Справа № 872/17492/13
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2014-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2014 рокусправа № 804/14150/13-а
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чабаненко С.В.

суддів: Іванова
С.М. Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Лащенко Р.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Кіровоградського окружного
адміністративного суду на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 14 листопада
2013 р. у справі № 804/14150/13-а за позовом
ОСОБА_1 до Кіровоградського окружного
адміністративного суду про стягнення
допомоги на оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:

04 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з адміністративним позовом до
Кіровоградського окружного
адміністративного суду в якому просила
стягнути з відповідача матеріальну
допомогу на оздоровлення у сумі 1147 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
всупереч статті 35 Закону України «Про
державну службу» Кіровоградський
окружний адміністративний суд не
виплатив їй допомогу на оздоровлення.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 14
листопада 2013 р. адміністративний позов
ОСОБА_1 до Кіровоградського окружного
адміністративного суду про
стягнення допомоги на оздоровлення -
задоволено.

Постанову суду мотивовано тим, що
вирішення питання щодо виплати
матеріальної допомоги на оздоровлення
є обов'язком адміністрації суду і
повинно вирішуватись у встановленому
законом порядку.

Не погодившись з постановою суду,
Кіровоградським окружним
адміністративним судом подано
апеляційну скаргу, згідно якої просить
скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 14 листопада
2013 р. як таку, що винесена з порушенням
норм матеріального та процесуального
права. Вважає, що суд не врахував того,
що через брак коштів відповідач був
змушений відкласти виплату допомоги на
оздоровлення до часу надходження
відповідних бюджетних коштів, інакше
виплата матеріальної допомоги на
оздоровлення призвела би до виникнення
заборгованості з виплати заробітної
плати іншим працівникам суду.

Сторони по справі про час і місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились
представники сторін. Жодних клопотань,
повідомлень про причини неявки до суду
не надходило, підстави відсутності
представників сторін суду не
повідомлені.

З урахуванням наявних в справі
матеріалів, нез'явлення в судове
засідання представників сторін не
перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та матеріалами справи підтверджено,
ОСОБА_1 в період з 23.06.2009 року по 03.09.2010
року працювала на посаді секретаря
судового засідання у Кіровоградському
окружному адміністративному суді.
03.09.2010 року була переведена з посади
секретаря судового засідання на посаду
помічника судді Кіровоградського
окружного адміністративного суду.

У квітні 2013 року позивач подала заяву
про надання невикористаної частини
щорічної оплачуваної відпустки. Також
в заяві позивач просила виплатити
матеріальну допомогу на оздоровлення.

З матеріалів справи вбачається, що
наказом голови Кіровоградського
окружного адміністративного суду № 38 -
в від 15.04.2013 року позивачу надано
невикористану частину щорічної
основної відпустки за період з 23.06.2012
року по 22.06. 2013 року тривалістю 16
календарних днів з 22.04.2013 року по 11.05.2013
року включно.

За результатами розгляду звернення від
21.04.2013 року про надання позивачу до
відпустки матеріальної допомоги на
оздоровлення, відповідач повідомив, що
матеріальна допомога на оздоровлення
до відпустки буде виплачена за
підсумками 2013 року в межах економії
фонду заробітної плати, оскільки
відповідно до кошторису по загальному
фонду Кіровоградського окружного
адміністративного суду на 2013 рік
обмежено видатки по КЕКВ 2111 «Заробітна
плата».

Наказом Кіровоградського окружного
адміністративного суду №83-к від 03.09.2013
року позивача звільнено з займаної
посади з 06.09.2013 р. за угодою сторін
відповідно до ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Дослідивши обставини по справі,
колегія суддів вважає за можливе
погодитись з рішенням суду першої
інстанції щодо задоволення позовних
вимог з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 35 Закону
України «Про державну службу»,
державним службовцям надається
щорічна відпустка тривалістю 30
календарних днів, якщо законодавством
не передбачено більш тривалої
відпустки, з виплатою допомоги для
оздоровлення в розмірі посадового
окладу.

Зазначена норма носить імперативний
характер, отже, виплата матеріальної
допомоги на оздоровлення під час
надання щорічної відпустки є
обов'язковою виплатою і має
плануватись у складі фонду заробітної
плати.

Відповідно до статті 21 Закону України
«Про відпустки» заробітна плата
працівникам за час відпустки
виплачується не пізніше ніж за три дні
до її початку.

Статтею 2 Закону України «Про оплату
праці» визначено, що структура
заробітної плати складається з
основної заробітної плати, додаткової
заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплати. До додаткової заробітної
плати зокрема відносяться - доплати,
надбавки, гарантійні і компенсаційні
виплати, передбачені чинним
законодавством; премії, пов'язані з
виконанням виробничих завдань і
функцій.

Згідно статті 21 Закону України «Про
оплату праці» працівник має право на
оплату своєї праці відповідно до акту
законодавства і колективного договору
на підставі укладеного трудового
договору.

У відповідності до статті 24 Закону
України «Про оплату праці»
своєчасність та обсяги виплати
заробітної плати працівникам не можуть
бути поставлені в залежність від
здійснення інших платежів та їх
черговості.

В розумінні положень пункту 24 частини 1
статті 2 Бюджетного кодексу України
закон про Державний бюджет України -
закон, який затверджує Державний
бюджет України та містить положення
щодо забезпечення його виконання
протягом бюджетного періоду.

Згідно частини 1 статті 47 Бюджетного
кодексу України відповідно до
затвердженого розпису бюджету
розпорядники бюджетних коштів
одержують бюджетні асигнування, що є
підставою для затвердження кошторисів.

Частиною 1 статті 48 Бюджетного кодексу
України розпорядники бюджетних коштів
беруть бюджетні зобов'язання та
здійснюють платежі тільки в межах
бюджетних асигнувань, встановлених
кошторисами.

У відповідності до частини 1 статті 51
Бюджетного кодексу України керівники
бюджетних установ утримують
чисельність працівників,
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та здійснюють
фактичні видатки на заробітну плату
(грошове забезпечення), включаючи
видатки на премії та інші види
заохочень чи винагород, матеріальну
допомогу, лише в межах фонду заробітної
плати (грошового забезпечення),
затвердженого для бюджетних установ у
кошторисах.

З наведеного випливає, що видатки на
заробітну плату бюджетної установи -
Кіровоградського окружного
адміністративного суду, включаючи
видатки на премії та інші види
заохочень чи винагород, матеріальну
допомогу, повинні здійснюватись в
межах бюджетних асигнувань, які
визначені Законом України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік», а
також в межах затвердженого кошторису.

Згідно пункту 1 статті 51 Бюджетного
кодексу керівники бюджетних установ
утримують чисельність працівників,
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та здійснюють
фактичні видатки на заробітну плату
(грошове забезпечення), включаючи
видатки на премії та інші види
заохочень чи винагород, матеріальну
допомогу, лише в межах фонду заробітної
плати (грошового забезпечення),
затвердженого для бюджетних установ у
кошторисах.

Пунктом 20 Порядку складання, розгляду,
затвердження та основних вимог до
виконання кошторисів бюджетних
установ, затвердженого постановою КМУ
від 28.02.2002 року № 228 (далі - Порядок),
передбачено, що обов'язковим є
виконання вимог щодо першочергового
забезпечення бюджетними коштами
видатків на оплату праці з
нарахуванням, виплату стипендії, а
також на господарське утримання
установ.

Відповідно до пункту 28 Порядку
розпорядники бюджетних коштів повинні
привести свої витрати у відповідність
із бюджетними асигнуваннями та іншими
показниками, що доведені лімітними
довідками. Для цього чисельність
працівників установи, що пропонується
до затвердження штатним розписом,
повинна бути приведена у відповідність
із визначеним фондом оплати праці, а
інші витрати - у відповідність з іншими
встановленими асигнуваннями таким
чином, щоб забезпечити виконання
покладених на установу функцій.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що відсутність коштів на
оплату праці свідчить або про
неправильне планування фонду оплати
праці, або про не приведення
чисельності працівників у
відповідність із фондом оплати праці,
або ж про порушення в частині
першочергового забезпечення
бюджетними коштами видатків на оплату
праці.

Відсутність грошових коштів на виплату
допомоги на оздоровлення в даному
випадку не позбавляє позивача права на
отримання цієї допомоги. Закон України
"Про державну службу", «Про оплату
праці» не обмежує таке право наявністю
фінансування.

Враховуючи, що держава взяла на себе
обов'язок щодо виплати позивачу
допомогу на оздоровлення та поклала
виконання цього обов'язку на
відповідний державний орган, але він не
вчинив жодної дії для нарахування цих
коштів та їх виплати, колегія суддів
вважає, що відповідач не виконав своїх
повноважень без поважних причини.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи та постанова прийнята
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Кіровоградського
окружного адміністративного суду на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
14 листопада 2013 р. у справі № 804/14150/13-а -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
14 листопада 2013 р. у справі № 804/14150/13-а -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
С.В. Чабаненко

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
А.В. Шлай