Справа № 449/226/14-а
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2014 р.
Справа № 876/5637/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Обрізка І.М., Хобор
Р.Б.,

за участі секретаря судових засідань
Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Перемишлянського
районного суду від 30.04.2014 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до виконавчого
комітету Перемишлянської міської ради
про скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з
адміністративним позовом до
виконавчого комітету Перемишлянської
міської ради про скасування рішення
від 30.01.2014 року за №10, яким відмовлено в
погодженні графіку роботи кафе "РІО", що
знаходиться в м. Перемишляни по вул.
Галицька, 5а.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
встановлення режиму роботи кафе «РІО»
не є дозвільним документом і такий
режим роботи має бути встановлений
відповідачем з погодженням з
власником, а вданому випадку
відповідач відмовив у погодженні
режиму роботи цього кафе.

Постановою Перемишлянського районного
суду від 30.04.2014 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено, з
тих підстав, що позивачем не
представлено доказів щодо
правомірності використання вказаного
приміщення.

Не погодившись з постановою суду її
оскаржив позивач - ОСОБА_2, який просить
скасувати дану постанову та прийняти
нову про задоволення позовних вимог.

При цьому апелянт обґрунтовує та
мотивує свої вимоги аналогічно
обґрунтуванням наведеним в позовній
заяві, зокрема вважає, що режим роботи
торговельного об'єкта закладу
ресторанного господарства, що
належиться до комунальної власності
встановлюється органами місцевого
самоврядування відповідно до
законодавства, а стосовно іншої форми
власності, зокрема приватної, то
здійснюється лише погодження такого
режиму з власником.

Крім того, суд першої інстанції не
надав оцінки відповідності рішення
виконкому положенням ст. 43 ГК України,
якою гарантується свобода
підприємницької діяльності.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що в задоволенні
апеляційної скарги необхідно
відмовити, з наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
врахувала наступні обставини справи та
норми чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Як безспірно встановлено судом першої
інстанції, позивач є зареєстрованим
суб»єктом підприємницької діяльності,
яку здійснює у орендованому кафе-барі
«РІО» що знаходиться в м. Перемишляни
по вул. Галицька, 5а на підставі дозволу
Головного управління МНС України у
Львівській області №4 від 25.12.2012 року та
СЕС Перемишлянського району.

04.09.2013 року позивач звернувся до
відповідача з заявою про погодження
режиму роботи кафе-бару «РІО», яке
знаходиться по вул.Галицька, 5а, а саме
початок роботи 16:00 закінчення 4:00 у
вихідні та святкові дні без перерви на
обід.

30.01.2014 року дана заява була предметом
розгляду на засіданні виконавчого
комітету Перемишлянської міської ради,
яке відбувалась за участі
представників релігійної громади та
громадськості і позивач був присутній
та брав участь в обговоренні цього
питання.

При цьому, відмовлено ОСОБА_2 в
погодженні режиму роботи кафе-бару
«РІО» що знаходиться в м. Перемишляни
по вул. Галицька, 5а та одночасно
вирішено звернутись до власника
орендованого приміщення -
Перемишлянської райспоживспілки щодо
дострокового розірвання договору
оренди приміщення, укладеного 01.12.2012
року з ОСОБА_2

Суд першої інстанції дійшов висновку
про відсутність підстав для
скасування рішення і колегія суддів
погоджується з вказаним висновком з
огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 5
Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР "Про
місцеве самоврядування в Україні"
система місцевого самоврядування
включає: територіальну громаду;
сільську, селищну, міську раду;
сільського, селищного, міського голову;
виконавчі органи сільської, селищної,
міської ради; районні та обласні ради,
що представляють спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ, міст;
органи самоорганізації населення.

Частиною першою статті 10 Закону
України від 21.05.1997 № 280/97-ВР "Про місцеве
самоврядування в Україні" встановлено,
що сільські, селищні, міські, районні у
містах ради є органами місцевого
самоврядування, що представляють
відповідні територіальні громади та
здійснюють від їх імені та в їх
інтересах функції і повноваження
місцевого самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Відповідно до статті 11 Закону України
від 21.05.1997 № 280/97-ВР "Про місцеве
самоврядування в Україні" виконавчими
органами сільських, селищних, міських,
районних у містах (у разі їх створення)
рад є їх виконавчі комітети, відділи,
управління та інші створювані радами
виконавчі органи.

Виконавчі органи сільських, селищних,
міських, районних у містах рад є
підконтрольними і підзвітними
відповідним радам, а з питань
здійснення делегованих їм повноважень
органів виконавчої влади - також
підконтрольними відповідним органам
виконавчої влади.

Відповідно до пп.4 п.б ст.30 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» до делегованих повноважень
виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належить,
зокрема, встановлення за погодженням з
власниками зручного для населення
режиму роботи розташованих на
відповідній території підприємств,
установ та організацій сфери
обслуговування незалежно від форм
власності.

Відповідно до п. 13 Постанови Кабінету
Міністрів України від 15.06.2006р. № 833 «Про
затвердження Порядку провадження
торговельної діяльності та правил
торговельного обслуговування на ринку
споживчих товарів» режим роботи
торговельного об'єкта закладу
ресторанного господарства, що належить
до комунальної власності
встановлюється органами місцевого
самоврядування відповідно до
законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС Україні завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших субєктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Правовий акт це офіційний письмовий
документ, що породжує певні правові
наслідки, створює юридичний стан і
спрямований на регулювання суспільних
відносин. Правові акти поділяються на
нормативні акти, які встановлюють
норми права, що регулюють певну сферу
суспільних відносин, та індивідуальні
акти, що породжують конкретні права та
обовязки для конкретних суб'єктів
права.

Із наведених норм права випливає, що
позивач на власний розсуд визначає чи
порушені його права рішенням, дією або
бездіяльністю субєкта владних
повноважень. Проте, ці рішення, дія або
бездіяльність повинні бути такими, які
породжують, змінюють або припиняють
права та обов'язки у сфері
публічно-правових відносин.

Оскаржуваним рішенням для позивача не
встановлено будь-якого обовязку, не
порушені його права як підприємця, про
що позивач пояснив в судовому
засіданні, а саме: кафе-бар «РІО», що
знаходиться в м. Перемишляни по вул.
Галицька, 5а не закрито та продовжує
працювати на даний час.

Виходячи з пояснень позивача, ОСОБА_2
фактично не задоволений тим, що його
діяльність перевіряють органи міліції
(ВБЕЗ), але зі скаргами на їх діяльність
не звертався.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
судом першої інстанції було вірно
ухвалено судове рішення яким в
задоволенні позову відмовлено, проте
таке було ухвалено із помилковим
застосуванням норм матеріального
права, що однак не призвело до
неправильного вирішення справи, тому
підстави для скасування оскаржуваного
судового рішення відсутні.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд
апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Перемишлянського районного
суду від 30.04.2014 року у справі №449/226/14-а
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20-ти днів з дня
набрання ухвалою законної сили, а у
разі складення ухвали в повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України - з дня
складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя :
В.П. Сапіга

Судді:
І.М. Обрізко

Р.Б. Хобор

Повний текст виготовлено 16.09.2014р.