво скорочує
право платника податку на включення
податкових накладних минулих періодів
до податкового кредиту звітного
періоду з 1095 до 365 днів. Скорочені
строки для формування податкового
кредиту, на думку позивача,
застосовуються лише до сум ПДВ на
підставі податкових накладених,
виписаних після 01.01.2011 року. За таких
обставин, позивач вважає, що ними
правомірно до складу податкового
кредиту за квітень 2013 року включено
суми ПДВ, відповідно до податкових
накладних, виписаних контрагентами
позивача у 2010 році, тобто в межах строку
1095 днів.

Ухвалою суду від 27.07.2014 року позовну
заяву ПП "Під ключ" в частині визнання
протиправними дій щодо проведення
камеральної перевірки даних,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість за квітень
2013 року залишено без розгляду.

Представник позивача в засіданні суду
уточненні позовні вимоги підтримала у
повному обсязі та просила їх
задовольнити, на підставі доводів
викладених у позові.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнала, просила
відмовити в задоволенні позовних
вимог, з мотивів наведених у письмових
запереченнях. Пояснила, що за
результатами проведеної камеральної
перевірки встановлено, що при
заповненні ПП "Під ключ" податкової
декларації по податку на додану
вартість за квітень 2013 року в порушення
чинного податкового законодавства
позивач включив до складу податкового
кредиту для цілей визначення суми
податку на додану вартість, яка
підлягає сплаті, податкові накладні
від дати складання яких минуло більше
365 днів, що свідчить про зниження суми
податкових зобов'язань, заявлених у
податковій декларації з ПДВ за квітень
2013 року, на 168971 грн., про що складено акт
від 29.11.2013 року № 3510/15-01. За
результатами розгляду вказаного акту
прийнято податкове повідомлення -
рішення від 29.11.2013 року, яким ПП "Під
ключ" збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем на 168971,00
грн. та за штрафними санкціями на 84486,00
грн.. На думку контролюючого органу,
спірне рішення прийнято правомірно,
відповідно до норм Податкового кодексу
Україна та скасуванню не підлягає.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог з наступних
підстав.

Встановлено, що 29 листопада 2013 року
Житомирською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області на підставі пункту 200.10 статті
200 розділу V Податкового кодексу
України, в порядку ст. 76 цього Кодексу,
проведено камеральну перевірку
податкової звітності з податку на
додану вартість за квітень 2013 року вх.
№ від 20.05.2013 року приватного
підприємства "Під ключ".

Перевіркою встановлено порушення
приватним підприємством "Під ключ"
вимог п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України, а саме: у разі якщо платник
податку не включив у відповідному
звітному періоді до податкового
кредиту суму податку на додану
вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної, що вплинуло на
розрахунки з бюджетом.

У зв'язку з чим, на підставі пп. 54.3.2 п.54.3
ст. 54 Податкового кодексу України,
позивачу збільшено суму, що за
результатами звітного (податкового)
періоду підлягає сплаті платником
податку до бюджету на суму 168971,00 грн.

За результатами перевірки складено акт
про результати камеральної перевірки
даних, задекларованих у податковій
звітності з податку на додану вартість
№ 3510/15-01 від 29.11.2013 року.

На підставі акту перевірки від 29.11.2013 р.
№ 3510/15-01, контролюючим органом 29
листопада 2013 року прийнято податкове
повідомлення - рішення за № , яким
приватному підприємству "Під ключ"
визначено суму грошового зобов'язання
(з урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій) з податку на додану вартість в
розмірі 253457,00 грн., у тому числі за
основним платежем 168971,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями -
84486,00 грн.

Судом безспірно встановлено, що при
камеральній перевірці податкової
звітності з податку на додану вартість
ПП "Під ключ" за квітень 2013 року
податковим органом було використано
податкову декларацію з ПДВ за квітень
2013 року (від 20.05.2013 року № ).

Із акту про результати камеральної
перевірки даних, задекларованих у
податковій звітності з податку на
додану вартість від 29.11.2013 року № 3510/15-01
видно, що результати камеральної
перевірки обґрунтовано тим, що при
заповненні ПП "Під ключ" податкової
декларації з податку на додану
вартість за квітень 2013 року до складу
податкового кредиту безпідставно
включено до податкового кредиту
податкові накладні, а саме від 15.04.2010 р.
№ 59 на суму ПДВ 24099,76 грн. та № 58 на суму
ПДВ 9233, 58 грн.; від 29.04.2010 р. за № 68 на суму
ПДВ 83333,33 грн.; від 30.04.2010 р. № 69 на суму
ПДВ 8333,33 грн., № 70 на суму ПДВ 35833,33 грн.,
отримані від ТОВ "Промислово -
будівельна компанія "Віндор"; від 09.04.2010
р. за № 5 на суму ПДВ 4747,25 грн., отримана
від ТОВ "Віпінвест"; від 08.05.2010 р. за № 42
на суму ПДВ 602,77 грн.; від 16.04.2010 р. за № 37
на суму ПДВ 1088,00 грн.; від 26.04.2010 р. за № 41
на суму ПДВ 1700,00 грн., отримані від ПП
"Цеглабуд".

На думку контролюючого органу, позивач
не повинен був включати до складу
податкового кредиту суми ПДВ, на які
виписані зазначені податкові накладні,
оскільки від дати їх складання минуло
більше 365 днів, відтак ПП "Під ключ"
занижено суми податкових зобов'язань,
задекларованих у податковій
декларації з ПДВ за квітень 2013 року на
суму 168971 грн.

Суд не погоджується із такими
твердженнями відповідача зважаючи на
таке.

Матеріалами справи підтверджено, що
20.05.2013 року ПП "Під ключ" направлено в
електронному вигляді до податкового
органу податкову декларацію з податку
на додану вартість за квітень 2013 року
та додатки до неї, зокрема, розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів (Д5);
реєстр виданих та отриманих податкових
накладних за квітень 2013 року.

Згідно із квитанціями № 2 від 20.05.2013
року звітність було прийнято МДЗ
України з реєстраційними номерами:
, і відповідно.

Як видно із розшифровки податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів (Д5) за квітень 2013
року позивачем під час формування
податкового кредиту були включені суми
податку на додану вартість, зокрема,
відповідно до виписаних у квітні 2010
року податкових накладних ТОВ
"Промислово - будівельна компанія
"Віндор" (код 76) на суму податку на
додану вартість 160833,34 грн., ТОВ
"Віпінвест" (код 41) - 4747,25 грн., ПП
"Цеглабуд" (код 90) - 2788,00 грн., а
також виписаних останнім податкових
накладених у травні 2010 року на суму
податку на додану вартість 602,77 грн.

В засіданні суду з'ясовано, що за
результатами господарських
взаємовідносин позивача з:

- ТОВ "Промислово - будівельна компанія
"Віндор" виписані податкові накладні
від 15.04.2010 р. № 59 на загальну суму 144598,55
грн., в т.ч. ПДВ 24099,76 грн., № 58 на
загальну суму 55401,45 грн., в т.ч. ПДВ 9233, 58
грн., від 29.04.2010 р. № 68 на загальну суму
500000,00 грн., в т.ч. ПДВ 83333,33 грн., від 30.04.2010
р. № 69 на загальну суму 50000,00 грн., в т.ч.
ПДВ 8333,33 грн., № 70 на загальну суму 215000,00
грн., в т.ч. ПДВ 35833,33 грн.;

- ТОВ "Віпінвест" виписана податкова
накладна від 09.04.2010 р. № 5 на загальну
суму 28483,00 грн., в т.ч. ПДВ 4747,25 грн.;

- ПП "Цеглабуд" виписані податкові
накладні від 16.04.2010 р. № 37 на загальну
суму 6528,00 грн., в т.ч. ПДВ 1088,00 грн., від
26.04.2010 р. № 41 на загальну суму 10200,00 грн.,
в т.ч. ПДВ 1700,00 грн., від 08.05.2010 р. за № 42 на
загальну суму 3616,60 грн., в т.ч. ПДВ 602,77
грн..

Приватним підприємством "Під ключ"
зазначені податкові накладні фактично
отримані лише 01 квітня 2013 року, про що
свідчать відмітки на цих накладних і
підтверджується реєстром виданих та
отриманих податкових накладних за
квітень 2013 року (розділ ІІ. Отримані
податкові накладні), що слугувало
підставою для включення сум ПДВ за
такими накладними до податкового
кредиту саме у квітні 2013 року.

Варто зазначити, що на момент виписки
податкових накладних у 2010 році
правовідносини з приводу визначення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість, в тому числі
оформлення податкових накладних та
формування податкового кредиту з ПДВ,
були врегульовані Законом України "Про
податок на додану вартість", а тому,
зважаючи на те, що господарські
взаємовідносини позивача із ТОВ
"Промислово - будівельна компанія
"Віндор", ТОВ "Віпінвест" і ПП "Цеглабуд"
мали місце у 2010 році, до податкових
накладних, оформлених за такими
взаємовідносинами, як і до підстав
виникнення права на податковий кредит
з ПДВ за такими накладними, мають бути
застосовані приписи положень цього
Закону.

Відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" від 03.04.1997 року № 168/97-ВР( у
редакції з 18.03.2010 року, надалі - Закон),
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг)
(підпункт 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону).

В силу приписів пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону
підставою для нарахування податкового
кредиту є податкова накладна.

Згідно із п.п. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону,
податкова накладна складається у
момент виникнення податкових
зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надаються покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг). Податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом. Платники
податку повинні зберігати податкові
накладні протягом строку,
передбаченого законодавством для
зобов'язань із сплати податків.

Підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону
було передбачено, що податкова
накладна видається платником податку,
який поставляє товари (послуги), на
вимогу їх отримувача, та є підставою
для нарахування податкового кредиту. У
разі відмови з боку постачальника
товарів (послуг) надати податкову
накладну або при порушенні ним порядку
її заповнення отримувач таких товарів
(послуг) має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву зі скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум цього податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку
внаслідок придбання таких товарів
(послуг).

У підпункті 7.4.5 пункту 7.4 наведеної
статті Закону визначено, що не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Із аналізу наведених норм права
випливає, що у податковому періоді
(попередній період), коли податкова
накладна була виписана продавцем
товарів, але не отримана покупцем цих
товарів, покупець товарів не мав
документа (податкової накладної), на
підставі якого міг би включити суму
податку на додану вартість по цій
операції до складу податкового
кредиту. При цьому подання заяви зі
скаргою на постачальника є правом, а не
обов'язком покупця.

У випадку, коли право платника на
податковий кредит підтверджується
податковими накладними, отриманими
після закінчення податкових періодів,
в яких фактично відбулись господарські
операції, суми ПДВ, вказані у таких
податкових накладних, можуть бути
включені до складу податкового кредиту
в тому податковому періоді, в якому
такі податкові накладні отримані.

В силу положень підпункту 15.3.1 пункту 15.3
статті 15 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" від 21.12.2000 року №
2181-III (у редакції, чинній на момент
виписки податкових накладних), заяви на
повернення надміру сплачених податків,
зборів (обов'язкових платежів) або на їх
відшкодування у випадках, передбачених
податковими законами, можуть бути
подані не пізніше 1095 дня, наступного за
днем здійснення такої переплати або
отримання права на таке відшкодування.

З 01 січня 2011 року питання пов'язані з
обчисленням та сплатою податку на
додану вартість врегулюванні розділом
V Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України (у редакції, яка діяла з
03.02.2013 року), датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно із абз. 3 п. 198.6 ст. 196 цього
Кодексу, у разі якщо платник податку не
включив у відповідному звітному
періоді до податкового кредиту суму
податку на додану вартість на підставі
отриманих податкових накладних, таке
право зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Частиною 1 статті 58 Конституції України
визначено, що закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

З огляду на все викладене вище, суд
приходить до висновку, що позивачем
обґрунтовано включено до складу
податкового кредиту при декларуванні
податку на додану вартість за квітень
2013 року суми податку на додану вартість
відповідно до податкових накладних,
виписаних у квітні та травні 2010 року, в
межах строку давності, встановленого
п.15.3.1 п.15.3 ст.15 Закону України "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" від
21.12.2000 року № 2181-III.

Більш того, суд вважає, що такі дії ПП
"Під ключ" не суперечать положенню абз.3
п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України,
оскільки перебіг строку, визначений
даною статтею, розпочинається з 01.01.2011
року.

Подібної думки дійшов Вищий
адміністративний суд України в ухвалах
від 05.08.2014 року по справі № К/800/13917/13 і
від 28.11.2013 року по справі № К/800/31305/13.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем правомірність прийняття
податкового повідомлення - рішення №
від 29.11.2013 року доведено не було,
внаслідок чого суд приходить до
висновку, що його слід визнати
неправомірним та скасувати, а позовні
вимоги приватного підприємства "Під
ключ" - задовольнити.

Керуючись статтями 86, 158 - 163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції № від
29.11.2013 р.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Є.Ю.
Романченко

Повний текст постанови виготовлено: 09
вересня 2014 р.