Справа № 755/20972/14-а
Суддя: Чех Н. А.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

"17" вересня 2014 р. Дніпровський районний
суд міста Києва у складі:
головуючого - судді Чех Н.А.
при секретарі - Кузьменко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду
України у Дніпровському районі м. Києва
про визнання протиправними дій та
зобов'язання суб'єкта владних
повноважень провести перерахунок
довічного грошового утримання судді, -
Позивач звернулася до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання
неправомірною відмови Управління
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва в
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
та зобов'язання здійснити перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання, посилаючись на те, що він
суддя Вищого господарського суду
України у відставці. Як суддя у
відставці він знаходиться на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва, де
отримує щомісячне довічне грошове
утримання судді у відставці у розмірі 15
170,69 грн. З 2013 року змінилася заробітна
плата суддів Вищого господарського
суду України працюючих на відповідній
посаді, що підтверджується довідкою
Вищого господарського суду України.
28.07.2014 року він звернувся із заявою до
Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва про
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання на підставі
довідки, виданої Вищим господарським
судом України, але отримав відмову в
перерахунку довічного грошового
утримання. Ця відмова вмотивована тим,
що перерахунок довічного грошового
утримання підстави відсутні. У зв'язку
з цим, просить зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва
здійснити перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці з 03.06.2013 року згідно з
довідками виданими Вищим
господарським судом України.
Ухвалою Дніпровського районного суду
від 17.09.2014 року адміністративний позов
ОСОБА_1 до відповідача про зобовязання
вчинити певні дії в частині визнання
відмови відповідача щодо перерахунку
пенсії з 03.06.2013 року по 06.02.2014 року
залишено без розгляду на підставі ч.1, 2
ст. 99, ст. 100 КАС України.
В судовому засіданні позивач
підтримав усі обставини, які викладені
в позовній заяві та позовні вимоги,
просив їх задовольнити в повному
Представник відповідача в
судовому засіданні позов не визнав,
просив відмовити у його задоволенні з
підстав викладених у запереченнях.
Вислухавши пояснення позивача,
представника відповідача, вивчивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково з наступних
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок по доказуванню
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
З огляду на положення наведеної
процесуальної норми, виходячи із суті
позовних вимог, під час розгляду даної
справи стороні відповідача необхідно
довести правомірність своїх дій та
В суді встановлено, що позивач
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва, де
отримує щомісячне довічне грошове
Згідно довідки Вищого господарського
суду України від 23.07.2014 року № 0901-27/310
заробітна плата діючого судді на
відповідній посаді з 01.12.2013 року
складає 24 847,20 грн.
Позивач звертався до відповідача із
заявою про перерахунок розміру
щомісячного довічного грошового
утримання, проте 31.07.2014 року відповідач
відмовив у перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання через
відсутність законних підстав для
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці.
Відповідно до п. 4 ст. 43 Закону України
«Про статус суддів», який діяв на час
виходу позивача у відставку, судді у
відставці, який має стаж роботи на
посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне утримання в розмірі
80 % заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді. За кожний
повний рік роботи понад 20 років на
посаді судді розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді. Стаж роботи
ОСОБА_1 складає понад 25 років.
Відповідно до ч. 5 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» в
редакції Закону України від 08.07.2011 № 3668
довічне грошове утримання суддям
виплачується органами Пенсійного
фонду України за рахунок коштів
Державного бюджету України.
Відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» (в
редакції Закону до 03.06.2013) щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді.
Згідно постанови правління Пенсійного
фонду України від 25.01.2008 року № 3-1, яка
зареєстрована у Міністерстві юстиції
України 12.03.2008 року за № 200М4891 хоча і не
передбачений порядок перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді, але цією постановою і
не заборонено нарахування чи
перерахунку щомісячного грошового
утримання судді.
Виходячи із загальних засад
пріоритетності Законів над відомчими
та урядовими нормативними актами, при
вирішенні даного спору підлягає
застосуванню саме ч. 3 ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», а не відомча Постанова
правління Пенсійного фонду України.
Суд не приймає посилання відповідача в
своїх запереченнях на те, що
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання передбачено лише
діючим суддям Конституційного Суду
Законом Україні «Про судоустрій і
статус суддів» встановлена гарантія
матеріального забезпечення судді у
відставці, яка не може бути
знівельована в зв'язку з тим, що органи
влади України не встановили порядку, за
яким зазначена гарантія повинна бути
Суд вважає, що оскільки ч. 3 ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» встановлений розмір
щомісячного грошового утримання судді
у відставці у відсотках від заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді, то розмір щомісячного довічного
грошового утримання має збільшуватись
у разі збільшення розміру заробітної
плати відповідного судді.
Постановою Пленуму Верховного
Суду України від 13.06.2007 року № 8 «Про
незалежність судової влади»,
роз'яснено, що гарантії незалежності і
недоторканості суддів як носіїв
судової влади та самостійності судів
як судових органів визначено
Конституцією та законами України.
Такими гарантіями, зокрема, є:
здійснення правосуддя виключно судами;
особливий порядок призначення,
обрання, притягнення до
відповідальності та звільнення суддів;
особливий порядок фінансування та
організаційного забезпечення судів;
належне матеріальне та соціальне
забезпечення суддів. Тобто, належне
матеріальне забезпечення суддів, в
тому числі суддів у відставці, є однією
із гарантій незалежності і
недоторканості суддів.
Крім цього, рішенням Конституційного
Суду України № 3-рп/2013 від 03.06.2013 року
(справа щодо змін умов виплати пенсій і
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці) визнано
такими, що не відповідають Конституції
(є неконституційними) частину третю,
перше, друге, третє речення частини
п'ятої статті 138 ЗУ «Про судоустрій і
статус суддів» від 07.07.2010 № 2453 в
редакції Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи від
08.07.2011 року № 3668.
При цьому в рішенні зазначено, що
визначений Законом № 2453 порядок
нарахування щомісячного довічного
грошового утримання було змінено
Законом № 3668, внаслідок чого зменшено
розмір щомісячного довічного
грошового утримання суддів. Залишивши
незмінним зміст права на щомісячне
довічне грошове утримання суддів,
Закон № 3668 звузив обсяг цього права,
встановивши обмежену базу для
нарахування суддям щомісячного
довічного грошового утримання, та
скасував право суддів на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання без обмеження граничного
розміру, чим знизив і досягнутий рівень
гарантій незалежності суддів.
Отже, частина третя статті 138 Закону №
2453 не узгоджується з конституційним
положенням про недопустимість
звуження змісту чи обсягу гарантій
незалежності суддів, а тому суперечить
статті 126 Основного Закону України.
Стосовно обмеження максимального
розміру грошового довічного утримання
судді у відставці, визначеного ч. 5 ст. 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» Конституційний Суд
зазначив, що в Рішенні від 18.06.2007 року №
4-рп/2007 Конституційний Суд України вже
вирішував питання про недопустимість
встановлення в законі максимального
розміру пенсії суддів або їх
щомісячного довічного грошового
утримання, наголошуючи, що це обмежить
їх обсяг, а також зазначав, що,
залишивши незмінним зміст права на
пенсію та щомісячне довічне грошове
утримання суддів, закон звузив обсяг
цього права, встановивши граничну межу
для таких виплат суддям (абзац шостий
підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної
Враховуючи, що однією з гарантій
незалежності суддів є заборона при
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних законів звужувати зміст
та обсяг визначених Конституцією
України таких гарантій. Конституційний
Суд України вважає, що положення
третього речення частини п'ятої статті
138 Закону № 2453, статті 2 Закону № 3668
стосовно встановлення максимального
розміру пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання) суддів суперечать
частині першій статті 126 Основного
Відповідно до частини другої статті 70
Закону України «Про Конституційний Суд
України» у разі необхідності
Конституційний Суд України може
визначити у своєму рішенні, висновку
порядок і строки їх виконання, а також
покласти на відповідні державні органи
обов'язки щодо забезпечення виконання
рішення, додержання висновку. У рішенні
Конституційного Суду України № 3-рп/2013
від 03.06.2013 року вказано такий порядок
виконання цього Рішення: частина третя
статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону
№ 3668, яка суперечить Конституції
України, не підлягає застосуванню як
така, що втратила чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення. Натомість
підлягає застосуванню частина третя
статті 138 Закону № 2453 в редакції до
змін, внесених Законом № 3668, а саме:
«Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді»; дія
статті 2 Закону № 3668 не поширюється на
Закон № 2453; дія абзацу другого пункту 2
розділу II «Прикінцеві та перехідні
положення» Закону № 3668 не поширюється
на правовідносини щодо виплати суддям
пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання).

Відповідно до п.п. 3,4,5 Рішення
Конституційного Суду України № 3-рп/2013
від - 3.06.2013 року положення Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від
08.07.2011 року № 3668-VI, визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення.

Рішення Конституційного Суду України
має преюдиціальне значення при
розгляді судами загальної юрисдикції
позовів у зв'язку з правовідносинами,
що виникли внаслідок дії положень
законів України, визнаних
неконституційними.

Рішення Конституційного Суду України є
обов'язковим до виконання на території
України, остаточним і не може бути
оскаржене.

Оскільки діючим законодавством чітко
визначено, що розмір довічного
утримання, який призначено та
виплачується судді у відставці
розраховується із розміру грошового
утримання працюючого судді, тому у разі
збільшення розміру заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді, повинен збільшуватися розмір
довічного грошового утримання судді у
відставці без обмеження максимального
розміру грошового довічного утримання
судді у відставці, визначеного ч. 5 ст. 138
ЗУ «Про судоустрій і статус суддів».

Отже, відповідач повинен був
перерахувати розмір щомісячного
довічного грошового утримання у разі
зміни розміру заробітної плати судді
за зверненням позивача.

Враховуючи викладене, суд вважає за
необхідне визнати дії відповідача щодо
відмови у здійсненні ОСОБА_1
перерахунку щомісячного грошового
утримання судді у відставці у зв'язку
зі зміною заробітної плати працюючого
судді на відповідній посаді з 06.02.2014
року протиправними, визнати
протиправним та зобов'язати управління
здійснити перерахунок та виплатити
позивачу щомісячне грошове утримання
судді у відставці, виходячи з розміру
заробітної плати працюючого судді на
відповідній посаді, з 06.02.2014 року, у
розмірі 90 відсотків заробітної плати
судді, без обмеження граничного
розміру щомісячного довічного
грошового утримання, з урахуванням
фактично виплачених сум.

В частині позовних вимог, що стосуються
здійснення перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання у разі
зімни розміру грошового утримання
суддів, суд відмовляє, оскільки можливі
вимоги на майбутнє чинним
законодавством не передбачено.

Керуючись ст. 130 Конституції України,
Законом України «Про судоустрій і
статус суддів», Законом України «Про
державну службу», ст.ст. 8-11, 16,41,69-71,86, 94,
99, 158-163, 186 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного
фонду України у Дніпровському районі м.
Києва про визнання протиправними дій
та зобов'язання суб'єкта владних
повноважень провести перерахунок
довічного грошового утримання судді -
задовольнити частково.

Визнати дії Управління пенсійного
фонду України у Дніпровському районі м.
Києва щодо відмови у здійсненні ОСОБА_1
перерахунку щомісячного грошового
утримання судді у відставці з 06.02.2014
року - протиправними.

Зобов'язати Управління пенсійного
фонду України у Дніпровському районі м.
Києва здійснити перерахунок ОСОБА_1
щомісячного грошового утримання судді
у відставці, виходячи з розміру
заробітної плати працюючого судді на
відповідній посаді, на підставі
довідки Вищого господарського суду
України від 23.07.2014 року № 0901-27/310, з 06.02.2014
року, у розмірі 90 відсотків заробітної
плати судді, без обмеження граничного
розміру щомісячного довічного
грошового утримання.

Постанова суду може бути оскаржена
сторонами до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпровський районний суд м. Києва у
10-ти денний термін з дня отримання
копії постанови.

Суддя: