Справа № К/9991/10976/11-С
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2011-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2011 року м.
Київ К/9991/10976/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач),
Гашицького О.В., Лиски Т.О.,

Мойсюка М.І., Штульман І.В.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
прокурора Березнегуватського району
Миколаївської області в інтересах
ОСОБА_6 до Управління Пенсійного фонду
України в Березнегуватському районі
Миколаївської області про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання здійснити нарахування
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги дітям війни,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2008 року прокурор
Березнегуватського району
Миколаївської області в інтересах
ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним
позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач
вказував, що ОСОБА_6 відноситься до
категорії «діти війни»та відповідно до
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни»має право на
щомісячне підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Посилаючись на те, що такі виплати не
проводяться у розмірі, встановленому
вказаною статтею, позивач просив
поновити пропущений строк для
звернення до суду та зобов'язати
відповідача здійснити ці нарахування з
2006 по 2007 рік в сумі 2744,25 грн.

Постановою Березнегуватського
районного суду Миколаївської області
від 25 лютого 2009 року позов задоволено
частково.

Визнано протиправною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
Березнегуватському районі
Миколаївської області щодо не
нарахування та невиплати ОСОБА_6
доплати до пенсії за віком як дитині
війни відповідно до ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни».

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Березнегуватському
районі Миколаївської області
здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_6
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»за
період з 09 липня по 31 грудня 2007 року, з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком.

В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 12 листопада
2009 року постанову суду першої
інстанції скасовано., ухвалено нову
постанову.

Зобов'язано відповідача нарахувати та
виплатити ОСОБА_6 підвищення до пенсії
за віком за період з 24 грудня 2007 року по
31 грудня 2007 року.

У касаційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в
Березнегуватському районі
Миколаївської області, посилаючись на
порушення судами попередніх інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, просить скасувати зазначені
рішення та ухвалити нове рішення про
відмову в позові.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30%
мінімальної пенсії за віком.

Як було встановлено судами попередніх
інстанцій, позивач є дитиною війни в
розумінні ст. 1 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»і
відповідно до ст. 6 цього ж Закону має
право на державну соціальну підтримку
у вигляді підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до вимог ст. 110 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2006 рік»від 20.12.2005 (із змінами,
внесеними 19.01.2006) підвищення до пенсії
дитині війни в 2006 році повинно було
запроваджуватись поетапно за
результатами виконання бюджету у
першому півріччі згідно з порядком,
який мав бути визначений Кабінетом
Міністрів України та погоджений
Комітетом Верховної Ради України з
питань бюджету.

Оскільки Кабінет Міністрів України в
2006 році так і не визначив порядку
виплати 30 відсотків надбавки до пенсії
дітям війни, то судами попередніх
інстанцій прийнято обґрунтоване
рішення про те, що вимоги позивача, які
стосуються 2006 року,
задоволенню не підлягають.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 71 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік» та з урахуванням ст. 111 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік»призупинено на 2007 рік дію ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни».

Статтею 111 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007
рік»встановлено, що у 2007 році
підвищення до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, яка
виплачується замість пенсії,
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей
війни»виплачується особам, які є
інвалідами (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту»), у розмірі 50 % від
розміру надбавки, встановленої для
учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнані
такими, що не відповідають Конституції
України, зокрема, положення ст. 71 Закону
України «Про державний бюджет на 2007
рік»щодо зупинення дії ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Зазначене рішення Конституційного
Суду України є обов'язковим до
виконання на території України,
остаточним і не може бути оскарженим,
крім того, воно має преюдиціальне
значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України, закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, з 09 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року спірні відносини
регулюються відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни»в редакції закону, яка діяла до 01
січня 2007 року.

За таких підстав судами попередніх
інстанцій зроблено правильний
висновок про те, що позовні вимоги щодо
зобов'язання відповідача щомісячно
підвищувати пенсію в указаний період є
обґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції
обґрунтовано не погодився з висновком
суду першої інстанції про зобов'язання
відповідача робити перерахунок та
виплату позивачу підвищення до пенсії
в розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком як дитині війни за період з 09
липня 2007 року та прийшов до висновку
про необхідність застосування строку
звернення до адміністративного суду,
визначеного ст. 99 КАС України, оскільки
такий позивачем пропущено без поважних
причин, а відповідач наполягав на
застосуванні річного строку звернення
до суду.

На час виникнення спірних
правовідносин розмір мінімальної
пенсії за віком визначався лише ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» і згідно цієї норми
мінімальна пенсія за віком дорівнює
прожитковому мінімуму, встановленого
для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
«Про прожитковий мінімум», цей мінімум
застосовується для встановлення
розмірів мінімальної заробітної плати
та мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни»при визначенні розміру
підвищення застосовується розмір
мінімальної пенсії за віком, який
визначений ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Колегія суддів також звертає увагу на
те, що відсутність бюджетного
фінансування передбачених Законом
України «Про соціальний захист дітей
війни»доплат до пенсії не може бути
причиною невиконання покладених на
управління Пенсійного фонду України
зобов'язань, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується, на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Наведені обставини були правильно
враховані судами попередніх інстанцій,
які прийняли законні й обґрунтовані
рішення про часткове задоволення
позову.

Доводи касаційної скарги зроблених
судами першої та апеляційної інстанцій
висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування чи
зміни оскаржених судових рішень не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Березнегуватському районі
Миколаївської області залишити без
задоволення, а постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 12 листопада 2009 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :

Суддя
В.І. Бутенко