Справа № 826/11328/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 вересня 2014 року 08:10
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії:
головуючого судді Шулежка В.П.,
судді Іщука І.О.,
судді Погрібніченка І.М.,
при секретарі Пасічнюк С.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державної виконавчої
служби України, за участю третьої особи
- приватного акціонерного товариства
«Перший Український Міжнародний Банк»
про визнання протиправною та
скасування постанови, -
З позовом до Окружного
адміністративного суду міста Києва
звернувся ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1,
позивач) до Державної виконавчої
служби України (надалі - ДВС України,
відповідач), за участю третьої особи -
приватного акціонерного товариства
«Перший Український Міжнародний Банк»
(надалі - ПрАТ «Перший Український
Міжнародний Банк», третя особа) про
визнання протиправною та скасування
постанови старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень ДВС України Кеди М.В.
від 17.04.2014р. про стягнення з боржника
виконавчого збору по виконавчому
провадженню №28778711.
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що з моменту відкриття
виконавчого провадження державним
виконавцем не проводилися дії щодо
примусовою виконання рішення суду, в
той же час, ОСОБА_1 в повному обсязі
виконав рішення суду до початку його
примусового виконання.
У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю, просив суд позов
Представник відповідача у судове
засідання не прибув, хоча про дату, час
та місце судового засідання
повідомлений належним чином, письмових
заперечень суду не надав.
Представник третьої особи у судове
засідання не прибув, хоча про дату, час
та місце судового засідання
повідомлений належним чином, письмових
пояснень з приводу заявлених позовних
вимог суду не надав.
Відповідно до приписів частини шостої
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
За таких обставин, з урахуванням вимог
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд прийшов до
висновку про розгляд справи в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.
Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали судом
встановлено наступне.
Старшим державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень ДВС
України Вовченком О.В. на підставі ст.
ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про
виконавче провадження» винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП № 28778711 від 12.09.2011р. з
примусового виконання виконавчого
листа №2-1849/10р. від 10.06.2011р., виданого
Голосіївським районним судом міста
Вказаною постановою звернено
стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_5
на користь публічного акціонерного
товариства «Донгорбанк»
(правонаступником якого є ПрАТ «Перший
Український Міжнародний Банк»)
заборгованості за кредитним договором
№2008-03-Ф від 01.02.2008р. у розмірі 46 755 715,12
грн., з якої 35 000 000,00 грн. -
заборгованість за кредитом, 10 459 248, 47
гри. - заборгованість за нарахованими
процентами; 1 296 466,65 гри. - пеня за
прострочення сплати процентів.
Пунктом 2 вищезазначеної постанови про
відкриття виконавчого провадження
боржнику надано строк для
добровільного виконання рішення суду у
7-денний термін з дня отримання
постанови про відкриття виконавчого
провадження, а також пунктом 3
попереджено, що при невиконанні
рішення в наданий для самостійного
виконання строк, рішення буде виконано
у примусовому порядку зі стягненням з
боржника виконавчого збору та витрат,
пов'язаних з провадженням виконавчим
дій.

Позивачем листом від 15.09.2011р. надано
згоду на добровільну передачу всього
майна іпотекодержателю (ПАТ
«Донгорбанк») за іпотечними договорами
в рахунок погашення зобов'язання по
кредитному договору № 2008-03-Ф від
01.02.2008р. з усіма додатковими угодами до
нього в порядку добровільного
виконання своїх зобов'язань та вимоги
державного виконавця згідно постанови
про відкриття виконавчого провадження
про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 на користь ПАТ «Донгорбанк»
правонаступником усіх прав та
обов'язків є ПрАТ «Перший Український
Міжнародний Банк» заборгованості за
кредитним договором від 12.09.2011 року.

Вказаним листом позивач також просив
ПрАТ «Перший Український Міжнародний
Банк» проінформувати відповідні
органи ДВС України та відкликати
виконавчий лист № 2-1849/10р. від 10.06.2011р. у
зв'язку з добровільним виконанням
вимог у встановлені законом строки.

ПрАТ «Перший Український Міжнародний
Банк» звернулося до відділу
примусового виконання рішень
департаменту ДВС України із заявою від
03.12.2013р., в якій повідомляло про те, то
ОСОБА_1 у встановлені строки в
добровільному порядку виконав рішення
суду та просило відкликати виконавчий
лист без виконання.

Старшим державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
департаменту ДВС України Кедою М.В.
винесено постанову про стягнення з
боржника (ОСОБА_1) виконавчого збору
ВП№28778711 від 17.04.2014р.

ПрАТ «Перший Український Міжнародний
Банк» звернулося до відділу
примусового виконання рішень
департаменту ДВС України із повторною
заявою від 13.05.2014р., у якій зазначалось,
що третя особа у зв'язку із
досягненням домовленості із боржником
просить повернути виконавчий
документ без виконання.

Старшим державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
департаменту ДВС України Кедою М.В.
винесено постанову про повернення
виконавчого документа стягувачу
ВП№28778711 від 29.05.2014р.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження» від 21.04.1999
року № 606-XIV, виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, зазначених у цьому Законі,
спрямованих на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які здійснюються на
підставах, у спосіб та в межах
повноважень, визначених цим Законом,
іншими нормативно-правовими актами,
виданими відповідно до цього Закону та
інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Стаття 5 Закону України «Про виконавче
провадження» визначає, що державний
виконавець зобов'язаний здійснювати
необхідні заходи, щодо своєчасного і
повного виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб і порядок, визначені
виконавчим документом.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому
повноваження у точній відповідності із
законом і не допускати у своїй
діяльності порушення прав та законних
інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до частини 2 статті 17 цього
Закону підлягають виконанню державною
виконавчою службою зокрема, такі
документи, як виконавчі листи.

Згідно з положеннями статті 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові.

Постанова про відкриття виконавчого
провадження може бути оскаржена
сторонами у десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до положень статті 28
Закону України «Про виконавче
провадження» у разі невиконання
боржником рішення майнового характеру
у строк, встановлений частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
його виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

В той же час, відповідно до положень ст.
27 Закону України «Про виконавче
провадження» у разі ненадання
боржником у строки, встановлені
частиною другою статті 25 цього Закону
для самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

У разі якщо при відкритті виконавчого
провадження державним виконавцем
накладено арешт на майно та кошти
боржника, боржник за погодженням з
державним виконавцем має право у строк
до початку примусового виконання
рішення реалізувати належне йому майно
чи передати кошти в рахунок повного або
часткового погашення боргу за
виконавчим документом. У разі продажу
майна боржника покупець цього майна
повинен внести кошти за придбане майно
на рахунок органу державної виконавчої
служби у строк до початку примусового
виконання рішення. Після внесення
покупцем коштів арешт з проданого
майна боржника знімається за
постановою державного виконавця.

У разі отримання документального
підтвердження про повне виконання
рішення боржником до початку його
примусового виконання державний
виконавець закінчує виконавче
провадження в порядку, встановленому
цим Законом. Виконавчий збір та
витрати, пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій, у такому
разі з боржника не стягуються.

Провівши системний аналіз
вищезазначених норм права суд
приходить до висновку, що виконавчий
збір стягується з боржника у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений для самостійного його
виконання.

Суд зазначає, що відповідно до п. 6
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
13.12.2010 року № 3 «Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби» з відповідними змінами,
роз'яснено, що судам необхідно
враховувати, що постанови державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору та накладення штрафу належать до
видів відповідальності за невиконання
рішення самостійно та за невиконання
без поважних причин рішення, що
зобов'язує боржника вчинити певні дії,
та рішення про поновлення на роботі.
Виконавчий збір - це санкція
відповідальності майнового характеру,
що накладається на боржника за
невиконання рішення у строк,
встановлений для його самостійного
виконання. Для застосування
виконавчого збору виконавець приймає
постанову, яка, у разі її невиконання
самостійно, виконується примусово в
установленому Законом України «Про
виконавче провадження» порядку.

В той же час, як вбачається з матеріалів
справи та не заперечується
відповідачем, ОСОБА_1 у встановлені
строки в добровільному порядку виконав
рішення суду, зокрема, ним надано згоду
на добровільну передачу всього майна
іпотекодержателю та вказана згода
прийнята ПрАТ «Перший Український
Міжнародний Банк».

Окрім того, ПрАТ «Перший Український
Міжнародний Банк» звертався із заявами
до ДВС України про повернення
виконавчого документа без виконання у
зв'язку із досягненням домовленості
із боржником і постановою державного
виконавця ВП№28778711 від 29.05.2014р.
повернуто виконавчий документ
стягувачу без виконання.

Враховуючи зазначене, беручи до уваги
той факт, що відповідач, як суб'єкт
владних повноважень не виконав
покладений на нього законом обов'язок і
не довів суду правомірності винесення
оскаржуваної постанови, колегія
суддів приходить до висновку, що
постанова про стягнення з боржника
виконавчого збору винесена ДВС України
без наявності на те законних підстав, а
отже є протиправною та такою, що
підлягає скасуванню.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем не
доведено правомірність прийняття
оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог і наявність підстав для їх
задоволення.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
повністю.

Визнати протиправною та скасувати
постанову старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Кеди М.В. від 17.04.2014р. про
стягнення з боржника виконавчого збору
по виконавчому провадженню №28778711.

Присудити з Державного бюджету
України за рахунок бюджетних
асигнувань на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
понесені ним витрати по сплаті
судового збору у розмірі 4 945,08 грн.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Окружного адміністративного суду
міста Києва апеляційної скарги на
постанову протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений ст. 186 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Головуючий суддя
В.П.
Шулежко

Суддя

І.О. Іщук

Суддя
І.М.
Погрібніченко