Справа № 750/1975/14
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/1975/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

02 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 14.04.2014 у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Чернігівській
області Держспоживінспекції України
про визнання протиправною та
скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої
інстанції з позовом, в якому просив:
визнати протиправною та скасувати
постанову Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Чернігівській
області № 0043 від 12.02.2014 про накладення
штрафу.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 14.04.2014 у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище
судовим рішенням позивач звернувся із
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову, як
таку, що постановлена із порушенням
норм матеріального і процесуального
права, та ухвалити нову постанову, якою
позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідно до направлення №02-14/48 від
31.01.2014 спеціалістам відповідача було
доручено здійснити планову перевірку
ФОП ОСОБА_3 В ході перевірки було
встановлено відсутність необхідної,
доступної, достовірної інформації про
продукцію, що реалізує ФОП ОСОБА_3, за
адресою: АДРЕСА_1, а саме: на товарах,
зазначених в додатку №7 до акту
перевірки від 04.02.2014 №0023 відсутня
інформація для споживачів про
найменування та місцезнаходження
виробника цих товарів, відсутні дані
про дату виготовлення товарів,
відсутні дані про нормативні
документи, вимогам яких повинна
відповідати вітчизняна продукція, а
також на продукцію, яка підлягала
перевірці, відсутні документи, що
засвідчують їх якість, чим порушено п.16
Правил роздрібної торгівлі
непродовольчими товарами,
затверджених наказом міністерства
економічного розвитку №104 від 19.04.2007, п.
17 Порядку провадження торговельної
діяльності та правил торговельного
обслуговування на ринку споживчих
товарів, затверджених постановою КМ
України від 15.06.2006 №833 та ст. 15 Закону
України «Про захист прав споживачів».

За наслідками перевірки було складено
акт №0023 від 04.02.2014 та прийнято
постанову №0043 від 12.02.2014 про накладання
штрафу на позивача в розмірі однієї
тисячі шістсот п'ятнадцять гривень.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що при проведенні
перевірки та винесенні постанови про
накладення штрафу відповідач
керувався виключно нормами чинного
законодавства України.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що під
час винесення постанови щодо нього про
притягнення до адміністративної
відповідальності не дотримано вимоги
статей 245, 276, 280 КУпАП, відповідно до
яких завданням провадження у справах
про адміністративні правопорушення є
своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи та
дотримування процесуального порядку
розгляду справи, а саме складу
правопорушення у його діях не було,
розмір штрафу визначений не вірно, при
визначенні суми штрафу не було
враховано його матеріальний і сімейний
стан.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції та вважає доводи
апелянта безпідставними, враховуючи
наступне.

Згідно з ст. 26 Закону України «Про
захист прав споживачів» уповноважені
органи здійснюють державний контроль
за додержанням законодавства про
захист прав споживачів, забезпечують
реалізацію державної політики щодо
захисту прав споживачів і мають право
давати суб'єктам господарювання
обов'язкові для виконання приписи про
припинення порушень прав споживачів;
перевіряти у суб'єктів господарювання,
сфери послуг і торгівлі, у тому числі
ресторанного господарства, якість
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг; безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до
законодавства будь-які виробничі,
складські, торговельні та інші
приміщення цих суб'єктів; накладати
стягнення: на суб'єктів господарської
діяльності за порушення законодавства
про захист прав споживачів відповідно
до ст. 23 Закону України «Про захист прав
споживачів».

Згідно до ст. 15 Закону України «Про
захист прав споживачів» споживач має
право на одержання необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію, що
забезпечує можливість її свідомого і
компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги).

Інформація про продукцію повинна
містити: назву товару, найменування або
відтворення знака для товарів і послуг,
за якими вони реалізуються; дані про
основні властивості продукції, а щодо
продуктів харчування - про склад
(включаючи перелік використаної у
процесі їх виготовлення сировини, в
тому числі харчових добавок),
номінальну кількість (масу, об'єм тощо),
харчову та енергетичну цінність, умови
використання та застереження щодо
вживання їх окремими категоріями
споживачів, а також іншу інформацію, що
поширюється на конкретний продукт;
дані про ціну (тариф), умови та правила
придбання продукції; дату
виготовлення; відомості про умови
зберігання; найменування та
місцезнаходження виробника (виконавця,
продавця) і підприємства, яке здійснює
його функції щодо прийняття претензій
від споживача, а також проводить ремонт
і технічне обслуговування.

Інформація, передбачена частиною
першою цієї статті, доводиться до
відома споживачів виробником
(виконавцем, продавцем) у супровідній
документації, що додається до
продукції, на етикетці, а також у
маркуванні чи іншим способом (у
доступній наочній формі), прийнятим для
окремих видів продукції або в окремих
сферах обслуговування.

Інформація про продукцію може бути
розміщена у місцях, де вона
реалізується, а також за згодою
споживача доводитися до нього за
допомогою засобів дистанційного
зв'язку.

Згідно з п. 19 ст. 1 Закону України «Про
захист прав споживачів» продукція -
будь-які виріб (товар), робота чи
послуга, що виготовляються,
виконуються чи надаються для
задоволення суспільних потреб.

Відповідно до п. 17 ст. 1 Закону України
«Про захист прав споживачів» послуга -
діяльність виконавця з надання
(передачі) споживачеві певного
визначеного договором матеріального
чи нематеріального блага, що
здійснюється за індивідуальним
замовленням споживача для задоволення
його особистих потреб.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем під час перевірки
виявлено порушення прав споживачів -
відсутність необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію та послуги, а саме: на
товарах, зазначених в додатку №7 до
акту перевірки від 04.02.2014 №0023, відсутня
інформація для споживачів про
найменування та місцезнаходження
виробника цих товарів, відсутні дані
про дату виготовлення товарів,
відсутні дані про нормативні
документи, вимогам яких повинна
відповідати вітчизняна продукція, а
також на продукцію, яка підлягала
перевірці, відсутні документи, що
засвідчують їх якість.

Закон України «Про захист прав
споживачів» не містить детального
викладу вимог до розміщення вказаної
інформації на продукції, тоді як
детальні вимоги містяться, зокрема, у
Правилах роздрібної торгівлі
непродовольчими товарами,
затверджених наказом Міністерства
економіки України від 19.04.07 № 104.

Згідно п. 16 р. 1 Правил роздрібної
торгівлі непродовольчими товарами
зазначено, що здійснюючи продаж
непродовольчих товарів вітчизняного
та іноземного виробництва, працівники
суб'єкта господарювання зобов'язані
надати споживачам необхідну,
достовірну та своєчасну інформацію про
товари в супровідній документації, що
додається до продукції, на етикетці, а
також маркуванням чи іншим способом (у
доступній наочній формі), прийнятим для
окремих видів товарів, яка має містити,
в тому числі, відомості про умови
зберігання, дату виготовлення товару,
найменування та місцезнаходження
виробника.

Вказаною нормою передбачено
можливість доведення до споживача
вказаної інформації в таких формах: в
супровідній документації, що додається
до продукції; на етикетці; а також
маркуванням чи іншим способом (у
доступній наочній формі), прийнятим для
окремих видів товарів.

Колегія суддів звертає увагу, що
перевірка проводилась у присутності
уповноваженої позивачем особи,
продавця ОСОБА_4. Вказана особа
підписала акт та додатки до нього без
заперечень.

В свою чергу, апелянтом не надано суду
доказів, що спростовують висновки
відповідача про те, що на товарах,
зазначених в додатку №7 до акту
перевірки від 04.02.2014 №0023, відсутня
інформація для споживачів про
найменування та місцезнаходження
виробника цих товарів, відсутні дані
про дату виготовлення товарів,
відсутні дані про нормативні
документи, вимогам яких повинна
відповідати вітчизняна продукція, а
також на продукцію, яка підлягала
перевірці, відсутні документи, що
засвідчують їх якість. Посилання
апелянта на те, що інформація про
найменування, місце знаходження
виробника, дата виготовлення товарів
знаходиться на упаковках, а також, те,
що в наявності є всі нормативні
документи та документи, що засвідчують
їх якість не підтверджується жодними
доказами, а подані до суду висновки
державної санітарно-епідеміологічної
експертизи не підтверджують того, що
дана інформація розміщена у доступній
наочній формі, як того вимагає закон.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про
захист прав споживачів» у разі
порушення законодавства про захист
прав споживачів суб'єкти
господарювання сфери торговельного та
інших видів обслуговування, у тому
числі ресторанного господарства,
несуть відповідальність, зокрема, за
відсутність необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію - у розмірі 30% вартості
одержаної для реалізації партії
товару, виконаної роботи, наданої
послуги, але не менше п'яти
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян, а у разі, коли відповідно до
закону суб'єкт господарської
діяльності не веде обов'язковий облік
доходів і витрат - у розмірі п'яти
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян.

Таким чином, колегія суддів звертає
увагу, що для застосування штрафної
санкції у розмірі п'яти
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян суб'єкт господарювання не
повинен вести облік доходів і витрат.

З матеріалів справи вбачається, що ФОП
ОСОБА_3 здійснює підприємницьку
діяльність із застосуванням спрощеної
системи оподаткування, відповідно до
свідоцтва платника єдиного податку
серії НОМЕР_1 він має ставку єдиного
податку 20% та 2 групу спрощеної системи
оподаткування. Згідно з пп. 296.1 1 п. 296.1
ст. 296 Податкового Кодексу України
платники єдиного податку першої та
другої груп та платники єдиного
податку третьої групи, які не є
платниками податку на додану вартість,
ведуть, книгу обліку доходів шляхом
щоденного, за підсумками робочого дня,
відображення отриманих доходів, а тому
колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що відповідачем вірно визначено
розмір штрафу.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 14.04.2014 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.