Справа № 818/1175/14
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2014 р.
Справа № 818/1175/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Воловика С.В., розглянувши в приміщенні
суду в м. Суми адміністративну справу №
818/1175/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інженерно-технічний
центр "Оріон-Д"

до Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області

про визнання дій протиправними та
скасування податкових-повідомлень
рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інженерно-технічний
центр "Оріон-Д" (далі - позивач, ТОВ "ІТЦ
"Оріон-Д") звернулось з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області (далі - відповідач, ДПІ
у м. Сумах) в якому просить суд:

- визнати протиправними дії
відповідача по проведенню
позапланової документальної невиїзної
перевірки з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
формуванні від'ємного значення в
деклараціях по податку на додану
вартість за період з 01.06.2010 р. по 30.09.2013
р.;

- визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
відповідача від 04.12.2013 р. № про
зменшення суми грошового зобов'язання
по податку на додану вартість в розмірі
526 682, 00 грн., № про зменшення суми
від'ємного значення податку на додану
вартість в розмірі 14 671 421, 00 грн. та №
про зменшення суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість, з урахуванням штрафних
(фінансових) санкцій, в розмірі 8 026 275, 00
грн.

Позовні вимоги ТОВ "ІТЦ "Оріон-Д"
обґрунтовує наступним. Згідно наказу
ДПІ у м. Сумах № 709 від 01.11.2013 р., на
підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, ст.ст. 78, 79
Податкового кодексу України, в.о.
начальника відділу перевірок з окремих
питань управління податкового аудиту
Васюніною А.В. та головним державним
ревізором-інспектором Есмановою О.М.
проведено перевірку позивача з питань
дотримання податкового законодавства
при формуванні від'ємного значення в
деклараціях по податку на додану
вартість за період з 01.06.2010 р. по 30.09.2013 р.
За результатами перевірки 14.11.2013 р.
складений акт № 1739/2204/23638107/172, згідно
якого ДПІ у м. Сумах дійшла висновку про
порушення ТОВ "ІТЦ "Оріон-Д" пп. 7.3.7 п. 7.3,
пп. 7.4.1. 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" та п. 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України, що призвело до
завищення значення рядку 19 "Від'ємне
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту поточного звітного
(податкового) періоду", який був
задекларований позивачем в
деклараціях за червень-листопад 2010 р.,
січень-грудень 2011 р., січень-грудень 2012
р., січень-вересень 2013 р. та завищення
значення рядку 24 (р. 26) "Залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду", який
був задекларований в деклараціях за
червень-листопад 2010 р., січень-грудень
2011 р., січень-грудень 2012 р.,
січень-вересень 2013 р.

На підставі висновків акту перевірки, 04
грудня 2013 р. ДПІ у м. Сумах були прийняті
податкові повідомлення-рішення №
про зменшення суми грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість в розмірі 526 682, 00 грн., №
про зменшення суми від'ємного значення
податку на додану вартість в розмірі 14
671 421, 00 грн. та № про зменшення
суми бюджетного відшкодування податку
на додану вартість, з урахуванням
штрафних (фінансових) санкцій, в
розмірі 8 026 275, 00 грн.

На переконання позивача дії
відповідача по проведенню перевірки
суперечать вимогам податкового
законодавства, оскільки наказ про
призначення перевірки і повідомлення
ТОВ "ІТЦ "Оріон-Д" не вручались та
податкові зобов'язання були визначені
поза межами строку, встановленого ст. 102
Податкового кодексу України. Також, ДПІ
у м. Сумах безпідставно в ході
перевірки встановила такими, що не мали
реальних наслідків угоди укладені між
ТОВ "ІТЦ "Оріон-Д" та його контрагентами,
а саме ДП "Метал і Ка", ТОВ "Джеспла", ПП
"Толіман", ТОВ "ВКФ Мілана", ТОВ "Градъ",
ТОВ "Акцентбуд", ТОВ "Стройресурс", ТОВ
"Дон Втор-Мет", оскільки фактичність
поставок товару (надання послуг)
підтверджується відповідною первинною
документацією, а тому позивач має право
на віднесення до податкового кредиту
сум податку на додану вартість
сплачену у вартості придбаного товару
(наданих послуг).

ДПІ у м. Сумах з позовними вимогами не
погодилась, в запереченні на
адміністративний позов (т. 1 а.с. 162-166)
зазначила, що перевірка була проведена
у відповідності до вимог податкового
законодавства та податкові
зобов'язання визначені правомірно. Під
час перевірки відповідачем було
встановлено, що ТОВ "ІТЦ "Оріон-Д"
безпідставно відобразило у власному
податковому обліку господарські
операції з ДП "Метал і Ка", ТОВ "Джеспла",
ПП "Толіман", ТОВ "ВКФ Мілана", ТОВ
"Градъ", ТОВ "Акцентбуд", ТОВ
"Стройресурс", ТОВ "Дон Втор-Мет",
оскільки у контрагентів позивача
відсутні необхідні умови та засоби для
здійснення цих господарських операцій.

Вказані обставини, а також відсутність
всіх необхідних документів
бухгалтерського обліку, свідчать про
здійснення згаданих господарських
операцій без наміру створити реальні
правові наслідки, з метою надання
податкової вигоди позивачу у вигляді
формування штучного податкового
кредиту.

Позивач, належним чином повідомлений
про час та місце розгляду справи, в
судове засідання не прибув, надав суду
клопотання про відкладення розгляду
справи в зв'язку з відрядженням
представника. Але, враховуючи
довготривалість розгляду справи, а
також беручи до уваги надання
позивачем всіх можливих доказів в
обґрунтування позовних вимог, суд
вважає відкладення розгляду справи
недоцільним, а клопотання таким, що не
підлягає задоволенню.

В судове засідання прибув представник
відповідача Шаповал Л.О. Згідно ч. 6 ст.
128 КАС України якщо не має перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
але прибули не всі особи, які беруть
участь у справі, хоча і були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглядати справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 12 та ч.1 ст. 41
Кодексу адміністративного судочинства
України під час судового розгляду
справи в судовому засіданні
забезпечується повне фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, крім випадків неявки в судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи у разі, якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження). Таким чином, фіксування
судового засідання по справі не
здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши докази в їх сукупності, суд
вважає за необхідне в задоволенні
адміністративного позову ТОВ "ІТЦ
"Оріон-Д" відмовити, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що на підставі
наказу ДПІ у м. Сумах № 709 від 01.11.2013 р. (т.
2 а.с. 238), згідно пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.8
п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу
України, в.о. начальника відділу
перевірок з окремих питань управління
податкового аудиту Васюніною А.В. та
головним державним
ревізором-інспектором Есмановою О.М.
проведено позапланову невиїзну
перевірку ТОВ "ІТЦ "Оріон-Д" з питань
дотримання податкового законодавства
при формуванні від'ємного значення в
деклараціях по податку на додану
вартість за період з 01.06.2010 р. по 30.09.2013 р.
За результатами перевірки 14.11.2013 р.
складений акт № 1739/2204/23638107/172 (т. 1 а.с.
19-94), згідно якого відповідач дійшов
висновку про порушення позивачем пп.
7.3.7 п. 7.3, пп. 7.4.1. 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7
Закону України "Про податок на додану
вартість" та п. 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України, що призвело до:

- завищення значення рядку 19 "Від'ємне
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту поточного звітного
(податкового) періоду", який був
задекларований позивачем в
деклараціях за червень-листопад 2010 р.,
січень-грудень 2011 р., січень-грудень 2012
р., січень-вересень 2013 р., в т.ч. за
жовтень 2010 р. на суму 418 087, 00 грн., за
листопад 2010 р. на суму 1 400 000, 00 грн., за
березень 2011 р. на суму 6 083 209, 00 грн., за
травень 2011 р. на суму 1 317 408, 00 грн., за
червень 2011 р. на суму 1 251 924, 00 грн., за
липень 2011 р. на суму 602 396, 00 грн., за
серпень 2011 р. на суму 2 173 461, 00 грн., за
жовтень 2011 р. на суму 645 906, 00 грн., за
листопад 2011 р. на суму 721 532, 00 грн., за
січень 2012 р. на суму 404 505, 00 грн. та за
березень 2012 р. на суму 107 953, 00 грн.;

- завищення значення рядку 24 (р. 26)
"Залишок від'ємного значення, який
після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду", який був задекларований в
деклараціях за червень-листопад 2010 р.,
січень-грудень 2011 р., січень-грудень 2012
р., січень-вересень 2013 р., в т.ч. за
вересень 2013 р. на суму 13 111 272, 00 грн.

На підставі висновків акту перевірки, 04
грудня 2013 р. ДПІ у м. Сумах були прийняті
податкове повідомлення-рішення №
(т. 1 а.с. 15) про зменшення суми
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість в розмірі 526 682, 00 грн.,
податкове повідомлення-рішення №
(т. 1 а.с. 16) про зменшення суми
від'ємного значення податку на додану
вартість в розмірі 14 671 421, 00 грн. та
податкове повідомлення-рішення №
(т. 1 а.с. 17) про зменшення суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість, з урахуванням
штрафних (фінансових) санкцій, в
розмірі 8 026 275, 00 грн., з яких: 5 350 850, 00 грн.
сума завищення бюджетного
відшкодування, 2 675 425, 00 грн. штрафні
(фінансові) санкції.

Отже, стверджуючи про протиправність
дій ДПІ у м. Сумах щодо проведення
позапланової невиїзної перевірки,
позивач зазначає на порушенні
відповідачем норм податкового
законодавства, зокрема: не врученні
наказу про призначення перевірки і
повідомлення, та проведення перевірки
поза межами встановленого ст. 102
Податкового кодексу України строку
давності в розмірі 1095 днів.

Проте, надаючи правову оцінку
обставинам справи, суд не може
погодитись з указаними доводами ТОВ
"ІТЦ "Оріон-Д", з огляду на
нижченаведене.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Як вбачається зі змісту Наказу № 709 від
01.11.2013 р. (т. 2 а.с. 238), підставою для
призначення позапланової невиїзної
перевірки ТОВ "ІТЦ "Оріон-Д" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при формуванні
від'ємного значення в деклараціях по
податку на додану вартість за період з
01.06.2010 р. по 30.09.2013 р., ДПІ у м. Сумах були
визначені пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.8 п. 78.1
ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України.

Так, згідно пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20
Податкового кодексу України
контролюючі органи мають право
проводити відповідно до законодавства
перевірки і звірки платників податків
(крім Національного банку України), у
тому числі після проведення процедур
митного контролю та/або митного
оформлення.

На виконання пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 та ст. 79
Податкового кодексу України
документальна позапланова перевірка
здійснюється у разі, якщо платником
подано декларацію, в якій заявлено до
відшкодування з бюджету податок на
додану вартість, за наявності підстав
для перевірки, визначених у розділі V
цього Кодексу, та/або з від'ємним
значенням з податку на додану вартість,
яке становить більше 100 тис. гривень. У
цьому випадку перевірка проводиться
виключно щодо законності декларування
заявленого до відшкодування з бюджету
податку на додану вартість та/або з
від'ємного значення з податку на додану
вартість, яке становить більше 100 тис.
гривень.

Документальна невиїзна перевірка
здійснюється у разі прийняття
керівником контролюючого органу
рішення про її проведення та за
наявності обставин для проведення
документальної перевірки, визначених
статтями 77 та 78 цього Кодексу.
Документальна невиїзна перевірка
здійснюється на підставі зазначених у
підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього
Кодексу документів та даних, наданих
платником податків у визначених цим
Кодексом випадках, або отриманих в
інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна
перевірка проводиться посадовими
особами контролюючого органу виключно
на підставі рішення керівника
контролюючого органу, оформленого
наказом, та за умови надіслання
платнику податків рекомендованим
листом із повідомленням про вручення
або вручення йому чи його
уповноваженому представнику під
розписку копії наказу про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки та письмового повідомлення
про дату початку та місце проведення
такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає
посадовим особам контролюючого органу
право розпочати проведення
документальної невиїзної перевірки.

Крім того, відповідно до п. 3 Переліку
достатніх підстав, які надають
податковим органам право на проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки платника податку на додану
вартість для визначення достовірності
нарахування бюджетного відшкодування
такого податку, затвердженого
Постановою КМУ від 27.12.2010 р. № 1238,
існування розбіжностей між сумою
податкового кредиту, сформованого
платником за операціями з придбання
товарів/послуг, та сумою податкових
зобов'язань його контрагентів за
операціями з постачання таких
товарів/послуг, які не усунуто за
результатами проведення камеральної
перевірки, надають податковим органам
право на проведення позапланової
перевірки.

В даному випадку, як вбачається з
матеріалів справи та не заперечується
позивачем, ТОВ "ІТЦ "Оріон-Д" в
деклараціях по податку на додану
вартість заявляло до відшкодування з
бюджету податок на додану вартість
та/або визначало від'ємне значення з
цього податку в сумі більше 100 тис.
гривень. Також, за даними АІС
"Податковий блок", інформацією, наданою
податковими органами з інших регіонів
(т. 1 а.с. 167-177) та іншою податковою
інформацією (т. 1 а.с. 178-188), були виявлені
розбіжності між сумою податкового
кредиту, сформованого позивачем за
операціями з придбання товарів/послуг,
та сумою податкових зобов'язань його
контрагентів за операціями з
постачання таких товарів/послуг. Тобто,
у відповідача були підстави для
призначення позапланової невиїзної
перевірки з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
формуванні показників в деклараціях по
податку на додану вартість за період з
01.06.2010 р. по 30.09.2013 р.

Стосовно посилань позивача на
проведення перевірки поза межами
встановленого ст. 102 Податкового
кодексу України строку давності в
розмірі 1095 днів, варто зазначити
наступне.

Відповідно до ст. 102 Податкового
кодексу України контролюючий орган,
крім випадків, визначених пунктом 102.2
цієї статті, має право самостійно
визначити суму грошових зобов'язань
платника податків у випадках,
визначених цим Кодексом, не пізніше
закінчення 1095 дня, що настає за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації та/або
граничного строку сплати грошових
зобов'язань, нарахованих контролюючим
органом, а якщо така декларація була
подана пізніше - за днем її фактичного
подання.

Згідно п. 114.1 ст. 114 Податкового кодексу
України граничні строки застосування
штрафних (фінансових) санкцій (штрафів)
до платника податків відповідають
строкам давності для нарахування
податкових зобов'язань, визначеним
статтею 102 цього Кодексу.

Податковим кодексом також передбачено
застосування строків давності щодо
внесення змін до податкової звітності
(п. 50.1 ст. 50), щодо оскарження податкових
повідомлень-рішень в
адміністративному та судовому порядку
(п. 56.14, 56.18 ст. 56), визначено
обов'язковість зберігання документів
протягом 1095 днів (п. 44.4 ст. 44).

При цьому, строків давності для
визначення періоду, який охоплюється
перевіркою, чинним податковим
законодавством не встановлено.

Враховуючи те, що позапланова невиїзна
перевірка здійснювалась лише з питань
дотримання податкового законодавства
при формуванні від'ємного значення в
деклараціях по податку на додану
вартість, яке накопичувалось ТОВ "ІТЦ
"Оріон-Д" за рахунок формування
податкового кредиту саме з червня 2010
року, а також враховуючи що під час
перевірки була використана лише наявна
у контролюючого органу податкова
інформація, у тому числі інформація
щодо відсутності у позивача первинних
документів (акт перевірки №
1293/2260/23638107/17 від 16.04.2013 р.), на
переконання суду, відсутні порушення
прав платника податків при визначенні
меж періоду, що підлягав перевірці.

За наведених обставин, а також беручи
до уваги те, що наказ про призначення
перевірки з повідомленням були
направлені за податковою адресою
позивача в порядку та строки, визначені
податковим законодавством, про що
свідчать копії квитанції про відправку
і повідомлення про вручення поштового
відправлення (т. 2 а.с. 238-240), суд дійшов
висновку про правомірність дій ДПІ у м.
Сумах по проведенню позапланової
невиїзної перевірки з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при формуванні
від'ємного значення в деклараціях по
податку на додану вартість за період з
01.06.2010 р. по 30.09.2013 р., в зв'язку з чим
адміністративний позов ТОВ "ІТЦ
"Оріон-Д" в частині визнання цих дій
протиправними не підлягає задоволенню.

Стверджуючи про обґрунтованість
позовних вимог в частині скасування
податкових повідомлень-рішень, ТОВ "ІТЦ
"Оріон-Д" зазначає на тому, що
господарські операції з ДП "Метал і Ка",
ТОВ "Джеспла", ПП "Толіман", ТОВ "ВКФ
Мілана", ТОВ "Градъ", ТОВ "Акцентбуд", ТОВ
"Стройресурс" та ТОВ "Дон Втор-Мет" є
реально здійсненими та направленими на
настання правових наслідків,
обумовлених ними, що підтверджується
відповідними первинними документами
бухгалтерського обліку.

Але, надаючи оцінку спірним
правовідносинам, суд не може
погодитись з указаними доводами
позивача з наступних підстав.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пунктом 9.1 статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні",
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена підпунктом 1.2
пункту 1, підпунктом 2.1 пункту 2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року № 88,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України від 5 червня 1995 року за
№168/704. Первинні документи - це письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.
Забороняється приймати до виконання
первинні документи на операції, що
суперечать законодавчим та
нормативним актам (пункти 2.15 і 2.16 цього
Положення).

Для відображення господарської
операції в податковому обліку
недостатньо самого лише її
документального оформлення.
Господарська операція повинна
фактично відбутися. Статтею 4 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні", з поміж
основних принципів бухгалтерського
обліку, передбачено обачність, тобто
застосування в бухгалтерському обліку
методів оцінки, які повинні запобігати
заниженню оцінки зобов'язань та витрат
і завищенню оцінки активів і доходів
підприємства, а також превалювання
сутності над формою - операції
обліковуються відповідно до їх
сутності, а не лише виходячи з
юридичної форми.

Відповідно до пункту 2.16 Положення
забороняється приймати до виконання
первинні документи на операції, що
суперечать нормативно-правовим актам,
встановленому порядку приймання,
зберігання і витрачання грошових
коштів, товарно-матеріальних цінностей
та іншого майна, порушують договірну і
фінансову дисципліну, завдають шкоди
державі, власникам, іншим юридичним і
фізичним особам. Такі документи
повинні бути передані керівнику
підприємства, установи для прийняття
рішення.

З урахуванням зазначених вимог
будь-які документи навіть за наявності
всіх передбачених чинним
законодавством формальних реквізитів
таких документів мають силу первинних
лише у разі фактичного здійснення
господарських операцій. Тому для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарських
операцій.

У відповідності до підпункту 14.1.36
пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу
України, господарська діяльність -
діяльність особи, що пов'язана з
виробництвом (виготовленням) та/або
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, спрямована на
отримання доходу і проводиться такою
особою самостійно та/або через свої
відокремлені підрозділи, а також через
будь-яку іншу особу, що діє на користь
першої особи, зокрема за договорами
комісії, доручення та агентськими
договорами.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Тобто, необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні товарів
(послуг) сум податку на додану вартість
є факт придбання товарів та послуг із
метою їх використання в господарській
діяльності.

Таким чином, податковий кредит для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість має бути
підтверджений належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу податкового
кредиту з податку на додану вартість
навіть за наявності формально
складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України зазначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс) (пункт 201.7
статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 201.8 статті 201
Податкового кодексу України право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Крім того, слід зазначити, що за змістом
частини другої статті 3 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" податкова
звітність ґрунтується на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

З огляду на зазначені норми, суд вважає,
що відображення господарської
операції у податковому обліку повинно
здійснюватися відповідно до її
реального економічного змісту на
підставі первинних документів
бухгалтерського обліку. Отже, будь-які
документи (у тому числі договори,
накладні, рахунки тощо) мають силу
первинних документів для цілей ведення
податкового обліку лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

В даному випадку, в якості
підтвердження здійснення спірних
господарських операцій позивачем були
надані наступні первинні документи
бухгалтерського обліку:

- по ДП "Метал і Ка": договори поставки №
217 від 24.12.2010 р., № 1403 від 14.03.2011 р., № 137
від 17.09.2010 р., специфікації до них,
видаткові накладні, податкові
накладні, документи про оплату товару,
що поставлявся та товарно-транспортні
накладні про перевезення товарів від
продавця покупцю (т. 1 а.с. 190-250, т. 2 а.с.
1-17);

- по ТОВ "Джеспла": договір поставки №
70403 від 04.07.2011 р., специфікація до нього,
документи про оплату придбаного
товару, видаткову накладну № 8229 від
22.08.2011 р., податкові накладні та
товарно-транспортні накладні (т. 2 а.с.
18-27);

- по ТОВ "Градъ": договір купівлі-продажу
№ 711014 від 11.07.2011 р., специфікація до
нього, документи про оплату придбаного
товару, видаткова накладна № 8307 від
30.08.2011 р., податкові накладні та
товарно-транспортна накладна від 30.08.2011
р. (т. 2 а.с. 28-33);

- по ТОВ "Акцентбуд": договори № 09/10-2010
від 15.09.2010 р., № 140311 від 14.03.2011 р. про
виконання робіт по розробці технічної
розрахункової документації, акти
приймання-передачі виконаних робіт,
платіжні доручення про оплату
виконаних робіт та податкові накладні
(т. 2 а.с. 140-170);

- по ТОВ "Строй-Ресурс": договір № 26/09-2011
від 26.09.2011 р. про надання послуг по
розробці та тестуванню
програмно-алгоритмічного забезпечення
системи автоматичного управління
компресорного модуля та автоматичної
системи управління технологічним
процесом АГНКС, договір № 03/10-2011 від
03.10.2011 р. про надання послуг по
перевезенню вантажу, платіжні
доручення про оплату послуг,
рахунки-фактури та акти
приймання-передачі наданих послуг (т. 2
а.с. 171-211).

Також, в якості доказів оприбуткування
придбаних у контрагентів товарів, ТОВ
"ІТЦ "Оріон-Д" були надані картки
складського обліку (т. 4 а.с. 163-251, т. 5 а.с.
1-13).

Первинні документи по
взаємовідносинам з ПП "Толіман", ТОВ
"ВКФ "Мілана" та ТОВ "Дон Втор-Мет",
позивач не надав, посилаючись на
вилучення їх в.о. ст. о/у в ОВС УДСБЕЗ
УМВС України в Сумській області
майором міліції Плотніковим О.М. згідно
протоколу виїмки від 14 грудня 2011 року
(т. 1 а.с. 144-159).

Як встановлено судом зі змісту наданих
первинних документів та акту перевірки
№ 1739/2204/23638107/172 від 14.11.2013 р., предметом
вищезазначених договорів поставки між
позивачем та вказанимим контрагентами
ДП "Метал і Ка", ТОВ "Джеспла", ПП
"Толіман", ТОВ "ВКФ Мілана", ТОВ "Градъ" та
ТОВ "Дон Втор-Мет" є придбання товару,
транспортування якого від продавця до
покупця здійснювалося перевізниками
на підставі договорів перевезення, а
тому товарно-транспортні накладні, що
підтверджують переміщення
товарно-матеріальних цінностей, в
даному випадку мають силу первинних
документів.

Суд зазначає, що вимоги до первинних
документів визначені Законом України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" та Положенням про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів від
24.05.95р. № 88, зареєстрованого в Мін'юсті
України 05.06.95р. №168/704.

У відповідності до ст. 1 розділу І
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з п. 2 ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та звітність в
Україні" первинні та зведені облікові
документи можуть бути складені на
паперових або машинних носіях і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

За визначенням п. 2.1 Положення про
документальне забезпечення записів в
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Мінфіну України від 24.05.1995р. №88,
первинні документи - це письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення. Господарські операції - це
факти підприємницької та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань і фінансових
результатів.

Таким чином, проведення будь-якої
господарської операції фіксується та
підтверджується первинними
документами, на підставі яких ведеться
бухгалтерський облік.

Згідно з вимогами ст. 4 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", одним із
принципів бухгалтерського обліку є
превалювання сутності над формою -
операції обліковуються відповідно до
їх сутності, а не лише виходячи з
юридичної форми.

Так, суд вказує на те, що документи
первинного бухгалтерського та
податкового обліку позивача не
фіксують фактичне здійснення
господарської операції, оскільки з них
не вбачається можливим встановити
зв`язок понесених позивачем витрат з
придбання товару, його перевезенням та
використанням його у власній
господарській діяльності.

Частиною 2 ст.48 Закону України "Про
автомобільний транспорт" встановлено,
що документами для юридичної особи, що
здійснює вантажні перевезення, є
посвідчення водія відповідної
категорії, реєстраційні документи на
транспортний засіб, ліцензійна картка,
дорожній лист, товарно-транспортна
накладна або інший визначений
законодавством документ на вантаж.

Згідно п. 11.1 Правил перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 14 жовтня 1997 року
№ 363 та зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 20.02.1998 року за № 128/2568
(далі - Правила), основними документами
на перевезення вантажів є
товарно-транспортні накладні та
дорожні листи вантажного автомобіля.

Відповідно до абз.27 п.1 Правил,
товарно-транспортна накладна - єдиний
для всіх учасників транспортного
процесу юридичний документ, що
призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи.

Суд звертає увагу на те, що за умовами
транспортування товару за договорами,
укладеними між позивачем та
вищезазначеними контрагентами,
доставка товару виконується
транспортом Покупця, тобто позивачем.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, позивачем не було надано
належним чином оформлених
товарно-транспортних накладних, які б
підтверджували факт транспортування
товару. У наданих товарно-транспортних
накладних не міститься повної адреси
пункту навантаження, пункту
розвантаження, маршруту, назви
продукції, одиниці виміру, кількості,
ціни, виду пакування, кількості місць,
маси товару.

Також, суд звертає увагу на встановлені
розбіжності між виписаними
товарно-транспортними накладними та
видатковими накладними.

Так, відповідно до видаткових
накладних та товарно-транспортних
накладних, щодо отримання товару
позивачем від контрагентів зазначено,
що товар отримувала за довіреністю
ОСОБА_6 - посадова особа ТОВ "ІТЦ
"Оріон-Д", однак, доказів її відрядження
до пунктів завантаження товару, суду не
надано. Також, згідно протоколу допиту
ОСОБА_6, вона в період з 2010 р. по липень
2013 р. працювала на посаді начальника
відділу постачання ТОВ "ІТЦ "Оріон-Д", до
її обов'язків входило пошук матеріалів,
комплектуючих тощо, які необхідні для
виробництва, та їй не знайомі такі
підприємства як ДП "Метал і Ка", ТОВ
"Градъ", ТОВ "Джеспла", ПП "Таліман" та ТОВ
"ВКФ Мілана".

Враховуючи встановлені розбіжності,
суд вважає, що наявні в матеріалах
справи товарно-транспортні накладні,
не є підтвердженням переміщення
(транспортування) товару від
контрагентів позивача на його адресу
за укладеними договорами.

Надані позивачем первинні документи по
взаємовідносинам з ТОВ "Акцентбуд" і
ТОВ "Строй-Ресурс", також, на
переконання суду, не можуть бути
достатнім підтвердженням реальності
господарських операцій з цими
контрагентами та підтвердженням
фактичного виконання робіт по розробці
технічної розрахункової документації,
наданню послуг по розробці і
тестуванню програмно-алгоритмічного
забезпечення системи автоматичного
управління компресорного модуля та
автоматичної системи управління
технологічним процесом АГНКС, та
наданню послуг по перевезенню вантажу,
оскільки акти приймання-передачі
виконаних робіт (наданих послуг) не
містять обов'язкових реквізитів
первинного документа, визначених
Законом України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", зокрема, в них не зазначені
зміст та обсяг господарської операції,
а також не надані проведені розрахунки,
креслення, товарно-транспортні
накладні та інші документи в
підтвердження фактичного виконання
робіт (надання послуг).

Зазначені недоліки та неточності в
оформленні первинних документів є
такими, що ставлять під сумнів фактичне
виконання відображених у них
господарських операцій, в зв'язку з чим
суд вважає, що такі первинні документи
не є належною підставою для формування
позивачем податкового кредиту, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування податком на додану
вартість.

Позивачем не надано суду належних,
достатніх та переконливих доказів
реальності надання товарів/послуг від
згаданих суб'єктів господарювання, а
також не надано доказів дотримання
засад розумності та добросовісності у
спірних взаємовідносинах. З наявних у
справі документів слідує, що фактично
господарських операцій між позивачем,
та його контрагентами не відбувалось, а
тому наявні у справі копії первинних
документів не можуть бути взяті до
уваги навіть за наявності всіх
формальних реквізитів таких
документів, що передбачені чинним
законодавством.

Крім того, варто зазначити, що згідно
ст. 72 Кодексу адміністративного
судочинства України обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Так, Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 16.07.2014 р. по
справі № 818/8858/13-а були встановлені
обставини щодо нереальності
здійснення та безтоварності
господарських операцій між ТОВ "ІТЦ
"Оріон-Д" та його контрагентами - ДП
"Метал і Ка", ТОВ "Градъ", ТОВ "Джеспла", ПП
"Толіман" та ТОВ "ВКФ Мілана".

Таким чином, з огляду на наведені
обставини, оцінивши докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, суд дійшов
висновку, що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення відповідають
вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в зв'язку з чим
адміністративний позов в частині
скасування цих податкових
повідомлень-рішень також не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інженерно-технічний
центр "Оріон-Д" до Державної податкової
інспекції у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області про визнання дій протиправними
та скасування податкових-повідомлень
рішень - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії повного тексту
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
С.В. Воловик

З оригіналом згідно

Суддя
С.В. Воловик