Справа № 2а-16397/11/2670
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/35879/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Степашка О.І.

Суддів
Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Будівельно-комерційна фірма
«Будцентр»

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
08.12.2011

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.05.2012

у справі № 2а-16397/11/2670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Будівельно-комерційна фірма
«Будцентр»

до Державної податкової інспекції
у Печерському районі м. Києва Державної
податкової служби

про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення-
рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Будівельно-комерційна фірма
«Будцентр» (далі по тексту - позивач,
ТОВ «Будівельно-комерційна фірма
«Будцентр») звернулось до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Печерському районі м. Києва
Державної податкової служби (далі по
тексту - відповідач, ДПІ у Печерському
районі м. Києва ДПС) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
17.06.2011 №.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
08.12.2011, яка залишена без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.05.2012, в
задоволені позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та прийняти нове рішення,
яким позов задовольнити, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Судами попередніх інстанцій зазначено,
що згідно акту перевірки встановлено
порушення позивачем пп. 7.2.3, пп. 7.2.6 п. 7.2,
пп. 7.4.1, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість», в
результаті чого занижено податок на
додану вартість в періоді, що
перевірявся, на загальну суму 181565,00 грн.
Підставою для висновків податкового
органу, стало те, що діяльність
контрагента позивача - ТОВ «Моней Фарм»
мала ознаки фіктивного підприємництва,
за юридичною адресою не знаходилось,
проти засновника та директора
вказаного підприємства порушено
кримінальну справу, у товариства
відсутні основні фонди (приміщення,
автомобільний транспорт), а також
устаткування, що необхідне для
здійснення фінансово-господарської
діяльності, склад працівників складає 0
осіб, свідоцтво платника ПДВ
товариства анульоване 26.01.2011, ТОВ
«Моней Фарм» не мало реальної
можливості надавати позивачу послуги
за договором надання послуг від 02.11.2009
№28-П.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (який діяв до 31.12.2010)
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою п. 6.1 ст. 6 та ст. 8-1 цього
Закону, протягом такого звітного
періоду у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

В силу вимог пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 даного
Закону не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Таким чином, обов'язковою умовою
виникнення у платника права на
податковий кредит та на зменшення
оподатковуваного доходу на суму
понесених витрат є реальне здійснення
операцій з придбання товарів (робіт,
послуг) з метою їх використання в
оподатковуваних операціях, а також
оформлення зазначених операцій
необхідними документами первинного
обліку (у тому числі податковими
накладними), що містять достовірні
відомості про обсяг та зміст
господарської операції.

При цьому, обставини щодо діяння
фізичних осіб, встановлені під час
досудового слідства по кримінальній
справі, не можна вважати визначальними
при оцінці адміністративним судом
правомірності поведінки юридичної
особи-контрагента, якщо йдеться про
відповідальність за порушення
податкового законодавства цією
юридичною особою. Тобто, обставини,
встановлені під час досудового
слідства по кримінальній справі, не
можуть бути покладені в основу
судового рішення в адміністративному
процесі без їх перевірки та
підтвердження належними та допустимим
доказами.

Отже, при розгляді справи для
перевірки законності формування
платником податкового кредиту, судам
необхідно з'ясовувати реальність
виконання операцій за договором
надання послуг у рамках господарських
правовідносин з контрагентом. Для
цього судам необхідно з'ясувати
характер та зміст спірних операцій з
надання послуг, дослідити усі первинні
документи, які належить складати
залежно від певного виду господарської
операції, наявність у
підприємства-контрагента основних
засобів та трудових ресурсів,
необхідних для вчинення дій, що
становлять зміст відповідних операцій
з надання послуг, і на підставі цього
зробити вмотивований висновок про те,
чи відбувся дійсний рух активів між
учасниками відповідних операцій, що
судами попередніх інстанцій в повній
мірі зроблено не було.

Таким чином, суди обох інстанцій не в
повному обсязі дослідили фактичні
обставини справи, а тому ухвалені ними
судові рішення не можна вважати
законними та обґрунтованими.

Враховуючи, що передбачені
процесуальним законодавством межі
перегляду справи в касаційній
інстанції не дають їй права
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
оскаржувані судові рішення у справі
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції відповідно до ч. 2 ст.
227 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Під час нового розгляду справи суду
першої інстанції необхідно врахувати,
що рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального
закону і всебічно перевіривши
обставини справи, вирішив спір
відповідно до норм матеріального
права, а обґрунтованим визнається
рішення, в якому повно відображені
обставини, що мають значення для
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими у судовому
засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 222, 223, 227, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Будівельно-комерційна фірма
«Будцентр» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 08.12.2011 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.05.2012
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович (підпис)М.О.
Федоров