Справа № 821/3699/14
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/3699/14

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Транчуковій О.С.,

за участю:

представника позивача - Таібової Т.Т.,

представника відповідача - Юдіна В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Підприємства громадської
організації "Автостоп-Довіра"
Білозерської районної громадської
організації інвалідів "Довіра" до
Державної податкової інспекції у
м.Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Підприємство громадської організації
"Автостоп-Довіра" Білозерської
районної громадської організації
інвалідів "Довіра" (далі - позивач, ПГО
"Автостоп-Довіра") звернулося з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м.Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області (далі - відповідач,
ДПІ у м.Херсоні), у якому просить
визнати протиправним та скасувати
податкові повідомлення-рішення:

- від 06.06.2014 р. № , яким позивачу
збільшено суму грошових зобов'язань з
податку на додану вартість на 254720 грн.,
з яких за основним платежем на 169813 грн.,
за штрафними санкціями на 84907 грн.;

- від 06.06.2014 р. № , яким позивачу
збільшено суму грошових зобов'язань з
податку на прибуток на 292675 грн., з яких
за основним платежем на 195117 грн., за
штрафними санкціями на 97558 грн.;

- від 06.06.2014 р. № , яким позивачу
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість на 25500
грн.;

- від 04.08.2014 р. № . яким позивачу
збільшено суму грошових зобов'язань з
податку на прибуток на 6841,50 грн., з яких
за основним платежем на 4561 грн., за
штрафними санкціями на 2280,50 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
винесено на підставі протиправних
висновків відповідача щодо
безтоварності операцій позивача з ПП
"О.З. Індастріал груп", ТОВ "Компанія
"Глобал-Маркет", ТОВ "Європрім", ПП
"Стиль-3", які ґрунтуються на
припущеннях, а не на фактично
встановлених обставинах. Вказує на те,
що підприємством на підставі належним
чином оформлених документів
правомірно відображено у обліку
операції з придбання
інформаційно-консультаційних послуг у
вказаних підприємств, які використано
у господарській діяльності. Розрахунки
за отримані послуги проведені у
повному обсязі у готівковій та
безготівковій формах. Позивач не може
нести відповідальність за можливі
порушення податкового законодавства
його контрагентами, так як чинне
законодавство не передбачає обов'язку
позивача контролювати господарську
діяльність його контрагентів.
Зазначає, що визнавати договори
недійсними і визначати спрямовані вони
на реальне настання правових наслідків
може тільки суд, а не податковий орган.

У судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги та
просила їх задовольнити із зазначених
підстав.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення позову, зазначивши,
що ПГО "Автостоп-Довіра" протиправно
формувало податковий кредит та валові
витрати по господарських операціях з
ПП "О.З. Індастріал груп", ТОВ "Компанія
"Глобал-Маркет", ТОВ "Європрім", ПП
"Стиль-3", оскільки отримання
інформаційно-консультативних послуг
від вказаних контрагентів не
підтверджено належним чином
складеними первинними документами.
Надані позивачем акти здачі-приймання
робіт не відповідають вимогам
законодавства, так як не розкривають
зміст отриманих послуг, у зв'язку з чим
неможливо ідентифікувати
приналежність даних послуг до
господарської діяльності ПГО
"Автостоп-Довіра". Просить відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні у справі
докази, суд приходить до висновку, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що в період з 25.04.2014
р. по 13.05.2014 р. відповідачем проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ПГО "Автостоп-Довіра" з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства з
податку на прибуток за 2013 рік та з
податку на додану вартість по
взаємовідносинах з
контрагентами-покупцями за період
січень-липень 2013 року, січень 2014 року та
по взаємовідносинах з
контрагентами-постачальниками
реалізованих товарів (робіт, послуг) за
всі періоди придбання, відображення
здійснених фінансово-господарських
операцій у податковій звітності, за
результатами якої складено акт від
13.05.2014 р. № 165/21-03-22-06/35733404.

У висновках акту перевірки зазначено,
що встановлено порушення:

1. п.138.2, пп.138.12.2 п.138.12 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1
ст.139, п.154.8 ст.154 ПК України - занижено
податок на прибуток на загальну суму
195117 грн. за 2013 рік;

2. п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 ПК
України - занижено ПДВ по загальній
декларації на суму 169813 грн., у т.ч.: за
січень 2013 року на 32240 грн., за лютий 2013
року на 26000 грн., за березень 2013 року на
45240 грн., за квітень 2013 року на 42120 грн.,
за травень 2013 року на 3120 грн., за червень
2013 року на 21093 грн.;

3. п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 ПК
України - завищено залишок від'ємного
значення попереднього звітного
періоду, за вирахуванням позитивного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту поточного звітного періоду за
січень 2014 року на суму 25500 грн.

На підставі акту перевірки (з
урахуванням рішення про результати
розгляду скарги) ДПІ у м.Херсоні
прийнято податкові
повідомлення-рішення:

- від 06.06.2014 р. № , яким позивачу
збільшено суму грошових зобов'язань з
податку на додану вартість на 254720 грн.,
з яких за основним платежем на 169813 грн.,
за штрафними санкціями на 84907 грн.;

- від 06.06.2014 р. № , яким позивачу
збільшено суму грошових зобов'язань з
податку на прибуток на 292675 грн., з яких
за основним платежем на 195117 грн., за
штрафними санкціями на 97558 грн.;

- від 06.06.2014 р. № , яким позивачу
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість на 25500
грн.;

- від 04.08.2014 р. № . яким позивачу
збільшено суму грошових зобов'язань з
податку на прибуток на 6841,50 грн., з яких
за основним платежем на 4561 грн., за
штрафними санкціями на 2280,50 грн.

Як вбачається з акту перевірки
фактичними підставами для
донарахування сум грошових зобов`язань
з податку на додану вартість та з
податку на прибуток, зменшення розміру
від'ємного значення з податку на
додану вартість стали висновки
відповідача щодо безтоварності
операцій позивача з ПП "О.З. Індастріал
груп", ТОВ "Компанія "Глобал-Маркет", ТОВ
"Європрім", ПП "Стиль-3" та
невідповідність актів здачі-приймання
робіт вимогам законодавства, оскільки
вони не розкривають зміст отриманих
послуг, у зв'язку з чим неможливо
ідентифікувати приналежність даних
послуг до господарської діяльності ПГО
"Автостоп-Довіра".

З метою надання правової оцінки
спірним правовідносинам, суд зазначає
про наступне.

Правила формування податкового
кредиту та валових витрат врегульовані
положеннями Податкового кодексу
України.

Відповідно до пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК
України витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Положеннями п.138.1 ст.138 ПК України
передбачено, що витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктом 138.4,
138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту
138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших
витрат, визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Згідно з п.138.2 ст.138 ПК України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом ІІ цього
Кодексу.

Відповідно до п.п.198.2, 198.3 ст.198 ПК
України податковий кредит платника ПДВ
визначається виходячи із сум ПДВ
сплачених (нарахованих) постачальникам
товарів/послуг, підтверджених належним
чином складеними податковими
накладними та при умові, якщо ці
товари/послуги призначені для
використання в оподатковуваній
господарській діяльності такого
платника податку.

Згідно з п.198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Відповідно до п.2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88, первинні документи - це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення. Господарські операції - це
факти підприємницької та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань і фінансових
результатів.

Водночас статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-XIV
визначено, що первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Згідно ч.2 ст.3 вищевказаного Закону, на
даних бухгалтерського обліку
базується фінансова, податкова,
статистична та інша звітність. Таким
чином первинні документи по
відображенню господарських операцій є
основою для податкового обліку.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

За змістом наведених норм право
платника податків на включення сум ПДВ
до податкового кредиту, а понесених
витрат до валових витрат обумовлено
юридичним складом, до якого входять
такі юридичні факти, як придбання цим
платником податків товарів (послуг) або
основних фондів, призначених для
використання в оподатковуваних
операціях, що відповідають цілям його
господарської діяльності;
підтвердження обліковими,
розрахунковими документами, зокрема
податковою накладною, виписаною
постачальником - платником ПДВ, митною
декларацією (іншими подібними
документами, згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу) суми витрат на
придбання товару (послуг) та ПДВ,
нарахованого (сплаченого) податку в
ціні придбання товару (послуг).

Ці обставини відповідно до ч.1 ст.138 КАС
України входять до предмета
доказування при розгляді судом
адміністративного позову стосовно
правомірності рішення контролюючого
органу про донарахування сум
податкових зобов'язань з ПДВ та з
податку на прибуток.

Недоведеність наявності цих чинників,
з якими наведені вище норми
законодавства пов'язують можливість
формування платником податків
податкового кредиту та валових витрат,
зокрема, недоведеність факту придбання
товарів (робіт, послуг) (нездійснення
операцій), позбавляє первинні
документи та податкові накладні
юридичної значимості (сили) для цілей
формування податкового кредиту та
валових витрат, а покупця - права на
формування цих податкових вигод,
навіть за наявності правильно
оформлених за зовнішніми ознаками та
формою, але недостовірних первинних
документів (у т.ч. податкових накладних)
та незважаючи на наявність у платника
податку доказів сплати продавцеві
вартості товару (послуг) з ПДВ, якщо рух
коштів не забезпечений зв'язком з
господарською діяльністю позивача.

Ознаками господарської діяльності у
розумінні приписів ст.3 ГК України є
здійснення її суб'єктами
господарювання у сфері суспільного
виробництва; вона спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг;
результати зазначеної діяльності -
продукція, роботи чи послуги - мають
вартісний характер і цінове вираження.

Господарська діяльність здійснюється
у загальній економічній сфері, а тому
має суто економічні властивості, що
неможливе без вартісної оцінки і
взаємооцінки, еквівалентності обміну,
відповідних обчислень і розрахунків.
Тому така ознака результатів
господарської діяльності, як цінова
визначеність, наявна в абсолютній
більшості випадків.

Таким чином, відповідно про
відсутність реального характеру
господарських операцій в залежності
від їх предметності можуть свідчити
доводи податкового органу, зокрема, про
наявність таких обставин:

- неможливість здійснення платником
податку зазначених операцій з
урахуванням часу, місця знаходження
майна або обсягу матеріальних
ресурсів, економічно необхідних для
виробництва товарів, виконання робіт
або послуг, нездійснення особою, яка
значиться виробником товару,
підприємницької діяльності;

- відсутність у платника податку
необхідних умов для досягнення
результатів відповідної
підприємницької, економічної
діяльності в силу відсутності
управлінського або технічного
персоналу, основних коштів, виробничих
активів, складських приміщень,
транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки
тих господарських операцій, які
безпосередньо пов'язані з виникненням
права на податковий кредит або
бюджетне відшкодування, якщо для
даного виду діяльності також потрібне
здійснення і облік інших господарських
операцій;

- здійснення операцій з
товарно-матеріальними цінностями, які
не вироблялися або не могли бути
вироблені в обсязі, зазначеному
платником податку в документах обліку.

На підтвердження здійснення
господарських операцій з ПП "О.З.
Індастріал груп", ТОВ "Компанія
"Глобал-Маркет", ТОВ "Європрім", ПП
"Стиль-3" позивачем надано договори про
надання інформаційно-консультативних
послуг, акти здачі-прийняття робіт
(надання послуг), податкові накладні,
рахунки-фактури (т.1 арк.106-198).

Однак суд вважає, що вказані документи
не спростовують доводи ДПІ у м.Херсоні
щодо безтоварності цих операцій.

Так, згідно умов договору від 02.01.2014 р. №
5 Замовник (ПГО "Автостоп-Довіра") в
порядку та на умовах, визначених цим
договором, дає завдання, а Виконавець
(ТОВ "Європрім") зобов'язується
відповідно до завдання Замовника
надати йому за плату
інформаційно-консультативні послуги з
питань перевірки правильності
документального оформлення перетину
товаром митного кордону України, в
обсязі та на умовах, визначених усною
заявкою Замовника.

Договорами від 04.06.2013 р. № 22/3, від 01.07.2013
р. № 16 передбачено, що Замовник (ПГО
"Автостоп-Довіра") доручає, а Виконавець
(ТОВ "Компанія "Глобал-Маркет", ПП
"Стиль-3") зобов'язується надати йому у
відповідності до умов даного договору
спеціальну інформацію (кваліфіковані
консультації), а Замовник
зобов'язується прийняти послуги та
оплатити їх. Виконавець інформує
(консультує) Замовника з наступних
питань: відповідність документів
чинному законодавству України.

Відповідно до умов договору від 06.01.2013
р. № 0801 Замовник (ПГО "Автостоп-Довіра")
доручає, а Виконавець (ПП "О.З.
Індастріал груп") зобов'язується за
обумовлену плату і в обумовлений строк
надати консультаційні послуги, а саме,
послуги з перевірки документів, які
Замовник подає для оформлення в
Херсонську митницю, на відповідність
чинному законодавству України, а також
надати інші, пов'язані із
зовнішньоекономічною діяльністю
Замовника, послуги.

Тобто, предметами договорів є надання
інформаційно-консультативних послуг.
При цьому договорами не визначено
конкретну ціну за надані послуги, а
зазначено, що ціна послуг визначається
в додаткових угодах (п.3.1 договору від
02.01.2014 р. № 5), відповідно до умов
договору (п.3.2 договорів від 04.06.2013 р. №
22/3, від 01.07.2013 р. № 16), в залежності від
обсягу виконаних робіт та наданих
послуг на підставі виставлених
рахунків (п.5.1 договору від 08.01.2013 р. №
0801).

Однак позивачем не надано калькуляції
ціни отриманих послуг. При цьому суд
акцентує увагу на тому, що ПП "О.З.
Індастріал груп", ТОВ "Компанія
"Глобал-Маркет", ТОВ "Європрім", ПП
"Стиль-3" не виконувалися певні роботи
із залученням трудових та матеріальних
ресурсів, а лише надавалися
інформаційно-консультативні послуги.
Тому, при відсутності калькуляції, не
зрозуміло з чого виходили сторони при
визначенні ціни послуг, оскільки,
наприклад, у додатковій угоді від 02.01.2014
р. № 1 у графі "одиниця виміру" зазначено
"1 консультація", у графі "кількість"
вказано "23", у графі "ціна без ПДВ" - "1666,67
грн.", у графі "сума без ПДВ" - "38333,33 грн.",
проте у додатковій угоді від 15.01.2014 р. №
3 при тих же показниках щодо одиниці
виміру (1 консультація) та меншої
кількості (20 проти 23) як ціна, так і сума
є більшою (1666,67 грн. проти 1708,33 грн., 38333,33
грн. проти 34166,67 грн.)

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено
вимоги до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку. Згідно з даною
нормою, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Надані позивачем акти не містять
вичерпної інформації щодо таких
послуг, не містять достатньої
доказовості щодо факту виконаних
послуг, що б свідчило про зв'язок таких
послуг з веденням господарської
діяльності ПГО "Автостоп-Довіра",
внаслідок чого не можливо встановити
що саме за послуги ТОВ "Європрім", ПП
"О.З. Індастріал груп", ТОВ "Компанія
"Глобал-Маркет", ПП "Стиль-3" надавали
позивачу.

Послуги, зазначені в актах
приймання-передачі за вищевказаними
договорами, як то "консультативні
послуги з перевірки документів на
відповідність чинному законодавству
України", носять формальний, загальний
характер, без зазначення змісту та
обсягу здійснення господарських
операцій, без визначення вартості
конкретної послуги, у зв'язку з чим
неможливо зробити достовірний
висновок щодо характеру, виду, обсягу
наданих послуг.

Тому суд погоджується з доводами
відповідача про те, що акти
приймання-передачі наданих послуг, не є
належними первинними документами в
розумінні ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", оскільки за своїм
змістом вони не підтверджують
отримання позивачем
інформативно-консультативних послуг,
економічно доцільних для
господарської діяльності
підприємства, та не свідчать про їх
спрямованість на одержання доходу.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що надані позивачем
документи підтверджують лише
документування операції з придбання
інформаційно-консультативних послуг, а
сам по собі факт оформлення документів
не є безумовним свідченням того, що
послуги мали місце, тому наявні у
позивача первинні документи, зокрема,
податкові накладні, не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

Відповідно до ст.86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Частиною 1 статті 69 КАС України
встановлено, що доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Оцінюючи подані сторонами докази суд
приходить до висновку, що відповідачем
доведено правомірність оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень, у
зв'язку з чим позовні вимоги ПГО
"Автостоп-Довіра" є необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Суд також зазначає, що наслідки
порушення податкового законодавства
повинні застосовуватися незалежно від
того, чи визнані відповідні цивільні чи
господарські зобов'язання недійсними,
оскільки відповідальність за
порушення норм податкового
законодавства є самостійним видом
юридичної відповідальності і
застосовується незалежно від
відповідальності за порушення правил
здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.2 ст.87 КАС України
розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Пунктом 3 частини 2 статті 4 Закону
України "Про судовий збір" передбачено,
що за подання до адміністративного
суду адміністративного позову
майнового характеру ставка судового
збору становить 2 відсотки розміру
майнових вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Оскільки ПГО "Автостоп-Довіра" просило
скасувати податкові
повідомлення-рішення від 06.06.2014 р. №
на суму 254720 грн., № на суму
292675 грн., № на суму 25500 грн., від
04.08.2014 р. № на суму 6841,50 грн.,
судовий збір за адміністративний позов
майнового характеру складає 4872 грн.
(максимальний розмір судового збору).

Згідно із ч.3 ст.4 Закону України "Про
судовий збір" під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Так, при подачі адміністративного
позову ПГО "Автостоп-Довіра" було
сплачено судовий збір у сумі 487,20 грн.,
що підтверджується платіжним
дорученням від 29.08.2014 р. № 141.

Таким чином, сума судового збору, яка
підлягає стягненню з ПГО
"Автостоп-Довіра" у зв'язку з відмовою у
задоволенні позову складає 4384,80 грн. (4872
грн. - 487,20 грн.).

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 19, 71, 158-163, 167 КАС
України, суд -

постановив:

Відмовити в задоволенні позову
Підприємства громадської організації
"Автостоп-Довіра" Білозерської
районної громадської організації
інвалідів "Довіра" до Державної
податкової інспекції у м.Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень.

Стягнути з Підприємства громадської
організації "Автостоп-Довіра"
Білозерської районної громадської
організації інвалідів "Довіра" () судовий збір у сумі 4384
(чотири тисячі триста вісімдесят
чотири) грн. 80 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 18 вересня 2014 р.

Суддя

Бездрабко О.І.

кат. 8.3.3