Справа № 815/2423/14
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/2423/14

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції:
Стеценко О. О. Судова колегія Одеського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федусик А.Г.,

суддів - Шевчук О.А. та Зуєвої Л.Є.,

при секретарі - Пальоній І.М.,

за участю: представника позивача -
Жарікової Дар'ї Олександрівни та
представників відповідача -
Алавацького Георгія Георгійовича та
Поронік Ігоря Борисовича,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу Приватного підприємства
"Дисконт" на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 05
червня 2014 року по справі за
адміністративним позовом Приватного
підприємства "Дисконт" до Управління
охорони об'єктів культурної спадщини
Одеської обласної державної
адміністрації про визнання
протиправним та скасування припису,-

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2014 року Приватне підприємство
"Дисконт" (далі ПП) звернулось до суду з
адміністративним позовом до
Управління охорони об'єктів культурної
спадщини Одеської обласної державної
адміністрації (далі Управління) про
визнання протиправним та скасування
припису Управління за №05-02/369 від 02
квітня 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог ПП
зазначалось, що спірний припис
Управління за №05-02/369 від 02 квітня 2014
року, яким позивача зобов'язано
терміново припинити будівельні та
земляні роботи на об'єкті,
розташованому за адресою:
вул.Бєлінського, 16, м.Одеса, до
виконання вимог листа Управління
№01-17/3147 від 25 листопада 2013 року, є
необґрунтованим та протиправним,
винесеним неправомірно, без
достатнього з'ясування дійсних
обставин та підлягає скасуванню,
оскільки сам лист Управління №01-17/3147
від 25 листопада 2013 року містить
висновок, у відповідності до якого
відповідач вважає за можливе погодити
проект землеустрою, розроблений КП
"Бюро технічної інвентаризації
Одеської міської ради" щодо відведення
земельної ділянки в оренду ПП
загальною площею 0,3092 га за адресою:
вул.Бєлінського, 16, м.Одеса, для
проектування, будівництва та
експлуатації житлового будинку з
вбудовано-прибудованими приміщеннями
громадського призначення та паркінгом.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 05 червня 2014
року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, ПП
подало апеляційну скаргу, в якій
зазначається, що вказана постанова
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
02 квітня 2014 року посадовою особою
Управління проведено інспекційний
огляд земельної ділянки, що
знаходиться в межах комплексної
охоронної зони історичного центру та
центрального історичного ареалу
м.Одеси, а саме розташованої за адресою:
м.Одеса, вул.Бєлінського, 16.

За наслідками проведеного
інспекційного огляду відповідачем
встановлено, що за вказаною адресою
проводяться будівельні та земляні
роботи без дозволу відповідного органу
охорони культурної спадщини.

Зазначені обставини зафіксовані в акті
від 02 квітня 2014 року, складеному
провідним спеціалістом інспекційного
відділу Управління за результатами
проведення вказаного інспекційного
огляду. Також посадовою особою
відповідача здійснено фотофіксацію
зазначеного об'єкта за адресою: м.Одеса,
вул.Бєлінського, 16 з оглядових точок.

В зв'язку з проведенням будівельних та
земляних робіт без дозволу
відповідного органу охорони
культурної спадщини та керуючись
положеннями ч.1 ст.30 Закону України "Про
охорону культурної спадщини",
відповідачем був виданий припис за
№05-02/369 від 02 квітня 2014 року, яким ПП
зобов'язано терміново припинити
будівельні та земляні роботи на
об'єкті, розташованому за адресою:
вул.Бєлінського, 16, м.Одеса, до
виконання вимог листа Управління від 25
листопада 2013 року за № 01-17/3147.

Винесення зазначеного припису за №
05-02/369 від 02 квітня 2014 року і стало
підставою для звернення ПП з позовом до
суду.

Вирішуючи справу та відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що ПП
проводяться земляні та будівельні
роботи на об'єкті за адресою:
вул.Бєлінського, 16, м.Одеса, що
розташований в межі комплексної
охоронної зони історичного центру та
центрального історичного ареалу
м.Одеси, без дозволу відповідного
органу охорони об'єктів культурної
спадщини на проведення таких робіт, що
не заперечується самим позивачем та є
порушенням ч.3 ст.32 Закону України "Про
охорону культурної спадщини", а тому
суд першої інстанції дійшов висновку,
що відповідачем правомірно винесено
оскаржуваний припис та зобов'язано ПП
зупинити проведення вказаних робіт.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції та
вважає їх помилковими з огляду на
наступне.

Приймаючи спірний припис відповідачем
було зобов'язано ПП терміново
припинити будівельні та земляні роботи
на об'єкті, розташованому за адресою:
вул.Бєлінського, 16, м.Одеса, до
виконання вимог листа Управління від 25
листопада 2013 року за № 01-17/3147.

Так, з аналізу листа Управління від 25
листопада 2013 року за № 01-17/3147, на ряду з
іншим, вбачається, що Управління вважає
за можливе погодити проект
землеустрою, розроблений КП "Бюро
технічної інвентаризації Одеської
міської ради" щодо відведення
земельної ділянки в оренду ПП
загальною площею 0,3092 га за адресою:
вул.Бєлінського, 16, м.Одеса, для
проектування, будівництва та
експлуатації житлового будинку з
вбудовано-прибудованими приміщеннями
громадського призначення та паркінгом,
за умови виконання інвестиційних
зобов'язань згідно з листом
відповідача №03/05-03-850 від 14 лютого 2007
року.

З наведеного можна дійти висновку, що
визначальною вимогою та обставиною,
яка може перешкоджати (в разі
невиконання) проведенню позивачем
земляних та будівельних робіт за
адресою: вул.Бєлінського, 16, м.Одеса є
виконання ПП взятих на себе
інвестиційних зобов'язань.

З матеріалів справи вбачається, що 20
липня 2007 року між АКБ "Фінбанк" та ПП
було укладено договір купівлі-продажу,
за яким позивачем було придбано
нежитлові будівлі та споруди,
розташовані за адресою: м.Одеса,
вул.Бєлінського, 16. Положеннями
вказаного договору купівлі-продажу ПП
зобов'язувалось на протязі двох років
виконати ремонтно-реставраційні
роботи на будівлі-пам'ятнику по
вул.Бєлінського, 16 у м.Одесі згідно з
кошторисною оцінкою на суму 727 793,00 грн.
та протягом одного місяця з дати
укладання даного договору оформити
охоронний договір з Управлінням, і
підписати план-графік з визначенням
видів та обсягів робіт.

На виконання вимог вищевказаного
договору купівлі-продажу нежитлових
будівель та споруд, розташованих за
адресою: м.Одеса, вул.Бєлінського, 16, ПП
було укладено з Управлінням охоронний
договір на пам'ятку культурної
спадщини за № 16-03/Н-1 від 16 березня 2007
року, за яким з метою збереження
пам'ятки та створення належних умов для
її використання, ПП взяло на себе
зобов'язання виконати перелік
ремонтно-реставраційних робіт на
об'єкті, розташованому по
вул.Бєлінського, 16 у м.Одесі, визначений
цим договором.

Пізніше, 01 червня 2007 року між ПП та
Приватним підприємством Українська
будівельна компанія "Каштан" (далі УБК)
було укладено Договір будівельного
підряду, за яким УБК зобов'язувалося
провести ремонт об'єкта нежилих
будівель та споруд розташованих за
адресою: м.Одеса, вул.Бєлінського, 16,
загальною площею 742 м., що належить ПП
згідно договору купівлі продажу від 20
лютого 2007 року, в строк і в порядку
відповідно до проектно-кошторисної
документації, а ПП зобов'язується
надати УБК фронт робіт, передати
затверджену проектно-кошторисну
документацію, прийняти закінчені
роботи після проведення ремонту, та
оплатити їх в порядку та на умовах,
визначених цим Договором. Сума
договору складає 727 973,00 грн..

Фактичне виконання вищевказаного
договору та проведення ремонтних робіт
підтверджується Висновком по
комплексу заходів, здійснених на
нежитловій будівлі, розташованій за
адресою: м.Одеса, вул.Бєлінського, 16 з
метою забезпечення її зберігання як
пам'ятника архітектури та
містобудування (т.1 а.с.130), зокрема, у п.4
(Висновки) зазначено, що в результаті
вивчення наданих документів та
матеріалів, а також візуального огляду
окремих ділянок будівлі встановлено,
що в червні 2007 року на будівлі було
дійсно проведено комплекс
ремонтно-реставраційних робіт, а саме:
ремонт віконних та дверних заповнень;
ремонт підвісних стель; ремонт
покрівлі; ремонт підлог; внутрішнього
оздоблення приміщень; ремонт та
часткова заміна мереж водопостачання,
каналізації, електропроводки та інші
роботи.

Крім того, в липні 2007 року незалежний
аудитор ОСОБА_5 провела незалежну
аудиторську перевірку позивача з
питання підтвердження суми витрат на
проведення ремонтно-реставраційних
робіт на будівлі за адресою: м.Одеса,
вул.Бєлінського, 16. Вказаною перевіркою
встановлено, що перевірена фінансова
інформація (стосовно
ремонтно-реставраційних робіт)
відображена без суттєвих перекручень,
справедливо та достовірно, у
відповідності до нормативних вимог
щодо організації бухгалтерського
обліку та звітності в Україні.
Аудитором надано умовно-позитивний
аудиторський висновок щодо діяльності
ПП. Також, аудитором на підставі
аудиторської перевірки фінансової
діяльності ПП відзначено, що
діяльність останнього відповідає
встановленим вимогам діючого
законодавства України і прийнята
облікова політика реально відбиває
його фінансовий стан.

Висновком спеціаліста за №1/2,
складеним судовим експертом Маркусом
Я.І. встановлено, що для поліпшення умов
експлуатації, а також на підставі
нормативних документів по
використанню пам'ятників
містобудування та архітектури
власником (ПП) був проведений комплекс
ремонтно-реставраційних робіт
відносно будівлі (за адресою: м.Одеса,
вул.Бєлінського, 16), який полягав у
ремонті дверних заповнень, фасаду
будівлі, покрівлі, підлоги, внутрішніх
робіт будівлі, облаштуванню підвісної
стелі, заміні мереж водопостачання,
каналізації, електропроводки,
благоустрою прилеглої території. За
нормами діючої класифікації зазначені
роботи судовим експертом віднесені до
капітальних та поточних ремонтів.

Судовим експертом Маркусом Я.І.
зазначено, що ПП виконало зобов'язання,
які передбачались охоронним договором
між ПП та Управлінням від 16 березня 2007
року. Вартість виконаних робіт
підтверджена первинними
бухгалтерськими документами
підприємства, аудиторським висновком
від 03 липня 2007 року незалежного
аудитора ОСОБА_5. Вартість робіт склала
727 793,00 грн., що дорівнює інвестиційним
умовам, які покладались на АКБ
"Фінбанк".

Окрім іншого, фактичне виконання
договору підряду, укладеного між
позивачем та УБК та, відповідно,
виконання інвестиційних зобов'язань,
взятих на себе ПП за договором
купівлі-продажу від 20 липня 2007 року,
укладеним між АКБ "Фінбанк" і ПП та
охоронним договором на пам'ятку
культурної спадщини за № 16-03/Н-1 від 16
березня 2007 року, підтверджено Актом
приймання виконаних підрядних робіт за
червень 2007 року (т.1 а.с. 199) та
фотознімками, які знаходяться в
матеріалах справи.

Отже, приймаючи до уваги наявні в
матеріалах справи первинні документи,
результати досліджень та висновки
експертів різного профілю, колегія
суддів приходить до висновку, що
позивачем в повному обсязі виконано
інвестиційні зобов'язання, взяті на
себе за договором купівлі-продажу від 20
липня 2007 року, укладеним між АКБ
"Фінбанк" і ПП та за охоронним договором
на пам'ятку культурної спадщини за №
16-03/Н-1 від 16 березня 2007 року, укладеним
між ПП та Управлінням. Тому, з
урахуванням виконаних позивачем
інвестиційних зобов'язань, колегія
суддів вважає, що вимоги листа
Управління від 25 листопада 2013 року за №
01-17/3147 є також виконаними, а, відповідно,
підстав для припинення будівельних та
земляних робіт немає.

При цьому судом враховується, що згідно
наказу Міністерства культури і туризму
України від 20.06.2008 року №728/0/16-08
вказаний об'єкт за адресою: м.Одеса,
вул.Бєлінського, 16, втратив статус
пам'ятки культурної спадщини.

Крім того, приймаючи спірний припис за
№05-02/369 від 02 квітня 2014 року Управлінням
було зазначено, що в межах комплексної
охоронної зони історичного центру
проводяться будівельні та земляні
роботи без дозволу відповідного органу
охорони культурної спадщини
(Управління), що є порушенням Закону
України "Про охорону культурної
спадщини" (далі Закон).

Так, відповідно до ч.3 ст.32 Закону на
охоронюваних археологічних
територіях, у межах зон охорони
пам'яток, історичних ареалів населених
місць, занесених до Списку історичних
населених місць України, забороняються
містобудівні, архітектурні чи
ландшафтні перетворення, будівельні,
меліоративні, шляхові, земляні роботи
без дозволу відповідного органу
охорони культурної спадщини.

Також, згідно до ч.1 ст.37 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" право на виконання
підготовчих робіт (якщо вони не були
виконані раніше згідно з повідомленням
або зареєстрованою декларацією про
початок виконання підготовчих робіт) і
будівельних робіт на об'єктах
будівництва, що належать до IV і V
категорій складності, підключення
об'єкта будівництва до інженерних
мереж та споруд надається замовнику та
генеральному підряднику чи підряднику
(у разі якщо будівельні роботи
виконуються без залучення
субпідрядників) після отримання
дозволу на виконання будівельних
робіт.

З аналізу законодавства вбачається, що
дозвіл на виконання будівельних робіт -
документ, що засвідчує право замовника
та підрядника на виконання підготовчих
(якщо підготовчі роботи не виконані
раніше відповідно до дозволу на
виконання підготовчих робіт) і
будівельних робіт з нового
будівництва, реконструкції,
реставрації, капітального ремонту,
підключення об'єкта будівництва до
інженерних мереж та споруд.

Отже, враховуючи все вищевикладене
можна дійти висновку, що дозвіл на
виконання будівельних робіт є
вирішальним та консолідуючим
документом, яким посвідчується
виникнення у замовника та підрядника
права на здійснення будівництва,
видача якого передує подання
відповідній інспекції державного
архітектурно - будівельного контролю,
зокрема, затвердженої в установленому
порядку проектної документації.

Наведена думка узгоджується з
висновками Вищого адміністративного
суду України, викладеними в ухвалі
цього суду від 19 листопада 2013 року по
справі за №1570/3021/2012.

З матеріалів справи вбачаються, що на
виконання вимог Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
позивачем 08 квітня 2014 року було
отримано дозвіл Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України на виконання будівельних робіт
за №ІУ 35 (т.1 а.с.189), яким ПП надано
дозвіл на будівництво житлового
комплексу з вбудовано-прибудованими
приміщеннями громадського призначення
та підземним паркінгом за адресою:
вул.Бєлінського, 16, м.Одеса.

Крім того, абз.2 ч.2 ст.37 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" передбачено, що за
наявності дозволу на виконання
будівельних робіт отримання
замовником та генеральним підрядником
чи підрядником (у разі якщо будівельні
роботи виконуються без залучення
субпідрядників) інших документів
дозвільного характеру для виконання
будівельних робіт та видалення зелених
насаджень у межах будівельного
майданчика не вимагається.

З аналізу наведених норм (ч.3 ст.32 Закону
та абз.2 ч.2 ст.37 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності")
випливає, що дані нормативно-правові
акти суперечать один одному стосовно
визначення кола документів
дозвільного характеру, які необхідні
для проведення будівельних робіт. Так,
Законом України "Про регулювання
містобудівної діяльності", в контексті
даного спору, передбачена наявність
лише дозволу на виконання будівельних
робіт, в той час, як Законом
встановлюється обов'язок додаткового
отримання дозволу відповідного органу
охорони культурної спадщини для
проведення будівельних, земляних та
інших робіт.

Слід зазначити, що Конституція України
не встановлює пріоритету застосування
того чи іншого закону, в тому числі
залежно від предмета правового
регулювання. Немає також закону
України, який би регулював питання
подолання колізії норм законів, що
мають однакову юридичну силу.

Водночас, Конституційний Суд України в
п.3 мотивувальної частини свого рішення
від 03 жовтня 1997 року за № 4-зп у справі
про набуття чинності Конституцією
України зазначив, що конкретна сфера
суспільних відносин не може бути
водночас врегульована однопредметними
нормативними правовими актами
однакової сили, які за змістом
суперечать один одному. Звичайною є
практика, коли наступний у часі акт
містить пряме застереження щодо
повного або часткового скасування
попереднього. Загальновизнаним є й те,
що з прийняттям нового акта, якщо інше
не передбачено самим цим актом,
автоматично скасовується
однопредметний акт, який діяв у часі
раніше.

За змістом частини третьої статті 150
Конституції України рішення
Конституційного Суду України є
обов'язковими до виконання на
території України.

Таким чином, можна зробити висновок, що
за наявності декількох законів, норми
яких по-різному регулюють конкретну
сферу суспільних відносин, під час
вирішення спорів у цих відносинах
доцільно застосовувати положення
закону з урахуванням дії закону в часі
за принципом пріоритету тієї норми, яка
прийнята пізніше.

З аналізу чинного законодавства
вбачається, що 08 червня 2000 року був
прийнятий Закон та 12 липня 2000 року
набрав чинності, в той же час, Закон
України "Про регулювання містобудівної
діяльності" був прийнятий 17 лютого 2011
року та 12 березня 2011 року набрав
законної сили.

А тому, враховуючи, що Закон України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" набрав законної сили
пізніше ніж Закон, та приймаючи до
уваги принцип пріоритетності тієї
норми, яка прийнята пізніше, колегія
суддів приходить до висновку, що в
даному випадку, та з метою регулювання
спірних правовідносин, застосуванню
підлягають положення абз.2 ч.2 ст.37
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності", якими
визначено, що при наявності дозволу
(виданого ІДАБК) на виконання
будівельних робіт отримання
замовником та генеральним підрядником
чи підрядником інших документів
дозвільного характеру, в тому числі від
Управління, для виконання будівельних
робіт не вимагається.

При цьому, колегією суддів
враховується, що органами охорони
об'єктів культурної спадщини фактично
були погоджені історико-містобудівне
обґрунтування проектування та
будівництва в межах історичного ареалу
по вул.Бєлінського, 16 в м.Одесі (лист
Міністерства культури України від 14
лютого 2013 року №340/10/61-13) та проект
землеустрою, розроблений КП "Бюро
технічної інвентаризації Одеської
міської ради" щодо відведення
земельної ділянки в оренду ПП
загальною площею 0,3092 га за адресою:
вул.Бєлінського, 16, м.Одеса, для
проектування, будівництва та
експлуатації житлового будинку з
вбудовано-прибудованими приміщеннями
громадського призначення та паркінгом
на місті об'єкту, який у 2008 році втратив
статус пам'ятки (лист Управління від 25
листопада 2013 року №01-17/3147). В той же час,
в ході розгляду справи представниками
відповідача не заперечувалося того, що
діючим законодавством на час розгляду
справи не встановлено не тільки певної
форми дозволу на виконання будівельних
робіт, на відсутність якого у ПП
посилається відповідач в
обґрунтування своїх заперечень проти
позову, а і не визначено порядку
отримання такого дозволу та осіб,
уповноважених їх видавати.

Отже, приймаючи до уваги всю сукупність
доказів, наявних в матеріалах справи та
положення чинного законодавства,
колегія суддів приходить до висновку,
що позовні вимоги ПП про визнання
протиправним та скасування припису
Управління за №05-02/369 від 02 квітня 2014
року є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, а сам спірний
припис повинен бути скасований.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції при ухвалені постанови
припустився порушень норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим судове рішення підлягає
скасуванню з постановленням по справі
нової постанови про задоволенні
позовних вимог ПП.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 201, 205, 207, 254 КАС
України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства "Дисконт" - задовольнити.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 05 червня 2014
року - скасувати та прийняти нову
постанову, якою позовні вимоги
Приватного підприємства "Дисконт" до
Управління охорони об'єктів культурної
спадщини Одеської обласної державної
адміністрації про визнання
протиправним та скасування припису -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
Припис Управління охорони об'єктів
культурної спадщини Одеської обласної
державної адміністрації за № 05-02/369 від
02 квітня 2014 року.

Постанова апеляційного суду набирає
чинності негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: А.Г. Федусик Суддя:
Суддя: О.А. Шевчук Л.Є. Зуєва