Справа № 816/3407/14
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року м. Полтава Справа №
816/3407/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Гіглави О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Дубовик
О.І.,

представника позивача - Янсона А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Публічного акціонерного
товариства "Укрнафта" до Лохвицької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

28 серпня 2014 року Публічне акціонерне
товариство "Укрнафта" (далі - ПАТ
"Укрнафта", позивач) звернулось до
Полтавського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Лохвицької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області (далі - Лохвицька
ОДПІ, відповідач) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 19
червня 2014 року № та №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
камеральна перевірка проведена без
законних на це підстав, так як
камеральна перевірка проводиться у
приміщенні контролюючого органу
виключно на підставі даних, зазначених
у податкових деклараціях (розрахунках)
платників податків. Натомість висновки
Лохвицької ОДПІ про порушення ПАТ
"Укрнафта" вимог податкового
законодавства ґрунтувалися на
підставі інформації про отримання ПАТ
"Укрнафта" дозволів на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами
№-11 та №-1 від 25.01.2013, які не
підпадають під визначення терміну
"податкова декларація (розрахунок)" і не
можуть бути предметом камеральної
перевірки та, відповідно, підставою для
здійснення висновку контролюючим
органом про порушення ПАТ "Укрнафта"
п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, п. 250.2 ст. 250 ПК
України. Також позивач вказував на те,
що протягом 1-4 кварталів 2013 року та 1
кварталу 2014 року викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря
факельними амбарами газових
свердловин №12 Сверидівського родовища
та №7 Червонозаводської площі
Рудівсько-Червонозаводського родовища
ПАТ "Укрнафта" не здійснювало. Таким
чином, факт отримання дозволів на
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря вказаними
стаціонарними джерелами свідчить лише
про правомірну господарську
діяльність ПАТ "Укрнафта" та виконання
ним вимог статті 11 Закону України "Про
охорону атмосферного повітря" та не є
подією, яка включає вказаний суб'єкт
господарювання в коло платників
податку екологічного збору. А відтак у
позивача не виник обов'язок щодо
подання податкових декларацій з
екологічного податку по Лучанській та
Свиридівській сільських радах та
відповідних заяв згідно п.250.9 ст.250 ПК
України.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
просив суд їх задовольнити.

Відповідач явку свого уповноваженого
представника в судове засідання не
забезпечив, направив до суду
клопотання про проведення засідання
без участі уповноваженого
представника Лохвицької ОДПІ (а.с. 68).

У письмових запереченнях на
адміністративний позов №1137/9 від 08.09.2014
(а.с. 27-31) відповідач просив відмовити у
задоволенні позовних вимог, з огляду на
наявність у ПАТ "Укрнафта" дозволів на
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами: - №-1, термін дії
дозволу з 25.01.2013 по 25.01.2018 (факельний
амбар свердловина №12 Свиридівського
родовища); - №-11, термін дії
дозволу з 25.01.2013 по 25.01.2018 (факельний
амбар свердловина №7
Червонозаводського родовища). Тобто,
отримуючи вказані дозволи ПАТ
"Укрнафта" планувало здійснення
викидів забруднюючих речовин
стаціонарними джерелами забруднення
на протязі 2013-2017 років. Таким чином, при
отриманні дозволу суб'єкт
господарювання сам визнає себе
потенційним забруднювачем
атмосферного повітря та платником
екологічного податку, а відтак повинен
подавати до контролюючого органу за
місцем розташування джерел
забруднення податкові декларації
екологічного податку. Разом з тим, в
порушення вимог п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, п.
250.2 ст. 250 Податкового кодексу України
декларації екологічного податку
(Лучанська сільська рада, Свиридівська
сільська рада) за 1-4 кв. 2013 року та 1 кв.
2014 року ПАТ "Укрнафта" до Лохвицької
ОДПІ не подавалися. При цьому, на
виконання вимог п. 250.9 ст. 250 ПК
України у 2013-2014 роках заяв від ПАТ
"Укрнафта" про відсутність у нього у
звітних роках об'єкта обчислення
екологічного податку до Лохвицької
ОДПІ (контролюючий орган за місцем
розташування джерел забруднення) також
не надходило.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до висновку, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.05.2014 на підставі
п.п 191.1.1 та п.п 191.1.2 п. 191.1 ст. 19, п.п 20.1.4 п.
20.1 ст.20 та п. 75.1 ст. 75 ПК України,
Дорошенко Наталією Леонідівною,
головним державним
ревізором-інспектором відділу
податкового аудиту Лохвицької ОДПІ ГУ
Міндоходів у Полтавській області,
проведено камеральну перевірку
податкової декларації (розрахунку) по
екологічному податку - , ) за
1-4 картали 2013 року, 1 квартал 2014 року.

За результатами перевірки
контролюючим органом 29.05.2014 складено
акт №77/16-17-22/00135390 (а.с. 11-12), в якому
зафіксовано порушення позивачем вимог
п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, п. 250.2 ст. 250 ПК
України, а саме - неподання ПАТ
"Укрнафта" податкової декларації
екологічного податку (Лучанська
сільська рада, дозвіл на викиди в
атмосферне повітря забруднюючих
речовин стаціонарними джерелами
забруднення №-11) за 1-4 кв. 2013 року, 1
кв. 2014 року (граничний строк подання
10.05.2013, 09.08.2013, 11.11.2013, 10.02.2014, 12.05.2014) та
податкової декларації екологічного
податку (Свиридівська сільська рада,
дозвіл на викиди в атмосферне повітря
забруднюючих речовин стаціонарними
джерелами забруднення -1) за 1-4 кв.
2013 року, 1 кв. 2014 року (граничний строк
подання 10.05.2013, 09.08.2013, 11.11.2013, 10.02.2014,
12.05.2014). Відповідальність платника
передбачена пунктом 120.1 статті 120
розділу ІІ ПК України.

На підставі акту перевірки
№77/16-17-22/00135390 від 29.05.2014, Лохвицькою ОДПІ
прийняті податкові
повідомлення-рішення від 19.06.2014:

- №, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем:
надходження від викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря
стаціонарними джерелами забруднення у
розмірі 850,00 грн, в тому числі 850,00 грн -
за штрафними (фінансовими) санкціями
(а.с. 8);

- №, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем:
надходження від викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря
стаціонарними джерелами забруднення у
розмірі 850,00 грн, в тому числі 850,00 грн -
за штрафними (фінансовими) санкціями
(а.с. 9).

Позивач, не погоджуючись з прийнятими
податковими повідомленнями-рішеннями,
звернувся до суду з вимогою про
визнання вказаних рішень
протиправними та їх скасування.

Оцінюючи обґрунтованість оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень, суд
виходить з наступного.

Відповідно до п.п. 16.1.3 п.6.1 ст. 16 ПК
України платник податків зобов'язаний
подавати до контролюючих органів у
порядку, встановленому податковим та
митним законодавством, декларації,
звітність та інші документи, пов'язані
з обчисленням і сплатою податків та
зборів.

У відповідності до ст. 15 ПК України
платниками податків визнаються
фізичні особи (резиденти і нерезиденти
України), юридичні особи (резиденти і
нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний
з платників податків може бути
платником податку за одним або
кількома податками та зборами.

Пунктами 49.1 та 49.2 ст. 49 ПК України
визначено, що податкова декларація
подається за звітний період в
установлені цим Кодексом строки органу
державної податкової служби, в якому
перебуває на обліку платник податків.
Платник податків зобов'язаний за
кожний встановлений цим Кодексом
звітний період подавати податкові
декларації щодо кожного окремого
податку, платником якого він є,
відповідно до цього Кодексу незалежно
від того, чи провадив такий платник
податку господарську діяльність у
звітному періоді.

Податкові декларації, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, подаються
за базовий звітний (податковий) період,
що дорівнює календарному кварталу або
календарному півріччю (у тому числі в
разі сплати квартальних або піврічних
авансових внесків) - протягом 40
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) кварталу (півріччя) (п.п.
49.18.2. п. 49.18. ст. 49 ПК України).

Згідно з п.п. 14.1.57 п. 14.1 ст. 14 ПК України
екологічний податок -
загальнодержавний обов'язковий платіж,
що справляється з фактичних обсягів
викидів у атмосферне повітря, скидів у
водні об'єкти забруднюючих речовин,
розміщення відходів, фактичного обсягу
радіоактивних відходів, що тимчасово
зберігаються їх виробниками,
фактичного обсягу утворених
радіоактивних відходів та з фактичного
обсягу радіоактивних відходів,
накопичених до 1 квітня 2009 року.

Відповідно до п. 240.1. ст. 240 ПК України
платниками податку є суб'єкти
господарювання, юридичні особи, що не
провадять господарську
(підприємницьку) діяльність, бюджетні
установи, громадські та інші
підприємства, установи та організації,
постійні представництва нерезидентів,
включаючи тих, які виконують агентські
(представницькі) функції стосовно
таких нерезидентів або їх засновників,
під час провадження діяльності яких на
території України і в межах її
континентального шельфу та виключної
(морської) економічної зони
здійснюються:

- викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами забруднення;

- скиди забруднюючих речовин
безпосередньо у водні об'єкти;

- розміщення відходів (крім розміщення
окремих видів (класів) відходів як
вторинної сировини, що розміщуються на
власних територіях (об'єктах) суб'єктів
господарювання);

- утворення радіоактивних відходів
(включаючи вже накопичені);

- тимчасове зберігання радіоактивних
відходів їх виробниками понад
установлений особливими умовами
ліцензії строк.

Таким чином, платниками екологічного
податку є юридичні і фізичні особи, які
здійснюють види діяльності,
передбачені підпунктами 240.1.1 - 240.1.5 ст.
240 ПК України.

Відповідно до п.п. 242.1.1 п. 242.1 ст. 242 ПК
України об'єктом та базою
оподаткування є обсяги та види
забруднюючих речовин, які викидаються
в атмосферне повітря стаціонарними
джерелами.

Згідно зі ст. 250 ПК України базовий
податковий (звітний) період дорівнює
календарному кварталу. Платники
податку, крім тих, які визначені
пунктом 240.2 статті 240 цього Кодексу, та
податкові агенти складають податкові
декларації за формою, встановленою у
порядку, передбаченому статтею 46 цього
Кодексу, подають їх протягом 40
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) кварталу, до органів
державної податкової служби та
сплачують податок протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації, за
винятком податкових агентів,
визначених підпунктом 241.2.2 пункту 241.2
статті 241 цього Кодексу, які сплачують
податок до або в день подання митної
декларації, за викиди в атмосферне
повітря забруднюючих речовин
стаціонарними джерелами забруднення,
скиди забруднюючих речовин у водні
об'єкти, розміщення протягом звітного
кварталу відходів у спеціально
відведених для цього місцях чи на
об'єктах - за місцем розміщення
стаціонарних джерел, спеціально
відведених для цього місць чи об'єктів.

Отже, аналіз вказаних правових норм
свідчить, що платниками екологічного
податку, є суб'єкти господарювання,
якими безпосередньо здійснюються
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами забруднення (незалежно від
отримання дозволу на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами
забруднення). Умови видання дозволів на
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами забруднення не впливають на
визначення платників податку.

Як слідує з матеріалів справи та не
заперечувалося представником
позивача, 25.01.2013 Держуправлінням
охорони навколишнього природного
середовища в Полтавській області
видано ПАТ "Укрнафта" дозволи:

- №-1, термін дії дозволу з 25.01.2013 по
25.01.2018, місцезнаходження об'єкта: біля с.
Яшники, Лохвицький район, Полтавська
область, Україна, 36020 (факельний амбар
свердловина №12 Свиридівського
родовища) /а.с. 17-20/;

- №-11, термін дії дозволу з 25.01.2013
по 25.01.2018, місцезнаходження об'єкта:
біля с. Юсківці, Лохвицький район,
Полтавська область, Україна, 36020
(факельний амбар свердловина №7
Червонозаводського родовища) /а.с. 13-16/.

Як пояснив представник ПАТ "Укрнафта",
функція факельних амбарів полягає у
зборі та відведенні на безпечну
відстань газу після технологічних,
аварійних продувок технологічних
апаратів і комунікацій газових
промислів. Протягом 1-4 кварталів 2013
року та 1 кварталу 2014 року
технологічних і аварійних продувок
технологічних апаратів, конструктивно
пов'язаних з газовими свердловинами №12
Свиридівського родовища та №7
Червонозаводської площі
Рудівсько-Червонозаводського
родовища, ПАТ "Укрнафта" не здійснювало.

Також представник позивача вказував,
що на газовій свердловині №7
Червонозаводської площі
Рудівсько-Червонозаводського родовища
припинено видобуток з лютого 2000 року по
причині виснаження пластів, на №12
Свиридівського родовища - з 17.11.2010 по
причині закінчення терміну дозволу на
користування ділянкою надр
(Свиридівське родовище) та
недосягнення домовленості щодо їх
використання з новим власником
дозволу. Вказані свердловини виведені
з експлуатаційного фонду свердловин,
як видобувні, і використовуються НГВУ
"Полтаванафтогаз" в якості
спостережних свердловин.

На підтвердження своїх доводів
представником позивача надано копії
листа ВАТ "Укрнафта" від 22.11.2010,
протоколу засідання геолого-технічної
ради НГВУ "Полтаванафтогаз" від 29.12.2009,
показники накопиченого видобутку
газових свердловин НГВУ
"Полтаванафтогаз" ПАТ "Укрнафта" з
початку їх експлуатації (а.с. 43-59).

Так, показники накопиченого видобутку
газових свердловин НГВУ
"Полтаванафтогаз" ПАТ "Укрнафта" за
грудень 2011 року, грудень 2012 року,
грудень 2013 року, березень 2014 року
відображають відсутність видобутку
природного газу і газового конденсату
із свердловин №12 Свиридівського
родовища та №7 Червонозаводської площі
Рудівсько-Червонозаводського родовища
на протязі 2011-2013 років та І кварталу 2014
року. Вказане, як стверджує позивач,
свідчить про відсутність викидів
забруднюючих речовин на факельних
амбарах цих свердловин, а тому факт
отримання дозволів на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря факельними амбарами цих
газових свердловин, які не є
ліквідованими, а перебувають у
спостережному фонді, підтверджує лише
правомірну господарську діяльність
ПАТ "Укрнафта" та виконання ним вимог
статті 11 Закону України "Про охорону
атмосферного повітря" і не є подією, яка
включає вказаний суб'єкт
господарювання в коло платників
податку екологічного збору.

Проте, суд не погоджується з позицією
ПАТ "Укрнафта" стосовно того, що у
спірних відносинах останнє не
являється платником екологічного
податку, з огляду на наступне.

Так, дійсно, згідно показників
накопиченого видобутку газових
свердловин НГВУ "Полтаванафтогаз" ПАТ
"Укрнафта" за грудень 2011 року, грудень
2012 року, грудень 2013 року, березень
2014 року видобуток природного газу і
газового конденсату із свердловин №12
Свиридівського родовища та №7
Червонозаводської площі
Рудівсько-Червонозаводського родовища
на протязі 2011-2013 років та І кварталу 2014
року не здійснювався.

Водночас, показники накопиченого
видобутку газових свердловин НГВУ
"Полтаванафтогаз" ПАТ "Укрнафта"
свідчать про те, що у 2012-2013 роках та 1
кварталі 2014 року ПАТ "Укрнафта"
здійснювало видобуток природного газу
і газового конденсату із ряду інших
свердловин, наприклад, свердловин
Андріянівського, Свистунківського,
Середняківського та Харківцівського
родовищ, внаслідок чого мали місце
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря (а.с. 52-59).

Таким чином, оскільки у 2012-2013 роках та 1
кварталі 2014 року ПАТ "Укрнафта"
здійснювало видобуток природного газу
і газового конденсату із ряду інших
свердловин, у зв'язку з чим мали місце
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря, суд доходить
висновку про те, що ПАТ "Укрнафта" у
вказаних періодах мало статус платника
екологічного податку безвідносно до
місця видобутку природного газу і
конденсату та місця розташування
джерела забруднення відповідно.

Відповідно до п. 250.9 ст. 250 ПК України
якщо платник податку з початку
звітного року не планує здійснення
викидів, скидів забруднюючих речовин,
розміщення відходів, утворення
радіоактивних відходів протягом
звітного року, то такий платник податку
повинен повідомити про це відповідний
орган державної податкової служби за
місцем розташування джерел
забруднення та скласти заяву про
відсутність у нього у звітному році
об'єкта обчислення екологічного
податку. В іншому разі платник податку
зобов'язаний подавати податкові
декларації відповідно до цієї статті
Кодексу.

Отже, суб'єкт господарювання, ПАТ
"Укрнафта", який провадить діяльність,
під час провадження якої здійснюються
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря факельними
амбарами газових свердловин, має право
не подавати податкові декларації з
екологічного податку, зважаючи на
приписи п. 250.9 ст. 250 ПК України, у разі
повідомлення ним відповідного
контролюючого органу шляхом подання
заяви про відсутність у звітному році
об'єкта обчислення екологічного
податку.

Судом встановлено, що у 2013-2014 роках заяв
ПАТ "Укрнафта" про відсутність у нього у
звітних періодах об'єкта обчислення
екологічного податку до Лохвицької
ОДПІ не надходило.

Таким чином, керуючись п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст.
49, п. 250.2, п.250.9 ст. 250 ПК України, позивач
повинен був подати до контролюючого
органу за місцем розташування джерел
забруднення - Лохвицької ОДПІ
податкові декларації екологічного
податку (Лучанська сільська рада,
Свиридівська сільська рада) за 1-4 кв. 2013
року та 1 кв. 2014 року.

Відповідно до ч. 1 п. 120.1 ст. 120 ПК України
неподання або несвоєчасне подання
платником податків або іншими особами,
зобов'язаними нараховувати та
сплачувати податки, збори податкових
декларацій (розрахунків), - тягнуть за
собою накладення штрафу в розмірі 170
гривень, за кожне таке неподання або
несвоєчасне подання.

В зв'язку з неподанням ПАТ "Укрнафта" до
Лохвицької ОДПІ заяв про відсутність у
звітному 1-4 кварталах 2013 року та 1
кварталі 2014 року об'єкта обчислення
екологічного податку та за умови
неподання податкової декларації з
екологічного податку за вказані
періоди відповідачем, за висновком
суду, правомірно визначено податковими
повідомленнями-рішеннями від 19.06.2014
№ та № суми штрафних
санкцій за неподання податкових
декларацій з екологічного податку у
розмірі 850,00 грн кожним рішенням (по 170,00
грн за кожне неподання податкової
декларації).

Доводи позивача про те, що камеральна
перевірка проведена без законних
підстав, так як вона проводиться у
приміщенні контролюючого органу
виключно на підставі даних, зазначених
у податкових деклараціях (розрахунках)
платників податків, які ПАТ "Укрнафта"
не подавались, не спростовують
допущення порушення (неподання
податкових декларацій) та самі по собі
не можуть слугувати підставою для
скасування прийнятих податкових
повідомлень-рішень про застосування
штрафних санкцій.

Пунктом 3 частини 2 статті 4 Закону
України "Про судовий збір" визначено, що
за подання до адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру встановлюється ставка
судового збору в розмірі 2 відсотка
розміру майнових вимог, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Розмір мінімальної заробітної плати
станом на 01.01.2014 року становить 1218,00 грн.

Отже ставка судового збору за подання
позовної заяви майнового характеру в
даному випадку складає 1827,00 грн.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про
судовий збір" передбачено, що під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Згідно платіжного доручення №5659 від
26.08.2014 позивачем при зверненні до суду
сплачено 10% розміру ставки судового
збору, а саме - 182,70 грн.

У зв'язку з цим, з ПАТ "Укрнафта" до
Державного бюджету України підлягає
стягненню судовий збір в розмірі 1644,30
грн.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову Публічного акціонерного
товариства "Укрнафта" до Лохвицької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень -
відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Укрнафта"
(ідентифікаційний код 00135390) до
Державного бюджету України (реквізити
для сплати судового збору: отримувач
коштів - УДКСУ у м. Полтаві Полтавської
області, 22030001; код за ЄДРПОУ - 38019510; банк
отримувача - ГУДКСУ у Полтавській
області; код банку - 831019; розрахунковий
рахунок - 4002; призначення платежу -
судовий збір, за позовом ______/ПІБ чи
назва установи, організації позивача/,
Полтавський окружний адміністративний
суд, ) судовий збір у
розмірі 1644 (одна тисяча шістсот сорок
чотири) гривні 30 (тридцять) копійок.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 22
вересня 2014 року.

Суддя
О.В. Гіглава