Справа № 756/1150/14
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 756/1150/14
Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук А.В.
Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія Київського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого -
судді Кузьменко В. В.,

суддів
Василенка Я.М., Степанюка А. Г.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Києві справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії, за
апеляційною скаргою Управління
пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва на
постанову Оболонського районного суду
м. Києва від 02.06.2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом про
визнання протиправним рішення
Управління Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва в частині
відмови в зарахуванні часу роботи
ОСОБА_2 народним депутатом у Верховній
Раді України в період з 12.11.1990 року по
11.05.1994 року до його загального
безперервного стажу роботи за
спеціальністю та зобов'язання
відповідача зарахувати вказаний час
роботи до його загального
безперервного стажу за спеціальністю.

Постановою Оболонського районного
суду м. Києва від 02.06.2014 року позов
задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
та прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

В судове засідання учасники процесу не
з'явились, повідомлені належним чином
про час та місце апеляційного розгляду,
що не перешкоджає вирішенню спірного
питання відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС
України.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст. 202 КАС України, суд
апеляційної інстанції скасовує
рішення суду першої інстанції та
ухвалює нове якщо встановить порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач з 08.08.1984 року по 11.11.1990 року
працював на шахті ім. Менжинського
машиністом підземних установок та
горноробочим, виконував горні роботи в
підземних умовах. В цей період з жовтня
1984 року по липень 1985 року навчався в
СПТУ, після закінчення якого отримав
атестат за професією горноробочого
очисного забою. Перед роботою в шахті
проходив військову службу з 09.05.1982 року
по 09.06.1984 року. Пільговий стаж роботи
позивача складає 7 років 9 місяців.

Відповідно до довідки апарату
Верховної Ради України від 01.08.2013 року
№20-25/2890 ОСОБА_2 - народний депутат
першого скликання Верховної Ради
України. З 12.11.1990 року по 11.05.1994 року
працював на посаді секретаря Комісії
Верховної Ради України з питань
розвитку базових галузей народного
господарства, при цьому переведений на
постійне місце роботи до Верховної
Ради України з посади горноробочого
очисного забою з повним робочим днем
під землею на робочій ділянці.

Вважаючи, що час роботи ОСОБА_2 народним
депутатом у Верховній Раді України
підлягає зарахуванню до його
загального безперервного стажу роботи
за спеціальністю та, відповідно, до
стажу роботи на підземних роботах,
08.01.2014 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва з заявою
про призначення йому пенсії на
пільгових умовах.

Листом від 10.01.2014 року №176/06 ОСОБА_2
відмовлено в призначенні вказаної
пенсії з тих мотивів, що період його
роботи народним депутатом не може бути
зарахований до стажу, який дає право на
призначення пенсії на пільгових
умовах. Натомість, відповідачем
підтверджено, що час роботи народного
депутата у Верховній Раді України
зараховується до загального і
безперервного стажу роботи за
спеціальністю відповідно до ст. 20
Закону України «Про статус народного
депутата України».

Не погоджуючись з відмовою позивача у
призначенні пенсії на пільгових умовах
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії. З урахуванням
зміни позовних вимог позивач просив:
визнати протиправним рішення
Управління Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва в частині
відмови в зарахуванні часу роботи
ОСОБА_2 народним депутатом у Верховній
Раді України в період з 12.11.1990 року по
11.05.1994 року до його загального
безперервного стажу роботи за
спеціальністю та зобов'язання
відповідача зарахувати вказаний час
роботи до його загального
безперервного стажу за спеціальністю.

Постановою Оболонського районного
суду м. Києва від 02.06.2014 року позов
задоволено.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог суд першої інстанції
дійшов висновку, що час роботи
позивача народним депутатом у
Верховній Раді України у період з 12.11.1990
року по 11.05.1994 року підлягає
зарахуванню до загального
безперервного стажу роботи за
спеціальністю.

Проте, з досліджених колегією суддів
Київського апеляційного
адміністративного суду матеріалів
справи та тексту апеляційної скарги
вбачається, що Управління Пенсійного
фонду України в Оболонському районі м.
Києва не заперечувало зарахування
стажу роботи ОСОБА_2 народним депутатом
до загального безперервного стажу
роботи за спеціальністю. Отже, позивач
оскаржує даним позовом фактично
правомірні дії та рішення відповідача
стосовно зарахування стажу роботи
ОСОБА_2 народним депутатом до
загального безперервного стажу роботи
за спеціальністю. Яким чином даним
фактом порушено права, свободи та
інтереси позивача та в чому полягає
неправомірність рішення (в частині
оскаржуваній позивачем) ОСОБА_2 не
зазначено.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КАС України
обставини, які визнаються сторонами,
можуть не доказуватися перед судом,
якщо проти цього не заперечують
сторони і в суду не виникає сумніву
щодо достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання.

Ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус
народного депутата України» від 17.11.1992
року передбачає, що гарантії трудових
прав народного депутата
встановлюються Конституцією України,
цим Законом, Кодексом законів про працю
України, іншими законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 цього ж Закону
час роботи народного депутата у
Верховній Раді України зараховується
до стажу державної служби, а також
зараховується до його загального і
безперервного стажу роботи, стажу
роботи (служби) за спеціальністю, стажу
роботи, який дає право на встановлення
процентних надбавок до заробітної
плати та одержання одноразової
винагороди за вислугу років (за стаж
роботи за спеціальністю на даному
підприємстві), процентної надбавки за
вислугу років, виплату винагороди за
підсумками роботи.

За вказаних обставин, колегія суддів
вважає, що рішення Управління
пенсійного фонду України в частині
зарахування часу роботи ОСОБА_2
народним депутатом у Верховній Раді
України в період з 12.11.1990 року по 11.05.1994
року до його загального безперервного
стажу роботи за спеціальністю є
правомірним.

Тобто, з урахуванням зміни позовних
вимог, позивачем заявлено позов, який
не заперечує відповідач, а тому
відсутні підстави вважати про
порушення відповідачем прав позивача,
що протирічить ст. 6 КАС України,
оскільки обидві сторони в спорі
визнають обставини та не заперечують
позицій одна одної.

Виходячи із змісту позовних вимог та
наведеного, колегія вважає, що відсутні
підстави для задоволення даного
позову.

Перевіривши мотивування судового
рішення та доводи апеляційної скарги,
відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод щодо справедливого судового
розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України,
відповідно до якої суд застосовує
принцип верховенства права з
урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини,
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8, 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212,
254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України «Про судове рішення в
адміністративній справі» від 20.05.2013
року № 7 колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва на
постанову Оболонського районного суду
м. Києва від 02.06.2014 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії -
задовольнити.

Постанову Окружного районного суду м.
Києва від 02.06.2014 року - скасувати та
прийняти нову:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
Управління пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва про
визнання незаконним рішення
Управління Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва в частині
відмови в зарахуванні часу роботи
ОСОБА_2 народним депутатом у Верховній
Раді України в період з 12.11.1990 року по
11.05.1994 року до його загального
безперервного стажу роботи за
спеціальністю та зобов'язання
відповідача зарахувати вказаний час
роботи до його загального
безперервного стажу за спеціальністю -
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання в повному обсязі, тобто з
23.09.2014 року, шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
В. В. Кузьменко

Судді:
Я. М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст постанови
виготовлено 23.09.2014 року.

Головуючий суддя

Кузьменко В. В.

Судді:

Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.