Справа № 522/2664/14-а
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

11 вересня 2014 р. Справа № 522/2664/14-а

Категорія: 11.1 Головуючий в 1 інстанції:
Донцов Д.Ю.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів-Турецької І.О., Косцової І.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження справу за апеляційною
скаргою управління Пенсійного фонду
України в Приморському районі м. Одеси
на постанову Приморського районного
суду м. Одеси від 21 травня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси про
визнання неправомірними дій щодо
відмови в проведенні перерахунку та
зобов`язання відновити порушене право,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_2, звернувся до суду з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Приморському районі м. Одеси,
в якому просив визнати протиправними
дії відповідача щодо відмови в
проведенні перерахунку та зобов'язання
відновити порушене право, шляхом
зобов'язання відповідача провести
перерахунок щомісячного грошового
утримання у відповідності до вимог
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», починаючи з 03 червня 2013
року, з урахуванням зміни розміру
щомісячної заробітної плати
працюючого на відповідній посаді судді
на підставі довідки апеляційного суду
Одеської області №12 та №13 від 07.02.2014 р.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 21 травня 2014 року
адміністративний позов ОСОБА_2 -
задоволено у повному обсязі.

Визнано дії управління Пенсійного
фонду України в Приморському районі м.
Одеси щодо відмови в проведенні
перерахунку довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_2,
відповідно до ст.ст. 129, 138 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів» - неправомірними.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Приморському районі м.
Одеси здійснити перерахунок довічного
грошового утримання судді у відставці
ОСОБА_2, відповідно до ст.ст. 129, 138
Закону України «Про судоустрій та
статус суддів», виходячи із заробітної
плати працюючого судді апеляційного
суду Одеської області з 03 червня 2013
року по день припинення права на таку
виплату. На підставі ч. 1 ст. 256 КАС
України здійснити перерахунок та
виплату управлінням Пенсійного фонду
України в Приморському районі м. Одеси
на користь ОСОБА_2 різниці між фактично
виплаченим йому щомісячним довічним
грошової утриманням та щомісячним
довічним грошовим утриманням, яке
повинно було бути виплачено на
підставі довідок про суддівську
винагороду для обчислення
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці в межах
суми виплати за один місяць.

В апеляційній скарзі, управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
постанову Приморського районного суду
м. Одеси від 21 травня 2014 року - скасувати
та винести нову про відмову у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
позивач - ОСОБА_2, відповідно до
Постанови Верховної Ради України про
звільнення суддів №242-YI від 20 березня
2008 року та Положення про проходження
військової служби особами
офіцерського складу, прапорщиками
(мічманами) Збройних Сил України, був
звільнений у відставку з посади судді
військового апеляційного суду
Південного регіону України та з
військової служби.

Після звільнення у відставку, ОСОБА_2
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси та отримує
довічне грошове утримання у розмірі
8147,75 грн.

В грудні 2013 року позивач звернувся до
відповідача з заявою про перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання відповідно до ст. 138 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів», з урахуванням Рішення
Конституційного суду України від 03
червня 2013 року.

Відповідно до відповіді управління
Пенсійного фонду України у
Приморському районі м. Одеси №519/Т-11
від 30.12.2013 року позивачу відмовлено у
перерахунку пенсії в зв'язку з тим, що
немає підстав для перерахунку,
оскільки відповідно до ст. 138 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів» проведення перерахунку раніше
призначеного щомісячного довічного
грошового утримання розповсюджується
лише на суддів Конституційного суду
України. Перерахунок грошового
утримання суддів у відставці інших
судів України, цим Законом, не
передбачено.

На підставі довідок апеляційного суду
Одеської області від 07.02.2014 року №12 та
№13, заробітна плата працюючого судді
апеляційного суду Одеської області з
01.01.2013 року по 30.11.2013 року, яка
враховується при призначенні
(перерахунку) щомісячного довічного
утримання суддям у відставці, склала -
22710,60 грн., а з 01.12.2013 р. по 30.06.2014 р. - 24116,40
грн.

Вирішуючи справу та задовольняючи
позовні вимоги, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що відмова
відповідача у перерахунку позивачу
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці суперечить
вимогам Конституції та законодавства
України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Так, ст. 124 Конституції України
закріплені гарантії забезпечення
незалежності суддів, однією з яких є
надання їм за рахунок держави
матеріального і соціального захисту
(заробітна плата, пенсія, щомісячне
довічне грошове утримання, тощо),
надання їм у майбутньому статусу судді
у відставці, право якого на пенсійне
забезпечення та щомісячне довічне
грошове утримання є гарантією
незалежності працюючих суддів.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 13.06.2007 року № 8 «Про
незалежність судової влади»
роз'яснено, що гарантії незалежності і
недоторканості суддів як носіїв
судової влади та самостійності судів
як судових органів визначено
Конституцією та законами України.
Такими гарантіями, зокрема, є:
здійснення правосуддя виключно судами;
особливий порядок призначення,
обрання, притягнення до
відповідальності та звільнення суддів;
особливий порядок фінансування та
організаційного забезпечення судів;
належне матеріальне та соціальне
забезпечення суддів. Тобто, належне
матеріальне забезпечення суддів, в
тому числі суддів у відставці, є однією
із гарантій незалежності і
недоторканості суддів.

Крім цього, рішенням Конституційного
Суду України №3-рп/2013 від 03.06.2013 року
(справа щодо змін умов виплати пенсій і
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці) визнано
такими, що не відповідають Конституції
(є неконституційними) частину третю,
перше, друге, третє речення частини
п'ятої статті 138 ЗУ «Про судоустрій і
статус суддів» від 07.07.2010 №2453 в
редакції Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи від
08.07.2011 року №3668.

При цьому в рішенні зазначено, що
визначений Законом №2453 порядок
нарахування щомісячного довічного
грошового утримання було змінено
Законом № 3668, внаслідок чого зменшено
розмір щомісячного довічного
грошового утримання суддів. Залишивши
незмінним зміст права на щомісячне
довічне грошове утримання суддів,
Закон № 3668 звузив обсяг цього права,
встановивши обмежену базу для
нарахування суддям щомісячного
довічного грошового утримання, та
скасував право суддів на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання без обмеження граничного
розміру, чим знизив і досягнутий рівень
гарантій незалежності суддів.

Отже, частина третя статті 138 Закону №
2453 не узгоджується з конституційним
положенням про недопустимість
звуження змісту чи обсягу гарантій
незалежності суддів, а тому суперечить
статті 126 Основного Закону України.

Стосовно обмеження максимального
розміру грошового довічного утримання
судді у відставці, визначеного ч.5 ст.138
ЗУ "Про судоустрій і статус суддів"
Конституційний Суд зазначив, що в
Рішенні від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007
Конституційний Суд України вже
вирішував питання про недопустимість
встановлення в законі максимального
розміру пенсії суддів або їх
щомісячного довічного грошового
утримання, наголошуючи, що це обмежить
їх обсяг, а також зазначав, що‚
залишивши незмінним зміст права на
пенсію та щомісячне довічне грошове
утримання суддів, закон звузив обсяг
цього права, встановивши граничну межу
для таких виплат суддям (абзац шостий
підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної
частини).

Враховуючи, що однією з гарантій
незалежності суддів є заборона при
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних законів звужувати зміст
та обсяг визначених Конституцією
України таких гарантій, Конституційний
Суд України вважає, що положення
третього речення частини п'ятої статті
138 Закону № 2453, статті 2 Закону № 3668
стосовно встановлення максимального
розміру пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання) суддів суперечать
частині першій статті 126 Основного
Закону України.

Відповідно до частини другої статті 70
Закону України „Про Конституційний
Суд України" у разі необхідності
Конституційний Суд України може
визначити у своєму рішенні, висновку
порядок і строки їх виконання, а також
покласти на відповідні державні органи
обов'язки щодо забезпечення виконання
рішення, додержання висновку. У рішенні
Конституційного Суду України №3-рп/2013
від 03.06.2013 року вказано такий порядок
виконання цього Рішення:

- частина третя статті 138 Закону № 2453 у
редакції Закону № 3668, яка суперечить
Конституції України‚ не підлягає
застосуванню як така, що втратила
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Натомість підлягає
застосуванню частина третя статті 138
Закону № 2453 в редакції до змін,
внесених Законом № 3668, а саме:
„Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання";

- дія статті 2 Закону № 3668 не
поширюється на Закон № 2453;

- дія абзацу другого пункту 2 розділу II
„Прикінцеві та перехідні положення"
Закону № 3668 не поширюється на
правовідносини щодо виплати суддям
пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання).

Відповідно до пп.3,4,5 Рішення
Конституційного Суду України №3-рп/2013
від -3.06.2013 року положення Закону
України „Про судоустрій і статус
суддів", „Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від 8
липня 2011 року № 3668-VI, визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення.

Рішення Конституційного Суду України
має преюдиціальне значення при
розгляді судами загальної юрисдикції
позовів у зв'язку з правовідносинами,
що виникли внаслідок дії положень
законів України, визнаних
неконституційними.

Рішення Конституційного Суду України є
обов'язковим до виконання на території
України, остаточним і не може бути
оскаржене.

Оскільки діючим законодавством чітко
визначено, що розмір довічного
утримання, який призначено та
виплачується судді у відставці
розраховується із розміру грошового
утримання працюючого судді, тому у разі
збільшення розміру заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді, повинен збільшуватися розмір
довічного грошового утримання судді у
відставці без обмеження максимального
розміру грошового довічного утримання
судді у відставці, визначеного ч.5 ст.138
ЗУ "Про судоустрій і статус суддів".

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
неправомірність дій відповідача щодо
відмови ОСОБА_2 у перерахунку розміру
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці з 03 червня
2013 року з урахуванням зміни розміру
щомісячної заробітної плати
працюючого на відповідній посаді судді
на підставі довідки апеляційного суду
Одеської області.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
спірного питання не допустив, а
наведені в скарзі доводи правильність
висновків суду не спростовують. За
таких обставин, апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200;
п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси - залишити
без задоволення.

Постанову Приморського районного суду
м. Одеси від 21 травня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси про
визнання неправомірними дій щодо
відмови в проведенні перерахунку та
зобов`язання відновити порушене право -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: