Справа № 465/2823/14а
Суддя: Шинкар Т.І.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2014 р.
Справа № 876/7793/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Шинкар Т.І.,

суддів
Ільчишин Н.В.,

Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України у Львівській області на
постанову Франківського районного
суду м. Львова від 10 липня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії,-

В С Т А Н О В И В :

19.05.2014р. ОСОБА_2 звернувся до суду з
адміністративним позовом до Головного
управління Пенсійного Фонду України у
Львівській області (далі-ГУ ПФ), просив
визнання дій ГУ ПФ, Управління
пенсійного забезпечення
військовослужбовців та деяких інших
категорій громадян щодо перерахунку
розміру пенсії у разі збільшення
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, відповідно до
ст.ст. 54 та ст. 67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» як
інваліду ІІІ групи - в розмірі 6-ти
мінімальних пенсій з 01.01.2014р., а також
розміру додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю відповідно до ст.50
виплачувати 50 відсотків від
прожиткового мінімуму з 01.01.2014р.;
стягнути з Головного управління
Пенсійного Фонду України у Львівській
області Управління пенсійного
забезпечення військовослужбовців та
деяких інших категорій громадян
недоплачену пенсію з 01.01.2014р. з
урахуванням виплачених сум.

Постановою Франківського районного
суду м.Львова від 10 липня 2014 року позов
задоволено частково: визнано
протиправними дії ГУ ПФ щодо
нарахування та виплати додаткової
пенсії ОСОБА_2 в розмірі меншому, ніж
встановлено ст.50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
01 січня 2014 року; зобов'язано ГУ ПФ
здійснити перерахунок та виплату на
користь ОСОБА_2 як особі, віднесеній до
категорії I, інваліду III групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи, додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в
розмірі 50 (п'ятдесят) процентів
мінімальної пенсії за віком, згідно
ст.50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 01.01.2014 року, з
врахуванням раніше виплачених сум. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції Управління оскаржило його в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі апелянт просить постанову
Франківського районного суду м.Львова
від 10 липня 2014 року скасувати та
прийняти нове рішення, яким в
задоволені позову відмовити повністю.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції недостатньо
досліджені докази та обставини справи,
рішення постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Вказує на те, що вимоги чинного
законодавства при виплаті пенсії
позивачу дотримуються та проводиться
доплата в порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України.

В судовому засіданні апелянт
апеляційну скаргу підтримав, позивач
щодо апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали,
доводи апеляційної скарги в їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін з
наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
позивач є військовослужбовцем, має
статус учасника ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії, є інвалідом ІІІ групи,
перебуває на обліку в ГУ ПФ та отримує
державну пенсію (за вислугу років)
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та інших осіб».

Статтею 11 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та інших осіб»
визначено, що умови, норми і порядок
пенсійного забезпечення
військовослужбовців, осіб, які мають
право на пенсію за цим Законом, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, визначаються Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
і цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач 16.04.2014р. звертався до ГУ ПФ з
заявою про перерахунок та виплату
пенсії з 01.01.2014р. згідно ст. ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Згідно листа від 29.04.2014р. №351/С-20
Управління відмовило в перерахунку
пенсії та вказало на те, що оскільки
діючим законодавством не передбачено
одночасне отримання декількох видів
пенсії, позивач отримує пенсію як
військовослужбовець і тільки в разі
його відмови від отримання даного виду
пенсії та подачі заяви про призначення
йому пенсії як учаснику ліквідації на
Чорнобильській АЕС 1 категорії,
органами пенсійного фонду буде
призначено йому пенсію відповідного
виду. З приводу обчислення пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання внаслідок
Чорнобильської катастрофи вказує, що
позивачу виплачується щомісячна
додаткова пенсія в розмірі
встановленому Постановою Кабінету
Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1210, з
чим не погодився позивач оскарживши
таку відмову до суду.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість оскаржуваної
постанови суду першої інстанції,
колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Статтею 49 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Абзацом 3 ч.1 ст.50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» визначено,
що особам, віднесеним до 1 категорії,
інвалідам ІІІ групи призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю в розмірі 50 %
мінімальної пенсії за віком.

Частиною 5 ст.54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що порядок обчислення
пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Постановою Кабінету Міністрів України
№1210 від 23.11.2011р. «Про підвищення рівня
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» затверджено Порядок
обчислення пенсій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, якою установлено
розрахункові величини, з яких
проводиться розрахунок пенсій, проте
такі не відповідають розрахунковим
величинам, визначеним Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції правильно дійшов висновку,
що при визначенні розміру додаткової
пенсій позивачеві застосуванню
підлягає ст.50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а не
постанова Кабінету Міністрів України,
яка істотно звужує обсяг встановлених
законом прав.

Зі статтті 50 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» випливає, що під час
визначення розміру щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, за основу її нарахування
береться мінімальна пенсія за віком.

Частиною 3 ст.67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що у разі збільшення
визначеного законом розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, підвищується
розмір пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи, перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
а перерахунок проводиться з дня
встановлення цього мінімуму.

За чинним законодавством
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Положення ч.3 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», на
переконання колегії суддів не є
перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.
Іншого нормативно-правового акта, який
би визначав цей розмір або
встановлював інший розмір, немає.

Така правова позиція щодо застосування
наведених норм права у спорах цієї
категорії висловлена Верховним Судом
України, зокрема, у постановах від 24
березня та 16 вересня 2009 року (№№
21-2112во08, 21-1293во09 відповідно), 24 жовтня 2011
року (№21-28а11), 23 квітня 2012 року (№ 21-239а11).

Починаючи з 2006 року, згідно
зі змінами, внесеними до частини
третьої статті 4 Закону України від
15.07.1999р. № 966-XIV «Про прожитковий
мінімум», прожитковий мінімум
затверджується Верховною Радою
України в Законі про Державний бюджет
України на відповідний рік.

Отже, мінімальний розмір пенсії за
віком на відповідний рік залежить від
розміру прожиткового мінімуму на цей
рік. Оскільки позивачеві слід
визначати щомісячну додаткову пенсію,
виходячи з мінімальної пенсії за віком,
яка встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, то в разі
збільшення розміру цього прожиткового
мінімуму перерахунок додаткової
пенсії позивачу повинен проводитись,
виходячи з нового розміру мінімальної
пенсії за віком.

Слід зауважити, що Законом України «Про
Державний бюджет на 2014 рік» від 16.01.2014р.
№719 встановлено новий розмір
прожиткового мінімуму, що відповідно
до вимог Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» є підставою з 01.01.2014р. для
проведення перерахунку щомісячної
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю як інваліда ІІІ групи,
віднесений до категорії 1 потерпілих
від Чорнобильської катастрофи, у
розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Висновки суду про те, що на позивача не
розповсюджується дія Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в частині
перерахунку та виплати йому основної
пенсії, оскільки така призначена йому
за Законом України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» є вірними, та не оскаржуються
позивачем.

Приймаючи 10.07.2014р. рішення у справі та
задовольняючи позов частково, суд
правильно встановив обставини у справі
та відповідні їм правовідносини.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та
ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу чи постанову без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Аналізуючи чинне законодавство та
обставини справи, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції обґрунтовано задовольнив
позовні вимоги в спосіб, визначений
ст.162 КАС України. Доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області - залишити без
задоволення, а постанову Франківського
районного суду м. Львова від 10 липня 2014
року по справі №465/2823/14-а- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Т.І. Шинкар

Судді:
Н.В. Ільчишин

М.А. Пліш

Повний текст Ухвали виготовлено
18.09.2014р.