Справа № 2-а/331/204/13
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2014 рокусправа № 2-а/331/204/13

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим
Ю.М. ,

за участю секретаря судового
засідання: Фастовської М.А.,

за участю представників:

позивача: - не з'явився,

відповідача: - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Жовтневого районного суду
Запорізької області від 13 грудня 2013
року

у справі № 2-а/331/204/13

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України
в Жовтневому районі м. Запоріжжя

про визнання протиправними дій,
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернулася у
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м.
Запоріжжя про визнання протиправними
дій щодо невключення у розрахунок
пенсії певних виплат, зобов'язання з 17
серпня 2009 року перерахувати та
виплатити пенсію державного службовця
з урахуванням у складі заробітної
плати, допомог, індексації та
винагороди.

Ухвалою Жовтневого районного суду
Запорізької області від 13 грудня 2013
року частину позовних вимог за період з
17 серпня 2009 року по 28 червня 2013 року
залишено без розгляду та в іншій
частині позовних вимог відкрито
скорочене провадження у справі.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції в частині залишення позовних
вимог без розгляду, ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм процесуального
права, просить скасувати оскаржувану
ухвалу та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, в судове засідання не з'явилися.
Відповідно до статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи із наступного.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у
грудні 2013 року про визнання
протиправними дій та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
пенсії державного службовця з
урахуванням у складі заробітної плати,
з якої призначається пенсія, сум
матеріальної допомоги на оздоровлення
та соціально-побутові питання та
індексації заробітної плати,
винагороди, на які нараховувалися
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування з
моменту призначення пенсії, а саме з 17
серпня 2009 року. Клопотання про
поновлення пропущеного строку
звернення до суду не подала, жодних
причин пропуску строку у позові та
доданих матеріалів не зазначила.

Відповідно до частини 2 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України для звернення за захистом прав,
свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Чинне законодавство, встановленими
строками, обмежує звернення до суду за
захистом прав, свобод та інтересів. Це,
насамперед, обумовлено специфікою
спорів, які розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах.

Згідно зі статтею 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Запоріжжя та з 17
серпня 2009 року отримує пенсію
передбачену Законом України «Про
державну службу».

Пенсія має регулярний характер,
виплачується щомісячно, тому про
порушення свого права (якщо позивач
вважає його порушеним) ОСОБА_1 могла
дізнатися при отриманні чергової
виплати пенсійних коштів.

Безпідставними є доводи ОСОБА_1,
викладені в апеляційній скарзі щодо не
обмеження строків звернення до суду,
оскільки положення частини другої
статті 46 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», частини 2 статті 87 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
встановлюють строки виплати
нарахованих пенсій за минулий час і не
визначають строки перерахунку пенсій.

Отже, враховуючи період звернення
позивача до суду першої інстанції,
відсутність поважних причин пропуску
строку подання адміністративного
позову, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про залишення
без розгляду позовних вимог, заявлених
поза межами шестимісячного строку.

Крім того, згідно з частиною 4 статті 195
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції не
може розглядати позовні вимоги, що не
були заявлені до суду першої інстанції.

Статтею 199 Кодексу адміністративного
судочинства України визначені
повноваження суду апеляційної
інстанції за наслідками розгляду
скарги на ухвалу суду, а саме суд має
право: залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а ухвалу суду - без змін;
змінити ухвалу суду; скасувати ухвалу
суду, яка перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направити
справу для продовження розгляду;
скасувати ухвалу суду і залишити
позовну заяву без розгляду або закрити
провадження у справі; визнати ухвалу
суду нечинною і закрити провадження у
справі; скасувати ухвалу суду і
постановити нову ухвалу.

Враховуючи наведене, суд апеляційної
інстанції при розгляді апеляційної
скарги на ухвалу суду не наділений
повноваженнями щодо вирішення
позовних вимог по суті.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи щодо
залишення частини позовних вимог без
розгляду, у зв'язку з чим підстави для
задоволення апеляційної скарги та
скасування ухвали суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 199, 200, 205, 206, 212
Кодексу адміністративного судочинства
України,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду
Запорізької області від 13 грудня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим