Справа № 491/507/14-а
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 р. Справа № 491/507/14-а

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Скуртов М.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І. судді -
Кравченка К.В. судді - Лук’янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління пенсійного фонду
України в Ананьївському районі
Одеської області на ухвалу
Ананьївського районного суду Одеської
області від 13 травня 2014 року про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення по справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління пенсійного фонду України в
Ананьївському районі Одеської області
про визнання відмови нарахувати та
виплатити недоплачену щомісячну
державну соціальну допомогу дітям
війни неправомірною та зобов'язати
вчинити певні дії, -

встановиЛА:

Відділ примусового виконання рішень
Головного управління юстиції в
Одеській області звернувся до суду з
поданням, в якому просить змінити
спосіб виконання постанови
Ананьївського районного суду Одеської
області від 15 червня 2011 року з
зобов'язання Управління пенсійного
фонду України в Ананьївському районі
Одеської області нарахувати і
виплатити ОСОБА_4 невиплачену
щомісячну державну соціальну допомогу
як дитині війни, в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком за період з
23 листопада 2010 року по 23 травня 2011 року
з урахуванням фактично сплачених сум
на стягнення з Управління пенсійного
фонду України в Ананьївському районі
Одеської області на користь ОСОБА_4
суми у розмірі 1053 гривні 06 копійок.

Суд першої інстанції своєю ухвалою від
13 травня 2014 року подання Відділу
примусового виконання рішень
Головного управління юстиції в
Одеській області про зміну способу
виконання постанови суду - задовольнив.

Змінив спосіб та порядок виконання
постанови Ананьївського районного
суду Одеської області від 15 червня 2011
року на підставі виконавчого листа №
2а-330/11, виданого 19 липня 2013 року
Ананьївським районним судом Одеської
області, шляхом стягнення з Управління
пенсійного фонду України в
Ананьївському районі Одеської області
на користь ОСОБА_4 заборгованості по
перерахунку у розмірі 1053 гривні 06
копійок.

Управління пенсійного фонду України в
Ананьївському районі Одеської області
не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції, подало апеляційну скаргу, в
якій просить суд апеляційної інстанції
скасувати ухвалу суду та прийняти нову
ухвалу, якою відмовити в задоволенні
подання.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги Управління пенсійного фонду
України в Ананьївському районі
Одеської області посилається на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, або у разі відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали та доводи
апелянта в межах апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
постанову Ананьївського районного
суду Одеської області від 15 червня 2011
року було виконано боржником лише в
частині проведення нарахування
підвищення у розмірі 1053 грн. 06 коп.

Однак, до теперішнього часу виплата
нарахованих коштів боржником не
здійснена.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції
стосовно необхідності задоволення
подання про зміну порядку виконання
судового рішення, виходячи з
наступного.

Статтею 7 Закону України «Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень»
передбачено, що у разі, якщо рішення
суду не виконано протягом двох місяців
з дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження,
крім випадків, коли стягувач
перешкоджає провадженню виконавчих
дій, державний виконавець зобов'язаний
звернутись до суду із заявою про зміну
способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до статті 2 вищеназваного
Закону держава гарантує виконання
рішення суду про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за яким є, зокрема,
державний орган. Водночас, судові
рішення у справах, пов'язаних із
соціальними виплатами, які мають
зобов'язальний характер щодо
проведення таких виплат, не належать до
зазначених у згаданій статті видів
рішень, що унеможливлює їх виконання
без зміни його способу.

Згідно з частиною першою статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Ця норма не містить виключного
переліку обставин, що є підставою для
вирішення питання про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Підставою
для зміни чи встановлення способу і
порядку виконання судового рішення є
обставини, що роблять виконання
судового рішення неможливим.

Таким чином, зміни у правовому
регулюванні порядку виконання судових
рішень, боржником за якими є державний
орган, яким не передбачено виконання
рішень зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання. Така
обставина є підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання
рішення слід розуміти вжиття
адміністративним судом нових заходів
для реалізації рішення. Ці заходи
повинні забезпечити виконання
конкретного судового рішення і не
поширюватися на відносини, які виникли
після його ухвалення.

У цій категорії справ зміна способу і
порядку виконання рішення можлива
шляхом зміни зобов'язання здійснити
виплати на стягнення цих виплат. Така
зміна можлива лише у разі виконання
боржником зобов'язальної частини
рішення про нарахування соціальних
виплат.

Враховуючи наведене, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
неможливість виконання судового
рішення яке вступило в законну силу у
зв'язку із його зобов'язальним
характером, є підставою для зміни
способу виконання цього судового
рішення, оскільки кінцевим результатом
його виконання у даній справі є виплата
позивачеві належних йому коштів
державним органом.

Крім цього відмова у задоволенні заяви
про зміну способу виконання судового
рішення буде суперечити змісту цього
рішення, оскільки призведе до
подальшого порушення прав стягувача.

За викладених обставин колегія суддів
вважає, що подання з приводу заміни
способу виконання рішення суду
підлягає задоволенню.

Доводи апелянта про те, що оскаржуваною
ухвалою фактично змінено судове
рішення по суті є хибними, оскільки
зобов'язання виплатити кошти та
стягнення тих самих коштів не змінює
суті судового рішення.

Посилання апелянта на неможливість
задовольнити вимоги позивача у зв'язку
з відсутністю у Державному бюджеті
видатків для здійснення такої виплати
не може бути підставою для відмови у
задоволенні заяви, оскільки Рішенням
Європейського суду «Кечко проти
України» встановлено, що органи
державної влади не можуть посилатися
на відсутність коштів, як на підставу
невиконання зобов'язань.

Таким чином, колегія суддів
вважає вірним висновок суду першої
інстанції про необхідність
задоволення подання про зміну способу
виконання рішення шляхом зміни
зобов'язання здійснити виплату на
стягнення цієї виплати.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 199 КАС України, -
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має право
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не є істотними і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 199, 200, 205, 206, 254
КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в
Ананьївському районі Одеської області,
- залишити без задоволення.

Ухвалу Ананьївського районного суду
Одеської області від 13 травня 2014 року
про зміну способу і порядку виконання
судового рішення по справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління пенсійного фонду
України в Ананьївському районі
Одеської області про визнання відмови
нарахувати та виплатити недоплачену
щомісячну державну соціальну допомогу
дітям війни неправомірною та
зобов'язати вчинити певні дії, -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням до Вищого адміністративного
суду України в порядку статті 212 КАС
України.

Головуючийсуддя С.І. Жук суддя К.В.
Кравченко суддя О.В. Лук’янчук