Справа № 185/1215/14-а (2а/185/41/14)
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" вересня 2014 р.
К/800/38336/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Рецебуринського Ю.Й., Ситникова О.Ф.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Павлограді та Павлоградському
районі Дніпропетровської області на
постанову Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 7 травня 2014 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 17 червня 2014
року по справі №185/1215/14-а

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Павлограді та

Павлоградському районі
Дніпропетровської області (далі -
Управління)

про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до
Управління, в якому просила визнати
протиправною відмову відповідача у
призначенні пенсії у зв'язку з втратою
годувальника на дитину ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 за померлого ОСОБА_6 та
зобов'язати відповідача призначити
пенсію у зв'язку з втратою годувальника
на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за
померлого ОСОБА_6 з 19 серпня 2013 року.

Постановою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 7 травня 2014 року, залишеною
без змін ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 17 червня 2014 року, позов задоволено
частково.

Зобов'язано відповідача призначити
пенсію у зв'язку з втратою годувальника
на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв'язку
із смертю її годувальника ОСОБА_6,
починаючи з 7 травня 2014 року.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями, Управління подало
касаційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
і процесуального права, просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанції і ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги, суд
касаційної інстанції вважає, що скарга
не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_4
перебувала у шлюбі з ОСОБА_6, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб
серія НОМЕР_1 (а.с.9).

Позивач від першого шлюбу має
неповнолітню доньку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 30 жовтня 2013 року
встановлено факт перебування
неповнолітньої ОСОБА_5 на утриманні
ОСОБА_6 та факт втрати неповнолітньою
ОСОБА_5 джерела засобів для існування
після смерті ОСОБА_6 19 серпня 2013 року.

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
Управління із заявою про призначення
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
на неповнолітню дитину ОСОБА_5 за
померлого ОСОБА_6

Відповідач відмовив у призначенні
позивачу пенсії, посилаючись на те, що
ОСОБА_5 не є донькою померлого ОСОБА_6 та
не перебувала в нього на утриманні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4
про зобов'язання Управління призначити
пенсію у зв'язку з втратою годувальника
на дитину ОСОБА_5, суди першої та
апеляційної інстанцій виходили з
наступних мотивів, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Статтею 9 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон № 1058-ІV) встановлено види
пенсійних виплат і соціальних послуг,
зокрема в частині першій зазначено, що
відповідно до цього Закону за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі призначаються такі пенсійні
виплати: пенсія за віком; пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Розділом V вказаного Закону визначено
умови призначення пенсії у зв'язку з
втратою годувальника (стаття 36), розмір
такої пенсії (стаття 37), період, на який
вона призначається, зміна розміру
(стаття 38), призначення однієї пенсії у
зв'язку з втратою годувальника на всіх
членів сім'ї, виділення частки пенсії
(стаття 39).

Відповідно частини 1 статті 36 Закону №
1058-ІV пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні, за наявності в годувальника
на день смерті страхового стажу, який
був би необхідний йому для призначення
пенсії по інвалідності, а в разі смерті
пенсіонера або осіб зазначених у
частині статті 32 цього Закону,
незалежно від тривалості страхового
стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку
з втратою годувальника призначається
незалежно від того, чи були вони на
утриманні годувальника.

Непрацездатними членами сім'ї, в тому
числі, є діти (у тому числі діти, які
народилися до спливу 10 місяців з дня
смерті годувальника) померлого
годувальника, які не досягли 18 років
або старші цього віку, якщо вони стали
інвалідами до досягнення 18 років (пункт
2 частини 2 статті 36).

Частиною 3 статті 36 Закону № 1058-ІV
встановлено, що до членів сім'ї, які
вважаються такими, що були на утриманні
померлого годувальника, відносяться
особи, зазначені в частині другій цієї
статті, якщо вони, зокрема, були на
повному утриманні померлого
годувальника.

За приписами частини 5 статті 36 Закону
№ 1058-ІV пасинок і падчерка мають право
на пенсію у зв'язку з втратою
годувальника нарівні з рідними дітьми,
якщо вони не одержували аліментів від
батьків.

Судами встановлено, що ОСОБА_5 має
захворювання на цукровий діабет тяжкої
форми Е10 та являється інвалідом з
дитинства до 18 років, знаходилась на
утриманні ОСОБА_6

Відповідно до статті 32 Закону № 1058-ІV
особи, визнані інвалідами, мають право
на пенсію по інвалідності, залежно від
групи інвалідності, за наявності
такого страхового стажу на час
настання інвалідності або на день
звернення за пенсією, зокрема, для
інвалідів ІІ та ІІІ груп від 49 років до
досягнення особою 51 року включно - 12
років.

Як встановлено судами на день смерті
ОСОБА_6 досяг п'ятидесятирічного віку
та мав трудовий стаж більше 12 років,
звільнений 2 серпня 2013 року у зв'язку з
виходом на пенсію.

Враховуючи те, що неповнолітня ОСОБА_5
являється інвалідом з дитинства,
перебувала на утриманні ОСОБА_6, в якого
на момент смерті був наявний страховий
стаж необхідний для призначення йому
пенсії по інвалідності, суди
попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог щодо
зобов'язання Управління призначити
пенсію у зв'язку з втратою годувальника
на дитину ОСОБА_5

Доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують і не дають
підстав вважати, що судами першої та
апеляційної інстанцій при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області залишити
без задоволення.

Постанову Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 7 травня 2014 року та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 17 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ємельянова В.І.

Судді
Рецебуринський Ю.Й.

Ситников О.Ф.