Справа № 543/4299/12 (2а/543/322/12)
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2014 року м.
Київ К/800/5810/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Мороза В.Ф.,

Чалого С.Я.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в м. Селидове
Донецької області на постанову
Селидівського міського суду Донецької
області 26 листопада 2012 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду 10 січня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Селидове Донецької області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Селидове Донецької області, у якому
просить суд зобов'язати Управління
Пенсійного Фонду України в м. Селидове
Донецької області призначити пенсію у
розмірі 80 відсотків середнього
заробітку шахтаря з 07.04.2010, зобов'язати
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Селидове Донецької області під час
визначення розміру пенсії врахувати
заробіток, згідно з довідками
старательної артелі «Індигирская»,
зобов'язати під час призначення пенсії
зарахувати до страхового стажу кожен
рік роботи в районах Крайньої Півночі
відповідно до вимог Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», пункту "д"
статті 5 Указу Президії Верхоної Ради
СРСР від 10 лютого 1960 року „Про
впорядкування пільг для осіб, які
працюють в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях прирівняних до районів
Крайньої Півночі".

Позовні вимоги мотивовано тим, що
постановою Селидівського міського
суду від 10 листопада 2011 року, яка
залишена без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 23 травня 2012 року, встановлено, що
він має право на призначення пенсії у
розмірі 80 відсотків середньої
заробітної плати шахтаря, але не менш
як три розміри прожиткового мінімуму,
встановленого для осіб, які втратили
працездатність, відповідно до сатті 28
Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Зазначає, що у матеріалах
його пенсійної справи наявні усі дані,
які необхідні для виконання постанови
суду по справі №2-а-7914/11, в частині
обчислення пенсії в розмірі 80
відсотків середнього заробітку
шахтаря з урахуванням його заробітку
за за 60 місяців роботи в старательної
артелі «Індигирская», а також для
зарахування до його страхового стажу
кожного року роботи в районах Крайньої
Півночі. Однак, відповідач не здійснює
призначення та нарахування пенсії.
Вважаючи бездіяльність відповідача
протиправною позивач просить позов
задовольнити.

Постановою Селидівського міського
суду Донецької області 26 листопада 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду 10 січня 2013 року,
позов задоволено: визнано
протизаконною бездіяльність
відповідача щодо не призначення ОСОБА_2
пенсії в розмірі 80 відсотків його
середнього заробітку шахтаря за 60
місяців роботи в старательної артелі
«Індигирская»; визнано протизаконою
бездіяльність щодо не зарахування до
страхового стажу ОСОБА_2 кожного року
роботи в районах Крайньої Півночі
починаючи з 16.03.1989 до 01.01.1991 як за один
рік шість місяців; зобов'язано
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Селидове Донецької області під час
визначення розміру пенсії ОСОБА_2
врахувати його заробіток за 60 місяців
роботи в старательної артелі
«Індигирская», згідно з довідками від
02.06.2010 №134, №135; зобов'язано відповідача
під час призначення пенсії зарахувати
до страхового стажу ОСОБА_2 кожний рік
роботи в районах Крайньої Півночі,
відповідно до вимог Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», пункту «д»
статті 5 Указу Президії Верховної Ради
СРСР від 10 лютого 1960 року «Про
впорядкування пільг для осіб, які
працюють в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях прирівняних до районів
Крайньої Півночі»; зобов'язано
відповідача з 07.04.2010 призначити ОСОБА_2
пенсію у розмірі 80% його середнього
заробітку.

У поданій касаційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в м. Селидове
Донецької області з посиланням на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що ОСОБА_2 отримує пенсію
по інвалідності від трудового каліцтва
з 07.04.2010, яка призначена у відповідності
до статті 23 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» на підставі
його особистої заяви від 23.04.2010.
Загальний стаж роботи склав 23. р. 10 м. 18
д. (зарахований по 07.04.2010 р.), стаж роботи
за Списком № 1 - шахтарі - 11 р.11 м. 21 д.
Пенсію було призначено без врахування
заробітної плати.

Постановою Селидівського міського
суду від 10 листопада 2011 року у справі №
2-а-7914/11, яка залишена без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 23 травня 2012
року відповідача - Управління
Пенсійного Фонду України в м. Селидове
Донецької області, зобов'язано
призначити позивачу - ОСОБА_2 пенсію у
розмірі 80 відсотків середньої
заробітної плати шахтаря, але не менш
як три розміри прожиткового мінімуму,
встановленого для осіб, які втратили
працездатність, відповідно до статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з 07.04.2010.

У серпні 2012 року відповідач частково
виконав рішення суду по справі №
2-а-7914/11.

Згідно з листом Управління Пенсійного
Фонду України в м. Селидове Донецької
області від 04.09.2012 № 164/С-09-01-08 на
виконання рішення суду по справі №
2-а-7914/11 ОСОБА_2 був перерахований розмір
пенсії з 07.04.2010 в розмірі трьох
прожиткових мінімумів, встановлених
для осіб, які втратили працездатність.
Доплата з урахуванням раніше сплачених
сум пенсії склала 40132 грн.40 коп. і була
виплачена позивачу в серпні 2012 року.
Виконати рішення суду по справі №
2-а-7914/11 в частині обчислення пенсії в
розмірі 80 відсотків середнього
заробітку шахтаря не уявляється
можливим оскільки в пенсійній справі
позивача відсутні довідки про його
заробіток (не надав їх під час
призначення пенсії).

Крім того, згідно з листом Управління
Пенсійного Фонду України в м. Селидове
Донецької області від 04.09.2012 № 164/С-09-01-08
позивачу відмовлено в зарахуванні до
його страхового стажу кожного року
роботи в районах Крайньої Півночі
починаючи з 16.03.1989 до 01.01.1991 як за один
рік шість місяців з мотиву ненадання
позивачем відомостей про укладання
трудових договорів за цей період.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9
липня 2003 року № 1058-4, який відповідно до
його преамбули визначає принципи,
засади і механізм функціонування
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування,
призначення, перерахунку і виплати
пенсій.

Абзацом другим преамбули цього Закону
передбачено, що зміна умов і норм
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування здійснюється
виключно шляхом внесення змін до цього
Закону. Частиною 3 статті 4 цього Закону
передбачено, що умови, норми та порядок
пенсійного забезпечення визначається
виключно законами про пенсійне
забезпечення.

Відповідно до статті 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний
розмір пенсії особам, на яких
поширюється дія Закону України "Про
підвищення престижності шахтарської
праці", та працівникам, зайнятим повний
робочий день під землею
обслуговуванням зазначених осіб, які
відпрацювали на підземних роботах не
менш як 15 років для чоловіків та 7,5
років для жінок за списком N 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затвердженим Кабінетом
Міністрів України, встановлюється
незалежно від місця останньої роботи, у
розмірі 80 відсотків середньої
заробітної плати шахтаря, але не менш
як три розміри прожиткового мінімуму,
встановленого для осіб, які втратили
працездатність.

На час звернення позивача за
призначенням пенсії у відносинах між
Україною і Росією, в області пенсійного
забезпечення , діє міжнародна угода
від 13.03.1992 року «Соглашение о
гарантиях прав граждан
государств-участников Содружества
Независимых Государств в области
пенсионного обеспечения».

Згідно зі статтею 1 цієї Угоди пенсійне
забезпечення громадян держав-учасниць
угоди має здійснюватись за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Відповідно до статті 11 Угоди необхідні
для пенсійного забезпечення документи,
видані в належному порядку на
території держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав, які
входили до складу СРСР до 1 грудня 1991
року, приймаються на території
держав-учасниць Співдружності без
легалізації.

Як вбачається з матеріалів справи, під
час розгляду Селидівським міським
судом адміністративної справи №2-а-7914/11
судом було встановлено, що при звернені
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного Фонду
України в м. Селидове Донецької області
з документами для призначення пенсії
відповідач повинен був прийняти і
врахувати дані які викладені в
довідках старательної артелі
«Індигирская» від 02.06.2010 № 133, № 134, № 135
і які уточнюють особливий характер
роботи позивача на цьому підприємстві.

Враховуючи наведене, правильними є
висновки судів попередніх інстанцій
про можливість проведення розрахунку
пенсії позивачу в розмірі 80% його
середнього заробітку шахтаря за 60
місяців роботи в старательної артелі
«Індигирская», згідно з наявними у
довідками старательної артелі, а також
зарахування позивачу до страхового
стажу періоду роботи в районах
Крайньої Півночі починаючи з 16.03.1989 до
01.01.1991 як за один рік шість місяців.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваних судових
рішень судами не допущено.

Згідно з частиною першою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Селидове
Донецької області відхилити, а
постанову Селидівського міського суду
Донецької області 26 листопада 2012 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду 10 січня 2013 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: