Справа № 821/2296/14
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/2296/14
Херсонський окружний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузьменко Н.А.

судді Войтович І.І.

судді Попов В.Ф.

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Міністерства внутрішніх справ України,
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Автономній
Республіці Крим про стягнення
заробітної плати, -

встановив:

04 липня 2014 року до Херсонського
окружного адміністративного суду
надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі -
позивач, ОСОБА_1.) до Міністерства
внутрішніх справ України (далі - МВС
України) з позовними вимогами про
стягнення заробітної плати, а саме:

- стягнути з Міністерства
внутрішніх справ України належну
позивачу зарплату з 02.02.2011р. по 04.04.2011 р.;

- стягнути з Міністерства
внутрішніх справ України середній
заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.

Обґрунтовуючи свою позицію позивач в
адміністративному позові зазначив, що
наказом ГУМВС України в АР Крим №40 о/с
від 02 лютого 2011 року його поновлено на
службі в органах внутрішніх справ та
зараховано в розпорядження Головного
управління на посаді
оперуповноваженого управління по
боротьбі з організованою злочинністю в
Автономній Республіці Крим з посадовим
окладом у розмірі 750 грн. Наказом ГУМВС
України в АР Крим №132 о/с від 04 квітня 2011
року ОСОБА_1 звільнено з органів
внутрішніх справ, однак по теперішній
час позивачу не виплачено заробітну
плату за період роботи з 02.02.2011 р. по
04.04.2011 р. З посиланням на норми Кодексу
Законів про працю України, Закону
України «Про компенсацію громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням термінів їх виплати»,
Закону України «Про оплату праці»
обґрунтовує правомірність своїх вимог.
З наведеного позивач робить висновок
про наявність підстав для
постановлення судового рішення про
стягнення заробітної плати. 16 вересня
2014 року позивач надіслав до суду заяву
про розгляд справи в порядку
письмового провадження.

Представник відповідача - МВС України 16
вересня 2014 рок надіслав заяву про
розгляд справи в порядку письмового
провадження. В запереченнях на
адміністративний позов проти позову
заперечує посилаючись на ті обставини,
що відповідно до п.1.6 Інструкції «Про
впорядкування структури та умов
грошового забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ» (затверджена Наказом
МВС України від 31.12.2007 року №499) грошове
забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ виплачується за
місцем служби і виключно в межах
асигнувань, затверджених кошторисом
доходів і видатків органу, підрозділу,
закладу чи установи МВС на грошове
забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ. Позивач мав
правовідносини з ГУМВС України в АР
Крим, а тому належним відповідачем в
справі є зазначений державний орган. До
спірних правовідносин не можливо
застосувати норми КЗпП України,
оскільки, особи рядового та
начальницького складу отримують
грошове забезпечення, а не заробітну
плату. З посиланням на норми Закону
України «Про міліцію» обґрунтовує
помилковість позиції позивача.

Ухвалою суду від 22 липня 2014 року до
участі в справі в якості другого
відповідача залучено Головне
управління МВС України в Автономній
Республіці Крим (далі - ГУМВС України в
АР Крим).

Представник відповідача - ГУМВС
України в АР Крим у судове засідання не
з'явився, повноважного представника в
судове засідання не направив. Судова
кореспонденція, яка направлена на
адресу відповідача, була повернута до
суду з відміткою відповідальної особи
поштового зв'язку: "заборона на
пересилання". Відповідно до положень ч.
11 ст.35 КАС України, у разі повернення
поштового відправлення із повісткою,
яка не вручена адресату з незалежних
від суду причин, вважається, що така
повістка вручена належним чином.

З огляду на вищезазначене, суд вважає,
що вжив всі залежні від нього заходи
для повідомлення відповідача належним
чином для реалізації ним права
судового захисту своїх прав та
інтересів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 128 КАС
України, у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Отже, відповідно до вимог ч.6 ст. 128 КАС
України, справа розглянута в порядку
письмового провадження.

Розглянувши надані сторонами
документи, зваживши доводи позивача
викладені в адміністративному позові,
врахувавши позицію відповідача
викладену в письмових запереченнях,
дослідивши надані сторонами матеріали,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду спору по суті,
проаналізувавши норми законодавства
які регулюють спірні відносини та їх
застосування сторонами, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що наказом ГУМВС
України в АР Крим від 02.02.2011 року №40 о/с
«По особовому складу» на виконання
постанови Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 12
січня 2009 року та постанови
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 05 листопада
2009 року поновлено старшого лейтенанта
міліції ОСОБА_1, зарахувавши у
розпорядження Головного управління на
посаді оперуповноваженого управління
по боротьбі з організованою
злочинністю в Автономній Республіці
Крим з посадовим окладом у розмірі 750
грн.

Наказом ГУМВС України в АР Крим від
04.04.2011 року №132 о/с «По особовому
складу» відповідно до Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України ОСОБА_1
звільнено зі служби в органах
внутрішніх справ України в запас
Збройних Сил України за п.66 (за
дискредитацію звання рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ).

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Правовою основою діяльності міліції є:
Конституція України, цей Закон, інші
законодавчі акти України, постанови
Верховної Ради України, укази
Президента України, постанови Кабінету
Міністрів України, нормативні акти
Міністерства внутрішніх справ України,
Загальна декларація прав людини,
міжнародні правові норми, ратифіковані
у встановленому порядку (ст.4 Закону
України «Про міліцію»).

Порядок та умови проходження служби в
міліції регламентуються Положенням
про проходження служби особовим
складом органів внутрішніх справ,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України (ч.1 ст.18 Закону України «Про
міліцію»).

Форми і розміри грошового забезпечення
працівників міліції встановлюються
Кабінетом Міністрів України і повинні
забезпечувати достатні матеріальні
умови для комплектування якісного
особового складу міліції,
диференційовано враховувати характер
і умови роботи, стимулювати досягнення
високих результатів у службовій
діяльності і компенсувати їх фізичні
та інтелектуальні затрати (ч.1 ст.19
Закону України «Про міліцію»).

Наказом МВС України №499 від 31.12.2007
затверджено Інструкцію про порядок
виплати грошового забезпечення особам
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ.

Ця Інструкція визначає порядок та
умови виплати грошового забезпечення
особам рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ (п.1.1
Інструкції).

Грошове забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ виплачується за
місцем служби і виключно в межах
асигнувань, затверджених кошторисом
доходів і видатків органу, підрозділу,
закладу чи установи МВС на грошове
забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ (п.1.6 Інструкції).

Грошове забезпечення, виплачене особі
рядового чи начальницького складу
несвоєчасно або виплачене їй у меншому
розмірі, ніж належало, виплачується за
весь період, що передував моменту
звернення за одержанням
недоотриманого грошового
забезпечення, протягом якого особа
мала на нього право.

Звернення осіб рядового і
начальницького складу щодо
неправильної виплати грошового
забезпечення розглядаються у
встановленому законодавством порядку.

Індексація грошового забезпечення
особам рядового і начальницького
складу МВС здійснюється в порядку та
розмірах, установлених законодавством.

Виплата грошового забезпечення особам
рядового і начальницького складу
здійснюється щомісяця з 20 до 25 числа за
поточний місяць (п.1.12-1.15 Інструкції).

Документальних доказів звернення до
ГУМВС в АР Крим щодо невиплати
грошового забезпечення позивачем суду
не надано. З моменту звільнення зі
служби 04.04.2011 року до моменту звернення
до суду 04.07.2014 року позивач не надав
належних доказів вчинення на протязі 3
років та 3 місяців дій спрямованих на
вирішення спірного питання.

Відповідно до вимог Закону України
«Про забезпечення прав і свобод
громадян та правовий режим на
тимчасово окупованій території
України» Автономна Республіка Крим є
тимчасово окупованою територією зі
спеціальним режимом.

На тимчасово окупованій території на
строк дії цього Закону поширюється
особливий правовий режим перетину меж
тимчасово окупованої території,
вчинення правочинів, проведення
виборів та референдумів, реалізації
інших прав і свобод людини і
громадянина (ч.1 ст.2 Закону України «Про
забезпечення прав і свобод громадян та
правовий режим на тимчасово окупованій
території України»).

Позивач належними доказами не довів
наявність заборгованості, відсутні
розрахунки, довідки, звернення до
відповідачів зі спірних питань та
відповіді на них, відсутні будь-які
докази на підтвердження позиції
позивача. МВС України позбавлений
можливості надати документи та
матеріали, які він мав би змогу надати в
період до окупації АР Крим Російською
Федерацією, оскільки, грошове
забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ виплачується за
місцем служби.

Суд не приймає до уваги посилання
позивача в обґрунтування своїх
позовних вимог на застосування при
вирішенні даного спору статей 116, 117
Кодексу законів про працю України,
оскільки, відповідно до статті 3
Кодексу законів про працю України він
регулює трудові відносини працівників
усіх підприємств, організацій, установ
незалежно від форм власності, тому на
дані спірні правовідносини його норми
не поширюються.

Таку ж саму позицію висловив Вищий
адміністративний суд України в ухвалі
від 30 жовтня 2012 року по справі № К-18026/09.

Положення ст. 9 КАС України передбачає,
що суди при вирішенні справи керуються
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 71 КАС України,
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивач належними доказами не
підтвердив правомірність своїх вимог,
натомість наявні в матеріалах справи
докази не дають суду підстав для
висновку про протиправність дій
відповідачів.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи
наявні у матеріалах справи докази в
сукупності, суд дійшов висновку, що в
задоволенні позовних вимог слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 128, 158 - 163
КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Міністерства внутрішніх справ України,
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Автономній
Республіці Крим про стягнення
заробітної плати - залишити без
задоволення.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Херсонський окружний
адміністративний суд апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги на постанову суду
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого ст. 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Головуючий суддя
Н.А.Кузьменко

Суддя
І.І. Войтович

Суддя
В.Ф. Попов

кат. 12.2.