Справа № 814/1913/14
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2014-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

08 серпня 2014 року
Справа № 814/1913/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Малих О.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження справу за

адміністративним позовом: Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва (пр.
Жовтневий, 55-е, м. Миколаїв, 54018)

до відповідача: Приватного
підприємства «Презент-плюс» (вул.
К.Лібкнехта, 39, кв. 5, м. Миколаїв, 54001)

про: стягнення заборгованості в сумі 1
796,30 грн.,

в с т а н о в и в:

Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва
(надалі - позивач) звернулось до
адміністративного суду з позовною
заявою до Приватного підприємства
«Презент-плюс» (надалі - відповідач) про
стягнення заборгованості в сумі 1 796,30
грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що відповідач має
заборгованість по розрахунку суми
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, що
підлягають сплаті за липень - вересень
2006 року та інших платежів, що
залишається не погашеною.

Представник позивача надав клопотання
про розгляд справи в порядку
письмового провадження (арк. спр. 28).

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився. Ухвала суду від
04.07.2014 року про відкриття провадження в
адміністративній справі та повістка
про виклик від 25.07.2014 року, направлені
за юридичною адресою відповідача, без
вручення адресату повернулись (арк.
спр. 16 - 19, 25 - 27).

Згідно ч. 11 ст. 35 КАС України, у разі
повернення поштового відправлення з
повісткою, яка не вручена адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що така повістка вручена належним
чином.

Суд вважає, що справа може бути
розглянута по суті на підставі наявних
у справі доказів, а відсутність
повноважних представників сторін,
відповідно до ст. 128 КАС України, не
перешкоджає вирішенню спору.

Дослідивши всі матеріали справи,
оцінивши наявні докази в їх сукупності,
суд встановив таке.

Відповідно до абз. 6-7 п. 7 розділу VIII
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України від 08.07.2003 року № 2464-VI
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 01 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 01 січня 2011 року не
настав, здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

Відповідно до п. 6 ст. 20 Закону України
від 09.07.2003 № 1058 «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (надалі - Закон № 1058),
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальникми та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженою Постановою
правління Пенсійного фонду України
19.12.2003 року № 21-1 та зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 16.01.200
року № 64/8663 страхувальники
(роботодавці та інші особи, які
відповідно до Закону сплачують
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування)
зобов'язані нараховувати, обчислювати
і сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески на
загальнообов'язкове пенсійне
страхування.

Відповідно до частини 6 статті 20 Закону
№ 1058 відповідач (страхувальник)
зобов'язаний сплачувати страхові
внески, самостійно ним нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду.

Станом на 25.06.2014 року відповідач має
недоїмку по сплаті внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за липень - вересень 2006
року у сумі 618,54 грн., що підтверджується
розрахунками сум страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування (арк. спр. 6 - 8).

На підставі п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону № 1058 за
несплату або несвоєчасну сплату
страхових внесків, рішеннями:

- № 989 про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахування страхувальниками або
органом Пенсійного фонду від 26.09.2006
року до відповідача була застосована
фінансова санкція, яка складається з
штрафної санкції у сумі 465,31 грн. та пені
у розмірі 157,51 грн. (арк. спр. 9);

- № 1540 про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахування страхувальниками або
органом Пенсійного фонду від 27.11.2006
року до відповідача була застосована
фінансова санкція, яка складається з
штрафної санкції у сумі 680,22 грн. та пені
у розмірі 215,68 грн. (арк. спр. 10).

Заборгованість відповідача, з
урахуванням часткової сплати суми
боргу у розмірі 340,76 грн., становить 1 796,30
грн., що підтверджується наявним
уматеріалах справи розрахунком суми
позову (арк. спр. 4).

Згідно із ч. 3 ст. 106 Закону № 1058
територіальні органи Пенсійного
фонду за формою і у строки, визначені
правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.
Протягом десяти робочих днів із дня
одержання вимоги про сплату недоїмки
страхувальник зобов'язаний сплатити
суми недоїмки та суми фінансових
санкцій.

Позивач надіслав відповідачу вимогу
про сплату недоїмки, що
підтверджується копією корінця вимоги
№ Ю-135/25 від 01.04.2013 року, яка без вручення
адресату повернулась (арк. спр. 11).

Відповідач суму заборгованості не
сплатив, в установленому законом
порядку не оскаржив.

Частиною 3 статі 106 Закону № 1058
передбачено право органу Пенсійного
фонду України на звернення до суду з
позовом про стягнення недоїмки.

Відповідно до статті 11, частини 1 статті
71 Кодексу адміністративного
судочинства України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідач своїм правом не
скористався, заперечень на позов не
надав, доказів погашення
заборгованості станом на час розгляду
справи не надав.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані, підтверджені
матеріалами справи та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 4 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, судові витрати з відповідача
не стягуються.

Керуючись статтями 94, 128, 158, 160-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Приватного підприємства
«Презент-плюс» ()
заборгованість зі сплати страхових
внесків та інших платежів в сумі 1 796,30
грн.(одна тисяча сімсот дев'яносто
шість гривень 30 копійок) на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва ().

Постанова набирає законної сили після
закінчення 10-денного строку з дня
проголошення/отримання постанови, якщо
протягом цього часу не буде подано
апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили постанови
за наслідками апеляційного
провадження.

Порядок та строки апеляційного
оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Миколаївський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення встановлених строків
залишається без розгляду, якщо суд
апеляційної інстанції за заявою особи,
яка її подала, не знайде підстав для
поновлення строку.

Суддя
О.В. Малих