Справа № 872/847/13
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 серпня 2014 рокусправа № 2а/0470/2344/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І.
Щербака А.А.

за участю секретаря судового
засідання: Лащенко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку "ПриватБанк" на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 20 квітня 2012
року у справі № 2а/0470/2344/11 за
адміністративним позовом Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття в особі Полтавського
міського центру зайнятості до
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку "ПриватБанк", третя
особа, без самостійних вимог на предмет
спору: ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2010 року Фонд
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття в особі Полтавського
міського центру зайнятості (далі -
позивач) звернувся до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку "ПриватБанк" (далі -
відповідач) про стягнення
заборгованості у сумі 7 423, 86
грн..

Позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідач в
порушення вимог чинного законодавства
не відшкодував, виплачену поновленому
на посаді працівнику Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" в особі Полтавського
головного регіонального управління
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку "ПриватБанк" -
ОСОБА_1 допомогу по безробіттю на
загальну суму 7 423, 86 грн..

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 20
квітня 2012 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просив
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована
тим, що позивач не надав до суду першої
інстанції жодних доказів які б
підтвердили факт виплати ОСОБА_1
зазначених коштів.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав доводи та вимоги
апеляційної скарги, наполягав на її
задоволенні.

Позивач та третя особа про дату,
час та місце розгляду апеляційної
скарги були повідомлені належним
чином, в судове засідання їх
представники не з'явилися.

Заслухавши представника
відповідача, перевіривши матеріали
справи, оцінивши доводи апеляційної
скарги та правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи із
наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" від 02.03.2000 року №
1533-ІІІ, загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття - система прав, обов'язків і
гарантій, яка передбачає матеріальне
забезпечення на випадок безробіття з
незалежних від застрахованих осіб
обставин та надання соціальних послуг
за рахунок коштів Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття.

Частиною 1 ст. 12 зазначеного
Закону України передбачено, що функції
робочих органів виконавчої дирекції
Фонду покладаються на центр зайнятості
Автономної Республіки Крим, обласні,
Київський і Севастопольський міські,
районні, міськрайонні, міські та
районні у містах центри зайнятості.

У ч. 1 ст. 14 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" вказано, що державний
нагляд у сфері страхування на випадок
безробіття здійснює спеціально
уповноважений центральний орган
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики.

Судом першої інстанції
встановлено, що 31.12.2009 року до
Полтавського центру зайнятості
звернувся громадянин ОСОБА_1 для
реєстрації як безробітного.

11.01.2010 року ОСОБА_1 було надано
статус безробітного з призначенням
допомоги по безробіттю, відповідно до
вимог ст. 2 Закону України "Про
зайнятість населення".

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України "Про
зайнятість населення" від 01.03.1991 року №
803-ХІІ, безробітними визнаються
працездатні громадяни працездатного
віку, які через відсутність роботи не
мають заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

ОСОБА_1 29.12.2010 року було звільнено
з посади водія автомобіля в
Полтавському головному регіональному
управлінні Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
"ПриватБанк" у зв'язку зі скороченням
штату за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням Октябрського районного
суду м. Полтави від 30.06.2010 року ОСОБА_1
було поновлено на посаді водія
автомобіля в Полтавському головному
регіональному управлінні Публічного
акціонерного товариства комерційному
банку "ПриватБанк" з 30.12.2009 року. В даній
частині судового рішення судом було
допущено негайне виконання (а.с. 13-15).

Наказом Полтавського міського
центру зайнятості від 15.07.2010 року
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" ОСОБА_1 було знято з
обліку в центрі зайнятості та
припинено виплату допомоги по
безробіттю з 30.01.2010 року.

Під час перебування на обліку
ОСОБА_1 отримав матеріальне
забезпечення на випадок безробіття в
розмірі 7 423, 86 грн..

Відповідно до положень ч. 4 ст. 35
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" із роботодавця утримується
сума виплаченого забезпечення та
вартості наданих соціальних послуг
безробітному у разі поновлення його на
роботі за рішенням суду.

15.07.2010 року Полтавським міським
центром зайнятості було видано
відповідний наказ за № 147 про
відшкодування зазначених коштів та
направлено відповідачеві
рекомендованим листом з повідомленням,
який останній отримав - 23.07.2010 року.

Проте, відповідач не виконав
вимоги позивача щодо відшкодування
зазначених коштів у сумі 7 423, 86 грн..

Оскільки відповідачем не
оспорюється загальна сума
заборгованості, доказів щодо сплати
суми заборгованості ним надано не було,
колегія суддів приходить до висновку,
що судом першої інстанції прийнято
законне та обґрунтоване рішення про
задоволення позовних вимог. Підстави
для скасування чи зміни постанови суду
першої інстанції - відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205,
206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку "ПриватБанк" - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 20
квітня 2012 року у справі № 2а/0470/2344/11 -
залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Повний текст ухвали виготовлено
01.09.2014р..

Головуючий:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак