Справа № 2а-0106/112/12
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/58815/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Смоковича М.І., Сороки
М.О., розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну ОСОБА_4 на
постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 29 серпня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до Євпаторійської міської ради,
треті особи: Департамент по розвитку
території Євпаторійської міської ради,
ОСОБА_6 про визнання рішення
незаконним, - в с т а н о в и л а:ОСОБА_5
звернулась до суду з позовом до
Євпаторійської міської ради, треті
особи: Департамент по розвитку
території Євпаторійської міської ради,
ОСОБА_6 про визнання рішення
незаконним.

Постановою Євпаторійського міського
суду АР Крим від 07 травня 2012 року позов
задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
рішення Євпаторійської міської ради №
5/26/17

від 06 грудня 2007 року в частині надання
дозволу ОСОБА_6 на розробку проекту
відводу додаткової земельної ділянки
розміром 131 кв.м по АДРЕСА_1.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 29 серпня 2012 року постанову
Євпаторійського міського суду АР Крим
від 07 травня 2012 року скасовано та
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим у
справі рішенням апеляційного суду,
ОСОБА_5 звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій посилається
на неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення апеляційного суду
скасувати та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

У зв'язку з відсутністю клопотань усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, відповідно
до пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд касаційної скарги проводиться
в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню за
таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_5 є
власником 26/75 частини будинку АДРЕСА_2
на підставі договору дарування

від 11 вересня 2003 року та 8/25 частини
вищезазначеного будинку відповідно до
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 07 листопада 2005 року.

Крім того, згідно з державним актом ЯД
№578014 від 26 березня 2007 року ОСОБА_5 та
ОСОБА_7 є власниками земельної ділянки
площею 0,0393 га по АДРЕСА_2.

ОСОБА_6 є власником домоволодіння
АДРЕСА_1.

Рішенням Євпаторійської міської Ради
№ 5/26/17 від 06 грудня 2007 року ОСОБА_6
надано дозвіл на розробку проекту
відведення земельної ділянки площею 400
кв.м, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 для реконструкції та
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель.

Позивач вважаючи, що вищезазначеним
рішенням відповідача порушуються її
права, звернулась з цим позовом до суду.

Положеннями статті 19 Конституції
України визначено, що органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з пунктом 34 статті 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської ради вирішуються питання, що
регулюють земельні відносини.

Відповідно до статті 116 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування та державних
органів приватизації щодо земельних
ділянок, на яких розташовані об'єкти,
які підлягають приватизації,в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.
Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Згідно з частиною 1 статті 118 Земельного
кодексу України громадянин,
зацікавлений у приватизації земельної
ділянки, яка перебуває у його
користуванні, подає заяву до
відповідної районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки. Відповідний орган
місцевого самоврядування або орган
виконавчої влади в місячний термін
розглядає клопотання і надає дозвіл
підприємствам, установам та
організаціям на розробку проекту
приватизації земель.

Так, апеляційним судом встановлено, що
матеріали справи не містять будь-яких
доказів, які б свідчили про те, що
позивач у встановленому законом
порядку зверталась до міської ради із
заявою про отримання спірної земельної
ділянки у власність.

Відповідно до частини 1 статті 104
Кодексу адміністративного судочинства
України особа, яка вважає, що порушено
її права, свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин, має право
на звернення до адміністративного суду
з адміністративним позовом.

Згідно з частиною 1 статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до частини 1 статті 70
Кодексу адміністративного судочинства
України належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.

Положеннями статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відмовляючи у задоволенні позову,
апеляційний суд виходив з того, що при
внесенні оскаржуваного рішення
відповідач діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України та
оскаржуваним рішенням права позивача
не порушені.

З таким висновком апеляційного суду
погоджується і колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,
оскільки він ґрунтується на вірно
встановлених фактичних обставинах
справи, яким дана належна юридична
оцінка, правильно застосовані норми
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, та не допущено
порушень процесуального закону, які
призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених у
рішенні апеляційного суду.

Постановлене у справі рішення
апеляційного суду є законним і
обґрунтованим, а тому підстави для його
зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 29 серпня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до Євпаторійської міської ради,
треті особи: Департамент по розвитку
території Євпаторійської міської ради,
ОСОБА_6 про визнання рішення незаконним
- залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може
бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: