Справа № 182/5978/13-а
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 липня 2014 рокусправа № 182/5978/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чабаненко С.В.

суддів: Іванова
С.М. Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 в своїх
інтересах і як законний представник в
інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на постанову Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 26 листопада 2013 року по
справі № 182/5978/13-а (2-а/0182/234/2013) за позовом
ОСОБА_1 в своїх інтересах і як законний
представник в інтересах малолітніх
дітей: ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Виконавчого
комітету Нікопольської міської ради,
треті особи: Управління комунального
майна Нікопольської міської ради,
Орган опіки та піклування виконавчого
комітету Нікопольської міської ради
про визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом в своїх інтересах і як законний
представник в інтересах малолітніх
дітей: ОСОБА_2, ОСОБА_3 до виконавчого
комітету Нікопольської міської ради,
треті особи: управління комунального
майна Нікопольської міської ради,
Орган опіки та піклування виконавчого
комітету Нікопольської міської ради
про визнання відмови у приватизації
квартири незаконною, зобов'язання
провести приватизацію квартири. Згідно
змісту позову позивач вказала, що з
31.12.2003 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_4
Від шлюбу мають дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1. Ні вона ні її чоловік
власного житла не мають. З чоловіком
вона не підтримує стосунки і 09.12.2011 року
за згодою власника - ОСОБА_6
зареєструвалась в квартирі АДРЕСА_1 та
на підставі договору оренди цієї
квартири, укладеного між нею і ОСОБА_6
04.01.2010 разом з дітьми проживає в цій
квартирі. Позивач зазначила, що іншого
житла не має тому, враховуючи, що право
власності на вказану квартиру перейшло
до територіальної громади в особі
Нікопольської міської ради, і вона
проживала в квартирі та продовжувала
виконувати обов'язки наймача квартири
шляхом її утримання за власний рахунок,
вона звернулась до управління
комунальним майном міської ради з
заявою від 27.12.2012 року про безоплатну
передачу в приватну власність
квартири, яку вона займає разом з
членами сім'ї на умовах найму, шляхом
використання житлових приватизаційних
чеків. Листом виконавчого комітету
Нікопольської міської ради від 16.01.2013
року їй було відмовлено в приватизації.
Зазначаючи про незаконність відмови у
приватизації, позивач просить визнати
дії виконавчого комітету
Нікопольської міської ради щодо
відмови у приватизації квартири
АДРЕСА_1 незаконними та зобов'язати
виконавчий комітет Нікопольської
міської ради провести приватизацію
квартири за заявою позивача.

Постановою Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 26.11.2013 у задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовлено. В мотивування
постанови судом зазначено, що оскільки
вказана квартира, яка є власністю
територіальної громади м. Нікополя,
позивачці у встановленому законом
порядку не надавалася, тому на неї не
розповсюджується ч. 4 ст. 5 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду». Отже, суд дійшов
висновку про правомірність
оскаржуваного рішення та дій
відповідача.

Не погодившись з постановою,
позивач подала апеляційну скаргу,
згідно якої, посилаючись на порушення
судом матеріального та процесуального
права, а також неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
просила скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою задовольнити її позов.
В обґрунтування доводів апеляційної
скарги позивач зазначила, що судом не
надано належної оцінки обставинам її
вселення у спірну квартиру,
правомірної реєстрації її та дітей за
місцем постійного проживання в цій
квартирі, а тому вона, як особа, яка
постійно проживає у зазначеній
квартирі має право на її приватизацію з
використанням житлових чеків.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав доводи апеляційної
скарги та просив її задовольнити.
Додатково в судовому засіданні
пояснив, що згідно витягу з рішення
виконкому Нікопольської міської ради
від 10.11.2010 № 684 ОСОБА_4 - чоловік
позивачки, зареєстрований АДРЕСА_4,
склад сім'ї - 4 особи, взятий на
квартирний облік для одержання
державної житлової площі в
першочерговий список на підставі
відповідної заяви від 27.10.2010 та з
урахування довідки № 1742 станом на
18.10.2010 про склад сім'ї та місце
реєстрації. На думку представника
позивача, зазначений документ
спростовує висновок суду першої
інстанції стосовно того, що позивачка
не перебуває на квартирному обліку, а
тому не має права на приватизацію
житла.

Інші учасники процесу, у належний
спосіб повідомлені про дату, час та
місце розгляду справи, в судове
засідання не прибули.

Управлінням комунального майна
Нікопольської міської ради надані
письмові заперечення на апеляційну
скаргу, а також копія свідоцтва про
право власності на квартиру АДРЕСА_1,
зареєстроване за територіальною
громадою міста Нікополя в особі
Нікопольської міської ради. Згідно
заперечень, третя особа просить
залишити без змін постанову суду
першої інстанції та зазначає, що
вказана квартира на підставі рішення
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 07.12.2011 передана у
комунальну власність територіальної
громади м. Нікополя в особі
Нікопольської міської ради, оскільки
договір купівлі-продажу даної
квартири, укладений 30.07.2008 між ОСОБА_7 та
ОСОБА_6, визнаний недійсним. Оскільки
відповідно до ст. 236 ЦК України,
правочин, визнаний судом недійсним, є
недійсним з моменту його вчинення,
відповідно й укладений між ОСОБА_6 та
ОСОБА_1 договір оренди квартири від
04.01.2010 також є недійсним та не може
створювати будь-яких юридичних
наслідків.

Частиною четвертою ст. 196 КАС України
передбачено, що неприбуття у судове
засідання сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника
позивача та перевіривши судове рішення
в межах доводів апеляційної скарги,
дослідивши надані учасниками процесу
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а постанова суду першої
інстанції має бути залишена без змін, з
урахуванням наступного.

Як правильно встановлено судом першої
інстанції, у квартирі АДРЕСА_1 позивач
ОСОБА_1 була зареєстрована 09.12.2011 з
дозволу гр. ОСОБА_6, право власності
якого на вказану квартиру вже було
припинено згідно рішення Апеляційного
суду Дніпропетровської області від
07.12.2011 по справі 22-Ц-10628/11. Вказаним
судовим рішенням визнано недійсним
договір купівлі-продажу цієї квартири,
що укладався між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 30.07.2008
р., та квартира передана на користь
територіальної громади м. Нікополя.

За територіальною громадою м. Нікополя
в особі Нікопольської міської ради
право власності на зазначену квартиру
зареєстроване згідно свідоцтва про
право власності на нерухоме майно
12.09.2012.

Від власника - Нікопольської міської
ради, позивачка не отримувала дозволу
на продовження користування даною
квартирою, договірні відносини щодо
наймуоренди цієї квартири між
вказаними сторонами не існують.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку щодо
неправомірності реєстрації позивачки
у вказаній квартирі, оскільки
реєстрація відбулася з дозволу особи,
яка не мала права власності та
розпорядження цим житлом.

З урахуванням викладеного, зважаючи на
те, що квартира, на яку претендує
позивачка, не надавалася їй у
визначений законом спосіб власником
даного комунального майна, суд
правильно зазначив щодо відсутності у
позивачки права, передбаченого ч. 4 ст. 5
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» та
правомірності відмови відповідача у
приватизації вказаної квартири.

Так, ч. 4 ст. 5 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» N 2482-XII, 19.06.1992 передбачено, що
право на приватизацію квартир
(будинків) державного житлового фонду з
використанням житлових чеків
одержують громадяни України, які
постійно проживають в цих квартирах
(будинках) або перебували на обліку
потребуючих поліпшення житлових умов
до введення в дію цього Закону.

Даний Закон введений в дію Постановою
ВР № 2483-ХІІ від 19.06.1992. Отже доводи,
викладені в апеляційній скарзі, щодо
наявності у позивачки права на
приватизацію зазначеної квартири з тих
підстав, що вона постійно проживає в
цій квартирі з 04.01.2010, є безпідставними,
оскільки у даному випадку законодавець
чітко визначив коло осіб, на яких
розповсюджується дана норма Закону,
зокрема, це ті особи, які постійно
проживали у відповідних квартирах
(будинках) або перебували на обліку
потребуючих поліпшення житлових умов
до введення в дію цього Закону, тобто до
19.06.1992.

Таким чином, позивачка об'єктивно має
право на поліпшення житлових умов як
член сім'ї ОСОБА_4, що перебуває на
квартирному обліку для одержання
державної житлової площі, в порядку
черговості, проте наявність
об'єктивного права не дає підстави
вважати, що позивачка може
претендувати на отримання, в тому числі
й в порядку приватизації, саме квартири
АДРЕСА_1.

Крім цього, як вбачається зі змісту
позову, позивачка не погоджується з
відповіддю виконкому Нікопольської
міської ради від 16.01.2013 № 106 на № С-18 від
10.01.2013. Згідно змісту цієї відповіді,
остання надана на звернення позивачки
стосовно визнання права користування
квартирою 66 в буд. 42 по вул.
Електрометалургів в м. Нікополі та
укладання договору найму. У
задоволенні цієї заяви виконкомом
відмовлено, також повідомлено про те,
що не підлягає задоволенню і заява
стосовно приватизації спірної
житлової площі, та позивачці
запропоновано вжити заходів щодо
звільнення займаної квартири, а також
попереджено, що у разі не звільнення
квартири виконком буде вимушений
звернутися до суду з позовом про
усунення перешкод в користуванні
майном.

Отже зміст даної відповіді також
доводить ту обставину, що відповідач,
як власник майна, відмовив позивачці у
наданні вказаної квартири у
користування, право користування цією
квартирою у позивачки не виникало,
оскільки між належним власником
квартири та позивачкою не існувало
будь-яких договірних відносин з даного
питання, а договірні відносини з
гр.ОСОБА_6 щодо оренди квартири АДРЕСА_1
не створюють юридичних наслідків у
відповідності до ст.ст.216, 236 ЦК України
у зв'язку з визнанням судом недійсним
договору купівлі-продажу цієї
квартири, за яким у гр.ОСОБА_6 виникло
право власності.

Отже, висновок суду першої інстанції у
справі, що розглядається,

про правомірність оскаржуваних дій та
рішення відповідача ґрунтується на
правильному застосуванні норм
матеріального права. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
правового обґрунтування, покладеного в
основу судового рішення, тому не можуть
бути підставою для скасування
постанови суду першої інстанції.
Порушень норм процесуального закону,
які б могли призвести до прийняття
невірного рішення, колегією суддів
також не встановлено.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд , -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в своїх
інтересах і як законний представник в
інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на постанову Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 26 листопада 2013 року по
справі № 182/5978/13-а (2-а/0182/234/2013) - залишити
без задоволення.

Постанову Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 26 листопада 2013 року по
справі № 182/5978/13-а (2-а/0182/234/2013) - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її постановлення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
С.В. Чабаненко

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
А.В. Шлай