Справа № 389/3394/13-а
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 рокусправа №
389/3394/13-а(2а/389/123/13)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна
А.О. Кругового О.О.

за участю секретаря судового
засідання: Чепурко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою управління Укртрансінспекції
у Кіровоградській області на постанову
Знам'янського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 24 жовтня
2013 року у справі №389/3394/13-а(2а/389/123/13) за
позовом ОСОБА_1 до управління
Укртрансінспекції у Кіровоградській
області про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13 серпня 2013 року звернувся до
суду з позовом до управління
Укртрансінспекції у Кіровоградській
області в якому просить визнати
постанову по справі про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№014536 протиправною і скасувати та
визнати незаконними дії начальника
управління Укртрансінспекції у
Кіровоградській області.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що він не є суб'єктом
господарювання та до нього не може бути
застосований
адміністративно-господарський штраф.

Постановою Знам'янського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 24 жовтня 2013 року
адміністративний позов задоволено.

Суд визнав незаконною та скасував
постанову про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№ 014536 до ФОП ОСОБА_1 від 31 липня 2013 року.

Постанова суду мотивована тим, що
відповідач діяв не у спосіб та не в
межах наданих нормами діючого
законодавства повноважень щодо
розгляду справи про правопорушення,
своїми діями порушив права позивача,
який є не є перевізником та не здійснює
діяльність пов'язану з перевезенням
вантажів.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції відповідач оскаржив
її до апеляційного суду з підстав
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
фінансова санкція до позивача була
застосована як до автомобільного
перевізника, проте суд в оскаржуваній
постанові зазначає, що ним було
встановлено, що позивач не є суб'єктом
підприємницької діяльності, однак
відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців серії АГ
№019890 ОСОБА_1 являється фізичною
особою-підприємцем. Вказує на
порушення судом першої інстанції
правил предметної підсудності.

Просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення з направленням справи на новий
розгляд до належного суду -
Кіровоградського окружного
адміністративного суду.

Згідно заперечень на апеляційну
скаргу, позивач посилаючись на
необґрунтованість апеляційної скарги,
просив у її задоволені відмовити,
постанову суду першої інстанції
залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги та заперечень на неї, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що позивач є фізичною
особою-підприємцем та займається
роздрібною торгівлею з лотків та на
ринках, що підтверджується копією
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців. З 02.09.2013 року позивач
за власним рішенням припинив
підприємницьку діяльність (а.с.31-31).

За порушення вимог статті 48 Закону
України «Про автомобільний транспорт»,
а саме не оформлення протоколу про
перевірку та адаптацію тахографа до
транспортного засобу відповідно
Наказу Міністерства транспорту та
зв'язку України №385 від 24.06.2010 року «Про
затвердження Інструкції з
використання контрольних пристроїв
(тахографів) на автомобільному
транспорті» постановою відповідача
№014536 від 31.07.2013 року до ОСОБА_1 було
застосовано
адміністративно-господарський штраф у
сумі 1700 грн. відповідно до частини 1
абзацу 3 статті 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт» (а.с.2).

Правомірність та обґрунтованість
постанови відповідача №014536 від 31.07.2013
року є предметом спору переданого на
вирішення суду.

Суд апеляційної інстанції
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права при винесенні
оскарженої постанови, виходить з
наступного.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідальність за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт передбачена у статті 60
Закону України «Про автомобільний
транспорт», відповідно до приписів
якої, адміністративно-господарські
штрафи за надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений
статтями 39 та 48 цього Закону, до
автомобільних перевізників,
застосовується штраф у розмірі ста
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Частиною 1 статті 48 Закону України «Про
автомобільний транспорт» передбачено,
що автомобільні перевізники, водії
повинні мати і пред'являти особам, які
уповноважені здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконують вантажні
перевезення.

Порядок установлення, технічного
обслуговування та використання
контрольних пристроїв (тахографів) на
автомобільних транспортних засобах
(крім таксі), які використовуються для
надання послуг з перевезення пасажирів
та вантажів, визначені в Інструкції з
використання контрольних пристроїв
(тахографів) на автомобільному
транспорті, затвердженої наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України № 385 від 24.06.2010 року,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України за № 946/18241 від 20.10.2010 року
(надалі - Інструкція).

Згідно з пунктами 1.3 даної Інструкції,
її положення поширюється на суб'єктів
господарювання, які проводять
діяльність у сфері надання послуг з
перевезення пасажирів та/або вантажів
автомобільними транспортними засобами
(крім таксі).

Тобто, з аналізу наведених норм
законодавства вбачається, що за
порушення ст. 48 Закону України «Про
автомобільний транспорт»
відповідальність несуть автомобільні
перевізники.

При цьому, в матеріалах справи відсутні
докази того, що позивач являється
суб'єктом господарювання, що здійснює
діяльність у сфері надання послуг з
перевезення вантажів автомобільними
транспортними засобами.

Посилання відповідача в доводах
апеляційної скарги на те, що ОСОБА_1 у
відповідності до копії витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
являється фізичною особою-підприємцем,
суд апеляційної інстанції вважає
безпідставними, оскільки вказаний
витяг не є підтвердженням того, що
позивач являється суб'єктом
господарювання, що здійснює діяльність
саме у сфері надання послуг з
перевезення вантажів автомобільними
транспортними засобами, а лише
підтверджує факт того, що позивач
являвся фізичною особою-підприємцем.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Однак, відповідачем вказаного
обов'язку не виконано.

При цьому, вимоги позивача про визнання
незаконними дії начальника управління
Укртрансінспекції у Кіровоградській
області задоволенню не підлягають,
оскільки позивачем не зазначено, які
саме дії відповідача він вважає
незаконними, що позбавляє суд
об'єктивно розглянути цю частину
позову та прийняти законне та
обґрунтоване рішення в цій частині
позовних вимог.

Між тим, при розгляді цієї справи, суд
першої інстанції не прийняв до уваги
наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 18
Кодексу адміністративного судочинства
України окружним адміністративним
судам підсудні адміністративні справи
однією зі сторін в яких є орган
державної влади, інший державний орган,
орган влади Автономної Республіки
Крим, обласна рада, Київська,
Севастопольська міська рада, їх
посадова чи службова особа, крім
випадків, передбачених цим Кодексом, та
крім справ щодо їх рішень, дій чи
бездіяльності у справах про
адміністративні проступки та справ,
які підсудні місцевим загальним судам
як адміністративним судам.

При цьому, в пункті 2 частини 1 статті 18
Кодексу адміністративного судочинства
України визначено, що місцевим
загальним судам як адміністративним
судам підсудні усі адміністративні
справи з приводу рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень у справах про притягнення
до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем оскаржується рішення органу
державної влади, а саме постанова про
застосування до ОСОБА_1
адміністративно-господарського
штрафу.

Отже, враховуючи те, що позивачем
оскаржуються постанова про
застосування
адміністративно-господарського
штрафу, а не рішення суб'єкта владних
повноважень у справах про притягнення
до адміністративної відповідальності,
суд апеляційної інстанції зробив
висновок про підсудність даної справи
окружному адміністративному суду.

При цьому, вимоги апеляційної скарги
про ухвалення нового рішення з
направленням справи на новий розгляд
до належного суду - Кіровоградського
окружного адміністративного суду
задоволенню не підлягають, оскільки
виходять за межі повноважень
апеляційного суду за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду.

Враховуючи те, що суд першої інстанції
при розгляді цієї справи не додержався
правил предметної підсудності, що
потягло за собою порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову про часткове
задоволення позову.

Керуючись: пунктом 3 частини 1 статті 198,
статтями 205, 207 КАС України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Укртрансінспекції у Кіровоградській
області - задовольнити частково.

Постанову Знам'янського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 24 жовтня 2013 року у справі
№389/3394/13-а(2а/389/123/13) - скасувати та
прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати
постанову № 014536 від 31 липня 2013 року про
застосування
адміністративно-господарського штрафу
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

У задоволенні іншої частини позову -
відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлений 05
вересня 2014 року.

Головуючий:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун

Суддя:
О.О. Круговий