Справа № 209/4596/13-а (2-а/209/41/14)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2014-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 серпня 2014 рокусправа № 209/4596/13-а
(2-а/209/41/14)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чепурнова Д.В.

суддів: Сафронової С.В.
Поплавського В.Ю.

розглянувши у письмовому провадженні в
м. Дніпропетровську апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська

на постанову Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 27 травня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області про визнання рішення
незаконним, зобов'язання виплатити
одноразову грошову допомогу та
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 12 вересня 2013 року
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська, в якому, з просила:

- визнати Рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська №ж-84/7 від 03.07.2013 року
незаконним та скасувати його повністю

- зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області нарахувати передбачену
законодавством одноразову грошову
допомогу в розмірі 21 530 грн. (10 місячних
пенсій) і виплатити її негайно;

- відшкодувати моральну шкоду в
розмірі 1000 грн.

- витрати пов'язані з розглядом
справи покласти на відповідача

Постановою Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 27 травня
2014 року адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено частково. Визнано
неправомірною відмову Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області у виплаті ОСОБА_1 грошової
допомоги у розмірі десяти місячних
пенсій. Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області нарахувати і виплатити ОСОБА_1
грошову допомогу, згідно постанови
Кабінету Міністрів України №1191 від 23
листопада 2011 року, у розумі десяти
місячних пенсій, обчислених згідно із
статтями 27, 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», станом на день
призначення пенсії. В задоволенні
інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду мотивована тим, що
відповідачем безпідставно було
проведено коригування тажу роботи
позивача за 2003/2003, 2003/2004, 2004/2005, 2011/2012
навчальні роки, в результаті чого її
стаж, як працівника освіти, що дає право
на призначення пенсії за вислугу років
зменшився до 28 років 2 місяцв 1 дня,
оскільки діючим законодавством не
передбачено, визначення основної
роботи викладачем чи концертмейстером
в залежності від того, яка з цих робіт в
одному і тому ж навчальному закладі
виконувалася в більшому розмірі.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права, просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою у задоволенні
позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
визначення права на пенсію за вислугою
років регулюється Законом України «Про
пенсійне забезпечення» та Переліком
закладів і установ освіти, охорони
здоров'я та соціального захисту
наслення, робота на яких дає право на
пенсію за вислугою років, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 26.09.2002 року №1436. Цим переліком
посаду «концертмейстер» та подвійної
посади «викладача та концертмейстера»
не передбачено. Для того щоб визначити
якою була основна робота, було
витребувано довідки про річне
навантаження, внаслідок чого посаду
роботу на посаді «концертмейстера»
було зараховано як основну роботу.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
суд апеляційної інстанції вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
знайшло підтвердження під час розгляду
апеляційної скарги, що відповідно до
записів в трудовій книжці позивача, з
01.08.1981 року по 26.08.2001 року вона працювала
вчителем фортепіано, з 27.08.2001 прийнята
на роботу в «Дитячу музичну школу №4»
на посаду викладача по класу
фортепіано і концертмейстером, крім
того була призначена заступником
директора з навчально-виховної роботи.
З 02 липня 2002 року прийнята на посаду
викладача, концертмейстера в
Дніпродзержинське державне музичне
училище. (а.с. 9)

20 червня 2013 року позивач звернулася до
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області із заявою про виплату їй
одноразової грошової допомоги,
передбаченої п. 7-1 розділу ХV
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
страхування».

Листом № Ш-84/7 від 03.07.2013 року Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області відмовило у виплаті
відповідної допомоги посилаючись на
недостатність стажу за вислугою років
для отримання десяти місячних пенсій,
внаслідок корегування стажу роботи.

Суд апеляційної інстанції,
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права при винесенні
оскарженої постанови, виходить з
наступного.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Спірні відносини регулюються
положеннями Закону України "Про
пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року
№1788-XII, Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV,
Кодексу законів про працю України від
10.12.1971 року та підзаконними
нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" громадяни
України мають право на державне
пенсійне забезпечення за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника та в інших випадках,
передбачених цим Законом. Статтею 2
цього Закону до трудових пенсій
віднесені, зокрема, пенсія за віком та
за вислугу років.

Відповідно ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

Пунктом 7-1 Прикінцевих положень
вказаного Закону встановлено, що
особам, які на день досягнення
пенсійного віку, передбаченого статтею
26 цього Закону, працювали в закладах та
установах державної або комунальної
форми власності на посадах, робота на
яких дає право на призначення пенсії за
вислугу років відповідно до пунктів "е"
- "ж" статті 55 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", і мають
страховий стаж (для чоловіків - 35 років,
для жінок - 30 років) на таких посадах, а
також якщо вони до цього не отримували
будь-яку пенсію, при призначенні пенсії
за віком виплачується грошова
допомога, яка не підлягає
оподаткуванню, у розмірі їх десяти
місячних пенсій станом на день її
призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає
право на призначення грошової
допомоги, та механізм виплати цієї
допомоги встановлюються Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до п. 5 Порядку обчислення
страхового стажу, що дає право на
призначення грошової допомоги, та її
виплати, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 23
листопада 2011 року № 1191, грошова
допомога надається особам, яким
починаючи з 1 жовтня 2011 року
призначається пенсія за віком
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та які на день досягнення
пенсійного віку, передбаченого статтею
26 зазначеного Закону, працювали в
закладах та установах державної або
комунальної форми власності на
посадах, робота на яких дає право на
призначення пенсії за вислугу років
відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", і мають страховий стаж
(для чоловіків - 35 років, для жінок - 30
років) на таких посадах, а також якщо
вони до цього не отримували будь-яку
пенсію.

Зважаючи на приведені вище положення,
право на грошову допомогу має особа,
після досягнення нею певного віку, при
наявності страхового стажу для жінок -
30 років, при призначенні такій особі
пенсії за віком.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 909 від 04.11.1993 затверджено Перелік
закладів і установ освіти, охорони
здоров'я та соціального захисту і
посад, робота на яких дає право на
пенсію за вислугу років, відповідно до
якої, в розділі І "Освіта" визначено, що
вказане право мають, зокрема, викладачі
загальноосвітніх навчальних закладів,
військових загальноосвітніх
навчальних закладів, музичних і
художніх шкіл.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 з 01.08.1981 року по 26.08.2001 року
працювала вчителем фортепіано, з 27.08.2001
прийнята на роботу в «Дитячу музичну
школу №4» на посаду викладача по класу
фортепіано і концертмейстером, крім
того була призначена заступником
директора з навчально-виховної роботи.
З 02 липня 2002 року прийнята на посаду
викладача, концертмейстера в
Дніпродзержинське державне музичне
училище.

Крім того, як вбачається з довідки
виданої директором Комунального
вищого навчального закладу
«Дніпродзержинське обласне музичне
училище» від 29 серпня 2013 року
вбачається, що ОСОБА_1 працювала за
сумісництвом на посаді викладача та
концертмейстера із річним
навантаженням у 787 педагогічних годин
та 874 концертмейстерських годин, тобто
на дві повні ставки. (а.с. 10)

Відповідно до Положення «Про умови
роботи за сумісництвом працівників
державних підприємств, установ і
організацій», сумісництвом вважається
виконання працівником, крім своєї
основної, іншої регулярної оплачуваної
роботи на умовах трудового договору у
вільний від основної роботи час на тому
ж або іншому підприємстві, в установі,
організації або у громадянина за
наймом. Для роботи за сумісництвом
згода власника або уповноваженого ним
органу за місцем основної роботи не
потрібно. В трудову книжку відомостей
про роботу за сумісництвом провадиться
за бажанням працівника власником або
уповноваженим ним органом за місцем
основної роботи.

Таким чином, проведення Управлінням
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська коригування стажу
роботи, тобто віднесення стажу роботи
викладача по класу фортепіано до
роботи за сумісництвом, не може бути
підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на призначення пенсії та виплати
грошової допомоги передбаченої
пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На підставі зазначеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що суд
першої інстанції під час розгляду
даної справи об'єктивно, повно та
всебічно дослідив обставини, які мають
суттєве значення для вирішення справи,
дав їм правильну юридичну оцінку і
ухвалив законне, обґрунтоване рішення
без порушень норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому постанову суду
першої інстанції у даній справі
необхідно залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198,
статтями 205, 206 КАС України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 27 травня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, але може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський