Справа № 2а/0570/10542/12
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2014 року м.
Київ К/9991/69608/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Чалого С.Я.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 09 жовтня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Ясинуватської районної державної
адміністрації Донецької області, третя
особа - ОСОБА_3, про визнання
протиправним та скасування пункту 3.1
розпорядження Ясинуватської районної
державної адміністрації від 27.10.2008 №819,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Ясинуватської районної державної
адміністрації Донецької області, третя
особа - ОСОБА_3, про визнання
протиправним та скасування пункту 3.1
розпорядження Ясинуватської районної
державної адміністрації від 27.10.2008 №819.

Позовні вимоги мотивовано
протиправністю пункту 3.1 розпорядження
Ясинуватської районної державної
адміністрації від 27.10.2008 №819, яким
позивача зобов'язано відшкодувати
втрати сільськогосподарського
виробництва, спричинені зміною
цільового призначення земельної
ділянки для потреб, не пов'язаних із
сільськогосподарським виробництвом, в
сумі 836 048,13 грн., як такого, що не
ґрунтується на законі.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 06 вересня
2012 року позов задоволено: визнано
протиправним та скасовано пункт 3.1
розпорядження Ясинуватської районної
державної адміністрації від 27.10.2008 №819
"Про зміну цільового призначення
земельної ділянки громадянина ОСОБА_2
на території Спартаківської сільської
ради".

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 09 жовтня 2012
року постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 06 вересня
2012 року скасовано, прийнято нову, якою у
задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 із
посиланням на порушення судом
апеляційної інстанції матеріального
та процесуального права, просив
скасувати оскаржуване рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, розпорядженням
Ясинуватської районної державної
адміністрації від 27.10.2008 №819 "Про зміну
цільового призначення земельної
ділянки громадянина ОСОБА_2 на
території Спартаківської сільської
ради" затверджено проект землеустрою
щодо зміни цільового призначення
земельної ділянки, що перебуває у
власності громадянина ОСОБА_2 для
будівництва та обслуговування
торгівельно-розважального комплексу з
вбудованими та прибудованими
адміністративно-офісними та
складськими приміщеннями, підземним та
надземним паркінгом (квартал - 5
"Кінно-спортивний клуб") на території
Спартаківської сільської ради, за
межами населених пунктів.

Пунктом 3.1 вказаного розпорядження
зобов'язано ОСОБА_2 відшкодувати втрати
сільськогосподарського виробництва,
спричинені внаслідок зміни цільового
призначення земельної ділянки для
потреб, не пов'язаних із
сільськогосподарським виробництвом, у
розмірі 836 048,13 грн.

Вказуючи на протиправність пункту 3.1
розпорядження Ясинуватської районної
державної адміністрації від 27.10.2008 №819,
ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним
позовом.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з протиправності
вимоги Ясинуватської районної
державної адміністрації про
відшкодування позивачем втрат
сільськогосподарського виробництва.
Зазначена позиція суду першої
інстанції ґрунтується на тому, що
відшкодування зазначених втрат може
здійснюватися лише тоді, коли
відповідні органи державної влади чи
місцевого самоврядування приймають
рішення про примусове вилучення чи
викуп земельної ділянки у
землекористувачів чи землевласників,
тобто коли відбувається перехід права
власності на земельну ділянку від
однієї особи до іншої.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
відмовляючи у задоволенні позову,
виходив з того, що вимога Ясинуватської
районної державної адміністрації про
відшкодування втрат
сільськогосподарського виробництва
ґрунтується на положеннях статті 207
Земельного кодексу України, яка
передбачає відшкодування зазначених
втрат у випадку вилучення
сільськогосподарських земель як
основного засобу виробництва.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується з
такими висновками судів попередніх
інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 207 Земельного
кодексу України втрати
сільськогосподарського і
лісогосподарського виробництва
включають втрати
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників, а також втрати,
завдані обмеженням у
землекористуванні та погіршенням
якості земель.

Відшкодуванню підлягають втрати
сільськогосподарських угідь (ріллі,
багаторічних насаджень, перелогів,
сінокосів, пасовищ), лісових земель та
чагарників як основного засобу
виробництва в сільському і лісовому
господарстві внаслідок вилучення
(викупу) їх для потреб, не пов'язаних із
сільськогосподарським і
лісогосподарським виробництвом.

Аналіз зазначених положень свідчить
про те, що в якості необхідної та
достатньої умови для виникнення в
особи обов'язку з відшкодування
завданих втрат (окрім виключень,
передбачених статтею 208 Земельного
кодексу України) є факт вилучення
сільськогосподарських земель як
основного засобу виробництва для
потреб, не пов'язаних із
сільськогосподарським виробництвом.

Так, норми щодо відшкодування втрат
сільськогосподарського і
лісогосподарського виробництва
спрямовані на забезпечення
раціонального використання і охорони
особливо цінних земель
сільськогосподарського призначення та
земель лісового фонду з метою
збереження їх кількісного та якісного
стану.

Згідно з пунктом 2 розпорядження
Ясинуватської районної державної
адміністрації від 27.10.2008 №819 змінено
цільове призначення земельної ділянки
площею 9,725 га ріллі - земель
сільськогосподарського призначення.

Втрата цієї земельної ділянки як
сільськогосподарського угіддя
внаслідок зміни цільового призначення
земельної ділянки в розумінні частини
першої статті 207 Земельного кодексу
України є втратою
сільськогосподарського виробництва.
Зміною цільового призначення
земельної ділянки відбувається її
вилучення для потреб, які не пов'язані з
сільськогосподарським виробництвом, у
зв'язку з чим втрата земельної ділянки
як сільськогосподарського угіддя
відповідно до частини другої статті 207
Земельного кодексу України підлягає
відшкодуванню.

Відповідно до частини першої статті 208
Земельного кодексу України, яка
передбачає вичерпний перелік випадків
звільнення від відшкодування втрат
сільськогосподарського виробництва,
не передбачається звільнення від
відшкодування таких втрат при зміні
цільового призначення земельної
ділянки, яка на праві власності
належить громадянам.

Відповідно до частини другої статті 208
Земельного кодексу України здійснення
внутрігосподарського будівництва
громадянами провадиться без
відшкодування втрат
сільськогосподарського виробництва.

У той же час, будівництво
торгівельно-розважального комплексу з
вбудованими та прибудованими
адміністративно-офісними та
складськими приміщеннями, підземним та
надземним паркінгом на землях
сільськогосподарського призначення не
є внутрігосподарським будівництвом,
оскільки пов'язане зі зміною цільового
призначення земельної ділянки.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів погоджується з позицією суду
апеляційної інстанції щодо виникнення
у позивача обов'язку з відшкодування
втрат сільськогосподарських земель як
основного засобу виробництва у зв'язку
із зміною цільового призначення
земельної ділянки.

За вказаних обставин, позиція суду
апеляційної інстанції щодо
відсутності підстав для задоволення
позову є законною та обґрунтованою.

Доводи касаційної скарги висновків
суду апеляційної інстанції не
спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судом апеляційної інстанції
дана вірно, порушень норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні оскаржуваного судового
рішення судом не допущено.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 09 жовтня 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-238 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: