Справа № 802/1877/14-а
Суддя: Жернаков Михайло Володимирович
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 вересня 2014 р.
Справа № 802/1877/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Жернакова М. В.,

секретаря судового засідання:
Дмитрука В. В.,

позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Могилів-Подільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області

про: визнання дій протиправними,
скасування вимоги про сплату боргу
(недоїмки)

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернувся
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з
адміністративним позовом до
Могилів-Подільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області (далі -
Могилів-Подільська ОДПІ, відповідач)
про визнання дій протиправними,
скасування вимоги про сплату боргу
(недоїмки).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначив, що він є пенсіонером за віком
та фізичною особою-підприємцем, який
обрав спрощену систему оподаткування,
а відтак відповідно до положень ч. 4 ст. 4
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" він
звільнений від сплати єдиного внеску.

В судовому засіданні позивач уточнив
позовні вимоги, в зв'язку з чим просив
суд визнати протиправними та скасувати
вимоги Могилів-Подільська ОДПІ про
сплату боргу № Ф-242 від 20.02.2014 та № Ф-941
від 26.05.2014.

У судове засідання, відповідач,
повідомлений належним чином про дату,
час і місце розгляду справи, не прибув.
При цьому представник відповідача
Зотова Л. П. 08.09.2014 подала до суду
клопотання про відкладення розгляду
справи, яке обґрунтовано неможливістю
прибуття в судове засідання. Разом з
цим у поданому клопотанні представник
відповідача Зотова Л. П не навела
жодних об'єктивних, поважних причин,
які унеможливлюють її прибуття в
судове засідання, не надала
відповідних доказів.

Згідно з ч. 7 ст. 56 КАС України законним
представником органу, підприємства,
установи, організації в суді є його
керівник чи інша особа, уповноважена
законом, положенням, статутом.

Відповідач не надав суду доказів
неможливості прибуття в судове
засідання керівника чи іншої особи,
уповноваженої законом, положенням, на
представництво інтересів
Могилів-Подільської ОДПІ, наявності
прав на представництво інтересів
інспекції виключно однією особою, яка
не прибула в судове засідання.

Крім цього, суд бере до уваги те, що
провадження у справі відкрите 08 липня
2014 року і у відповідача було достатньо
часу для надання доказів у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КАС України
особи, які беруть участь у справі,
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами і неухильно
виконувати процесуальні обов'язки.

Відтак суд вважає, що відсутні підстави
для відкладення розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
установив такі фактичні обставини.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична
особа-підприємець, що підтверджується
Випискою з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (а. с. 8).

Відповідач перебуває на податковому
обліку в Могилів-Подільській ОДПІ,
здійснює підприємницьку діяльність за
спрощеною системою оподаткування,
обліку та звітності, що
підтверджується свідоцтвом платника
єдиного податку НОМЕР_2 від 24.05.2012.

Відповідно до пенсійного посвідчення
НОМЕР_1 ОСОБА_1 є пенсіонером за віком.

Суд установив, що відповідач стосовно
позивача прийняв вимоги № Ф-242 від
20.02.2014 та № Ф-941 від 26.05.2014 про сплату
боргу (недоїмки) з єдиного внеску в сумі
2388,06 грн.

Могилів-Подільська ОДПІ є суб'єктом
владних повноважень, який відповідно
до Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
здійснює адміністрування зазначеного
внеску з жовтня 2013 року.

Позивач, вважаючи відсутність підстав
для нарахування йому єдиного внеску,
звернувся до суду за захистом своїх
прав з адміністративним позовом до
Вінницької ОДПІ.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд
виходив з такого.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначає Закон
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08.07.2010 №
2464-VI (Закон № 2464-VI).

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" передбачено, що
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Статтю 4 цього Закону доповнено
частиною 4 згідно з Законом України від
07.07.2011 № 3609-VI "Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України", який
набрав чинності з 06 серпня 2011 року.

Відповідно до вказаної норми особи,
зазначені у пункті 4 частини 1 цієї
статті, які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Право громадян України на державне
пенсійне забезпечення передбачено
Конституцією України та Законом
України "Про пенсійне забезпечення" від
05.11.1991 року № 1788-ХІІ (Закон № 1788-ХІІ).

Водночас термін "пенсіонер за віком"
законодавством не визначений. Умови
призначення пенсії за віком визначені
ст. 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
громадяни України мають право на
державне пенсійне забезпечення за
віком, по інвалідності, у зв'язку з
втратою годувальника та в інших
випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" встановлено, що за цим
Законом призначаються:

а) трудові пенсії:

за віком;

по інвалідності;

в разі втрати годувальника;

за вислугу років;

б) соціальні пенсії.

Системний аналіз положень ст.ст. 12-18
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" свідчить, що
законодавець розрізнив пенсії за віком
в залежності від умов їх призначення,
визначивши загальні умови призначення
пенсії за віком (ст. 12), пільгові умови
призначення пенсії за віком (ст. 13), а
також особливі умови призначення цього
виду пенсії окремим категоріям
громадян (працівникам, зайнятим на
підземних і відкритих гірничих роботах
та в металургії, громадянам, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи, інвалідам, учасникам війни,
сім'ям загиблих (померлих)
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, багатодітним
матерям і матерям інвалідів з
дитинства тощо) (ст.ст.14-18).

Загальні умови призначення пенсій за
віком визначені ст. 12 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" та ч. 1 ст. 26
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування". Таке право
виникає у чоловіків після досягнення 60
років та за наявності відповідного
стажу. При цьому ст. 13 Закону № 1788-ХІІ,
на підставі п. "б" ч. 1 якої позивач
отримує пенсію, передбачена можливість
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах - із зменшенням віку,
зазначеного у ст. 12 цього Закону, та за
наявності відповідного трудового
стажу.

Аналіз наведених вище норм
матеріального права, які містяться у
Законах №№ 1788 та 1058, з урахуванням
закріплених Конституцією України
гарантій громадян на соціальний
захист, дозволяє зробити висновок, що
особи, яким пенсія за віком призначена
відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону №
1788-ХІІ, не є платниками єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за себе згідно з
ч. 4 ст. 4 Закону № 2464, так само як і
особи, які є пенсіонерами за віком на
загальних умовах, оскільки згадана
норма не містить будь-яких винятків
щодо пенсіонерів за віком.

Такий висновок узгоджується з правовою
позицією, висловленою Верховним Судом
України у постановах від 15 квітня 2014
року № 21-57а14 та № 21-70а14, від 13 травня 2014
року № 21-74а14, а також від 20 травня 2014
року № 21-160а14.

Як установив суд, позивач отримує
пенсію за віком, є фізичною
особою-підприємцем, який обрав
спрощену систему оподаткування, отже
він належить до категорії осіб,
звільнених від сплати єдиного внеску, а
тому він не зобов'язаний нараховувати,
обчислювати та сплачувати єдиний
внесок.

Позивач як пенсіонер за віком не
зобов'язаний був сплачувати єдиний
внесок, він може бути платником єдиного
внеску виключно за умови добровільної
участі у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
однак договір про добровільну участь у
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванні позивач не
укладав.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач не довів суду, що під час
прийняття оскаржуваних рішень діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З огляду на викладене, вимоги
Могилів-Подільської ОДПІ про сплату
боргу (недоїмки) від 20.02.2014 № Ф-242, від
26.05.2014 № Ф-941 підлягають визнанню
протиправними та скасуванню, оскільки
включають недоїмку зі сплати єдиного
внеску за період, впродовж якого
позивач був звільнений від сплати
єдиного внеску на підставі ч. 4 ст.4
Закону № 2464.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними та скасувати
вимоги Могилів-Подільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області про сплату боргу №
Ф-242 від 20.02.2014 та № Ф-941 від 26.05.2014.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Жернаков Михайло
Володимирович