Справа № 20138/10
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2011-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 жовтня 2011 рокусправа № 2а-7011/09/1170

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів: Уханенка С.А.
Чепурнова Д.В.

при секретарі судового засідання:
Поспєлової А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційні скарги фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 та Бобринецької
міжрайонної державної податкової
інспекції на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 31 березня
2010 року

у адміністративній справі № 2-а-7011/09/1170
за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Бобринецької міжрайонної
державної податкової інспекції про
скасування податкових повідомлень -
рішень, -

в с т а н о в и л а:

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 31 березня
2010 року частково задоволено
адміністративний позов фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1, та скасовано
винесене Бобринецькою міжрайонною
державною податкової інспекцією
податкове повідомлення-рішення №
0/0 від 08.07.2009 року, яким позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання по єдиному податку в сумі
2362,5 грн. (основного платежу в сумі 1575,00

грн. та штрафних (фінансових) санкцій в
сумі 787,50 грн.), в іншій частині вимог
позивача, які стосуються
протиправності та скасування
податкових повідомлень-рішень: №
/0 від 08.07.2009 р., яким позивачу
донараховано суму податку з доходів
фізичних осіб в розмірі 156,00 грн.; №
/0 від 08.07.2009 р., яким позивачу
донараховано суму основного платежу в
розмірі 2239,49 грн. та застосовано
штрафні (фінансові) санкції в сумі 1172,35
грн. по орендній платі за землю з
фізичних осіб; і № /0 від 08.07.2009 р.,
яким до позивача застосовано штрафні
(фінансові) санкції в сумі 510,00 грн. по
збору за забруднення навколишнього
природного середовища - судом
відмовлено, а також присуджено з
Державного бюджету України судові
витрати в розмірі 1,70 грн..

Зазначена постанова суду оскаржена в
апеляційному порядку позивачем - в
частині відмови у задоволені його
вимог, та відповідачем - в частині
задоволення вимог позивача. Апеляційні
скарги позивача та відповідача
мотивовані порушенням норм
матеріального права, у зв'язку з чим
обидва апелянта просять скасувати
рішення суду першої інстанції: позивач
в частині відмови у задоволені вимог,
та прийняти нове рішення про
задоволення його вимог в повному
обсязі; а відповідач - в частині
задоволення вимог позивача, та
прийняти нове рішення про відмову в
позові ФОП ОСОБА_1 в повному обсязі.

Колегія суддів перевіривши в межах
апеляційних скарг, рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційних скарг
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційні
скарги задоволенню не підлягають з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що оскаржувані у цій справі
позивачем податкові повідомлення
рішення були прийняті Бобринецькою
міжрайонною державною податкової
інспекцією на підставі акту перевірки
№ 185/1710- від 06.07.2009 року (а.с.29- 36),
оформленого за результатами
проведеної посадовими особами
Компаніївського відділення
Бобринецької МДПІ планової виїзної
перевірки щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків, зборів (обов'язкових
платежів) позивача за період з 01.07.2006 р.
по 31.03.2009 р., під час якої виявлено
порушення позивачем вимог: - ст.13
розділу IV Декрету КМ України «Про
прибутковий податок з громадян» від
26.12.1992 р. № 13-92, внаслідок чого позивачем
занижено суму оподатковуваного доходу
за III квартал 2007 року на суму 1040.00 грн. та
донараховано податок з доходів
фізичних осіб в сумі 156,00 грн.; - п.2 Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 03.07.1998 р. № 727/98; -
ст.14 Закону України «Про плату за
землю» від 03.07.1992 р. № 2535-ХІІ; - п.п.7.2
п.7 Інструкції про порядок обчислення
та сплати збору за забруднення
навколишнього природного середовища,
затвердженої наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища та ядерної безпеки України,
ДПА України від 19 липня 1999 року № 162/379;
та ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів
України "Про прибутковий податок з
громадян" шляхом заниження суми
оподатковуваного доходу за III квартал
2007 року в розмірі 1040,00 грн. та
відповідно податок з доходів фізичних
осіб в сумі 156,00 грн., у зв'язку із чим
позивачу донараховано податок з
доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності за III
квартал 2007 року в сумі 156,00 грн.

Вирішуючи спір у цій справі суд першої
інстанції виходив з того, що у III та ІV
кварталі 2006, 2007 року, та у І, II кварталі
2008 року - позивач здійснював
підприємницьку діяльність за
загальною системою оподаткування, а у
протягом III, ІV кварталу 2008 року, І
кварталу 2009 року - позивач здійснював
підприємницьку діяльність за
спрощеною системою оподаткування.
Основним видом діяльності позивача у
перевіряємий період була діяльність
автомобільного вантажного транспорту,
під час здійснення якої позивач
використовував належний йому на праві
власності та перебуваючий в
користування транспортні засоби, що
підтверджено інформацією начальника
Бобринецького РЕВ Управління
державної автомобільної інспекції
(а.с.47).

Зазначені обставини сторонами по
справі не спростовуються та
підтверджуються матеріалами справи,
предметом спору у цій справі є
правомірність прийнятих відповідачем
рішень, якими позивачу донараховано
податкові зобов'язання по єдиному
податку, по податку з доходів фізичних
осіб, по орендній платі за землю з
фізичних осіб, по збору за забруднення
навколишнього природного середовища,
та застосовано штрафні (фінансові)
санкції.

Задовольняючи вимоги позивача в
частині скасування податкового
повідомлення - рішення № /0 від
08.07.2009 p., яким ФОП ОСОБА_1 визначено суму
податкового зобов'язання за платежем
єдиний податок на підприємницьку
діяльність з фізичних осіб в сумі 2362,5
грн., (за основним платежем в сумі 1575
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями в сумі 787,5 грн.), суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
під час здійснення підприємницької
діяльності найману працю, тому ставку
єдиного податку збільшував та
сплачував на 50 % за кожну найману особу,
і заборгованості по сплаті єдиного
податку за позивачем не рахується.

За вказаних обставин, та того, що Указом
Президента «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» від
03.07.1998 р. № 727/98 (зі змінами та
доповненнями), ні Порядком видачі
свідоцтва про сплату єдиного податку
не передбачено відповідальності за
неотримання ним довідки про трудові
відносини з працюючими у нього
фізичними особами, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про безпідставність доводів
податкового органу про наявність
підстав для застосування до позивача
штрафних санкцій саме за те, що позивач
фактично сплатив єдиний податок,
збільшений на 50 % за кожну найману
особу, без отримання довідки про
трудові відносини фізичної особи з
платником єдиного податку.

Судова колегія погоджується з
наведеними висновками суду першої
інстанції, оскільки відповідність у
вказаному випадку передбачається не за
неотримання та не подання до
податкового органу довідок про
трудові відносини фізичної особи з
платником єдиного податку, які
оформлюються відповідно до п. 4 Порядку
видачі свідоцтва про сплату єдиного
податку, затвердженого Наказом ДПА
України від 29 жовтня 1999 p. N 599, а саме за
не сплату єдиного податку, збільшеного
на 50 % за кожну найману особу.

Доводи апеляційної скарги відповідача
наведених висновків суду першої
інстанції не спростовують, та не можуть
слугувати підставою для його
скасування лише з тих підстав, що
позивачем не отримувалися довідки про
трудовим відносинам за 3-х громадянам
протягом II, III кварталу 2008 р., та
несвоєчасно були отримані по 2-м
громадянам.

Погоджується судова колегія з
висновками суду першої інстанції і в
іншій частині, які стосуються відмови
позивачу в задоволені його вимог про
скасування податкового повідомлення -
рішення № /0 від 08.07.2009 р., оскільки
судом при вирішенні спору в цій частині
правильно застосовано положення ст.13
розділу IV Декрету КМУ «Про прибутковий
податок з громадян» та п. 9.12 ст. 9, п.22.10
ст.22 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб», якими у спірний
період регулювався порядок
оподаткування доходів фізичних осіб
від зайняття підприємницькою
діяльністю, та правильно узято до
уваги, що 20.08.2007 року на рахунок
позивача надійшов дохід у вигляді
поповнення обігових коштів в сумі 1040,00
грн. (а.с.40), а за III квартал 2007 року
позивач самостійно задекларовав
нульове значення суми витрат,
пов'язаних з одержанням доходу, що
свідчить про заниження позивачем суми
оподатковуваного доходу за III квартал
2007 р. на 1040.00 грн. та відповідно податку
з доходів фізичних осіб в сумі 156,00 грн.

Правильною є відмова суду першої
інстанції в частині відмови позивачу у
скасуванні податкового
повідомлення-рішення № /0 від
08.07.2009 р., яким позивачу донараховано
суму 3411,84 грн. за платежем орендної
плати за землю фізичних осіб, оскільки
матеріалами адміністративної справи
безспірно підтверджено, що позивач
орендуючи земельну ділянку загальною
площею 1,035 га на території
Компаніївської селищної ради згідно
договору оренди від 15.11.2002 р. (а.с.42-43),
грошовою оцінкою землі на момент
укладання договору - 1883,70 грн., з
визначенням розміру орендної плати - 2
ставки земельного податку, та
визначенням орендної плати згідно
додаткової угоди від 22.02.2007 р. - 1,5 %
грошової оцінки землі, що становить
2109,44 на рік (а.с.44-46), при цьому, орендну
плату за землю за 2006-2007 роки - не
обчислював, за 2008-2009 роки - обчислював
не в повному обсязі, а Податкову
декларацію по орендній платі за
земельні ділянки державної і
комунальної власності до 01 лютого 2009 р.
на 2006-2007 р.р. - не подавав, за 2008 р. - подав
несвоєчасно, що є порушенням ст. 14
Закону України «Про плату за землю» від
03.07.1992 р. № 2535-ХІІ, якою чітко визначено,
що платники орендної плати за земельні
ділянки державної або комунальної
власності самостійно обчислюють суму

Доводи апеляційної скарги позивача
щодо укладення ним договору оренди
землі, як фізичною особою, судовою
колегією до уваги не приймаються,
оскільки земельна ділянка
використовувалася ним в його
підприємницькій діяльності, а 22 лютого
2007 р. ним було укладено Додаткову угоду
до Договору оренди земельної ділянки, в
якому орендарем є не фізична особа
ОСОБА_1, а суб'єкт підприємницької
діяльності - фізична особа, відповідно
й обов'язок щодо нарахування,
декларування та сплати орендної плати
за землю комунальної власності
покладається саме на позивача.

Не знаходить судова колегія також
підстав для скасування рішення суду
першої інстанції в частині вимови
позивачу у задоволені його вимог про
протиправність та скасування
податкового повідомлення - рішення №
/0 від 08.07.2009 р., яким позивачу
донараховано зобов'язання за платежем
збір за забруднення навколишнього
природного середовища, оскільки в
порушення п.п.7.2 п.7 Інструкції про
порядок обчислення та сплати збору за
забруднення навколишнього природного
середовища, затвердженої наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища та ядерної
безпеки, ДПА України від 19.07.1999 р. № 162/379,
ним до ДПІ не подавався податковий
розрахунок за забруднення
навколишнього природного середовища
за III, IV квартали 2008 р. та І квартал 2009 р.

Доводи позивача про невикористання ним
транспорту у III, IV кварталах 2008 р. та у І
кварталі 2009 р., і відповідно про
відсутність у нього обов'язку складати
податкові розрахунки за формою,
затвердженою центральним органом
державної податкової служби,
наростаючим підсумком за квартал,
півріччя, дев'ять місяців та рік і
подають їх протягом 40 календарних днів,
що настають за останнім календарним
днем податкового (звітного) кварталу,
до органів державної податкової
служби: за місцем перебування платника
збору на податковому обліку,
спростовуються тим, що позивач в період
III, IV кварталах 2008 р. та І кварталі 2009 р.
не звертався до ДПІ з заявою про
відсутність у нього у звітному році
об'єкта обчислення збор за забруднення
навколишнього природного середовища.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дослідив наявні докази, надав їм
належну оцінку та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, тому постанова суду першої
інстанції відповідає вимогам ст. 159
Кодексу адміністративного судочинства
України, і відповідн підстав для
задоволення вимог апеляційних скарг як
позивача так і відповідача колегією
суддів не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206
КАС України, колегія суддів -

У х в а л и л а :

Апеляційні скарги фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 та Бобринсцької
міжрайонної державної податкової
інспекції - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 31 березня
2010 року - залишити без змін

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржені в
порядку та строки, передбачені ст.212 КАС
України

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Д.В. Чепурнов