Справа № 2а/2370/3462/2012
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року
справа № 2а/2370/3462/2012

м. Черкаси

15 год. 40 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.

за участю секретаря судового засідання
Цаплі І.Ю.,

представника позивача Казиміренко Я.А.
- за довіреністю,

представника відповідача Шевченка М.Т.
- за посадою,

представника відповідача Приймака А.А.
- за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси адміністративну
справу за позовом Черкаського
обласного відділення Фонду
соціального страхування інвалідів до
приватного сільськогосподарського
підприємства «Канюківське» про
стягнення
адміністративно-господарських
санкцій,

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2014 року з Вищого
адміністративного суду України до
Черкаського окружного
адміністративного суду надійшла
зазначена адміністративна справа за
адміністративним позовом Черкаського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
приватного сільськогосподарського
підприємства «Канюківське» про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені в загальному розмірі 28854, 10 грн.

Ухвалою суду від 23 квітня 2014 року
справа прийнята до провадження.

В обґрунтування позовних вимог
представник позивача зазначила, що у 2009
році у відповідача повинно було
працювати 3 інваліда, проте відділенням
встановлено, що 2 робочих місця
інвалідами зайнято не було. Таким
чином, за 2 робочих місця, призначених
для працевлаштування інвалідів і не
зайнятих інвалідами, відповідач до
16.04.2010 повинен був самостійно сплатити
адміністративно господарські санкції
в розмірі 24 552 грн 94 коп. та пеню 4 301 грн 16
коп.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в
повному обсязі та просила їх
задовольнити.

Представники відповідача у судовому
засіданні заперечували проти позову,
виклавши свої доводи в письмовому
запереченні, крім того зазначивши, що
на підприємство не покладено обов'язку
здійснювати безпосередній пошук
інвалідів для працевлаштування на
своєму підприємстві. Крім того
представники відповідача зазначили, що
вони тісно співпрацюють з Жашківським
районним центром зайнятості, про що
свідчить угода про співпрацю від 28.04.2010
укладена між сторонами на тривалий час
(а.с.92-93).

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Спеціальним законом, який визначає
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні і гарантує їм рівні
з усіма іншими громадянами можливості
для участі в економічній, політичній і
соціальній сферах життя суспільства,
створення необхідних умов, які дають
можливість інвалідам вести
повноцінний спосіб життя згідно з
індивідуальними здібностями і
інтересами, є Закон України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» (Закон № 875-XII).

Частиною третьою статті 18 Закону № 875-XII
визначено, що підприємства, установи,
організації, фізичні особи, які
використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до частини першої статті 19
Закону № 875-XII для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, які
використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Частиною другою статті 19 Закону № 875-XII
передбачено, що підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, які
використовують найману працю,
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативу,
встановленого частиною першою цієї
статті та забезпечують
працевлаштування інвалідів.

Згідно частини п'ятої статті 19 Закону №
875-XII виконанням нормативу робочих
місць у кількості, визначеній згідно з
частиною першою цієї статті,
вважається працевлаштування
підприємством, установою,
організацією, у тому числі
підприємством, організацією
громадських організацій інвалідів,
фізичною особою, яка використовує
найману працю, інвалідів, для яких це
місце роботи є основним.

Таким чином, з огляду на викладені
норми, у відповідача середньооблікова
чисельність працевлаштованих
інвалідів у 2009 році повинна складати
три особи, проте, як зазначено
позивачем, два місця інвалідами
зайняті не були.

Скасовуючи постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від
02.10.2012 року та постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 12.06.2013 року, в ухвалі від 06.03.2014 Вищий
адміністративний суд України зазначив,
що при новому розгляді справи
необхідно встановити відомості, що
підтверджують чи спростовують
надсилання відповідачем звітів до
центру зайнятості та надання звітів
форми звітності №3-ПН «Звіт про
наявність вакансій», затвердженої
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України 19.12.2005 №420
Фонду соціального захисту інвалідів
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів (а.с.76).

Діючим законодавством передбачено, що
про наявність вакантних місць
роботодавці повинні повідомляти
центри зайнятості.

Відповідно до пункту 2 Порядку подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 31 січня 2007 року
№70, інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають центру зайнятості
за місцем їх реєстрації як платників
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 19.12.2005
№420, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 21.12.2005 за №1534/11814,
затверджена та погоджена з
Держкомстатом України форма звітності
№3-ПН «Звіт про наявність вакансій».
Зазначена форма використовується для
інформування населення про наявність
вакансій, сприяння працевлаштуванню
громадян, зареєстрованих у центрах
зайнятості як такі, що шукають роботу,
для підбору персоналу на замовлення
роботодавців, для оцінки поточної
потреби в кадрах та організації
професійної підготовки населення
відповідно до потреб ринку праці.

Так, відповідно до Розділу 3 «Додаткові
вимоги» Інструкції щодо заповнення
форми звітності №3-ПН «Звіт про
наявність вакансій», затвердженої
Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 19.12.2005
№420, у графі 15 Звіту наводяться дані про
можливість працевлаштування на вільне
робоче місце (вакантну посаду) особи, що
належить до окремої категорії
громадян, які потребують соціального
захисту і не здатні на рівних умовах
конкурувати на ринку праці, у рахунок
річної броні, установленої місцевими
державними адміністраціями,
виконавчими органами відповідних рад
за поданням центрів зайнятості,
відповідно до статті 5 Закону України
«Про зайнятість населення», із змінами
і доповненнями, а також інвалідів,
пенсіонерів, студентів та інших.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно листа від 13.05.2014 №01-20/1172 (а.с.85)
наданого представником позивача
Жашківський районний центр зайнятості
повідомляє, що ПСП «Канюківське» не
подавало до Жашківського РЦЗ звітів
про наявність вакансій форми №3-ПН в
рахунок нормативного робочого місця
для інвалідів за період 2009-2011 роки.

Представники відповідача в судовому
засіданні зазначили, що інформація в
даному листі є неправдивою та надали
звіти про наявність вакансій форми
№3-ПН (а.с. 101-107), які свідчать про
звітування підприємства.

Оглядом наданих представниками
відповідача звітів встановлено, що
незавірені копії звітів не містять
відмітки про їх отримання центром
зайнятості (окрім 2, які отримані
Жашківським районним центром
зайнятості відповідно 20.07.2009 (а.с.106) та
17.09.2009 (а.с.107).

Крім того, в порушення вимог розділу 3
«Додаткові вимоги» Інструкції щодо
заповнення форми звітності №3-ПН «Звіт
про наявність вакансій», затвердженої
Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 19.12.2005
№420, ПСП «Канюківське» у графі 15 звітів,
наданих до центру зайнятості, дані про
можливість працевлаштування на вільне
робоче місце (вакантну посаду) осіб, що
належить до окремої категорії громадян
не зазначено.

Зазначені обставини свідчать про те, що
ПСП «Канюківське» не у повному обсязі
виконано вимоги Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», Наказу
Міністерства праці та соціальної
політики України від 19.12.2005 №420 щодо
обов'язку щомісячного інформування
державну службу зайнятості та місцеві
органи соціального захисту про вільні
робочі місця та вакантні посади, на
яких може використовуватись праця
інваліда, та в порядку, визначеному
законом.

Частиною першою статті 20 Закону № 875-XII
передбачено, що підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів.

Згідно частин 2, 4 статті 19 Закону № 875-XII
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.
Адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 цього Закону.

Невиконання в повному обсязі
відповідачем обов'язку щодо вжиття
заходів зі створення робочих місць для
інвалідів та повідомлення органів
працевлаштування інвалідів про
створення відповідних робочих місць, є
підставою для застосування
адміністративно-господарської
санкції.

Згідно частини 1 статті 218
Господарського кодексу України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
На підставі чого він має нести
відповідальність та платити штрафні
санкції.

Частиною 9 статті 19 Закону № 875-XII
передбачено, що спори, що виникають із
правовідносин за статтями 19, 20 цього
Закону, вирішуються Фондом соціального
захисту інвалідів або в судовому
порядку.

За вказаних обставин, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства та матеріалів справи,
суд дійшов висновку, що викладені в
позовній заяві доводи є
обґрунтованими, а вимоги такими, що
належить задовольнити.

Керуючись статтями 56, 58, 60, 86, 94, 159, 162, 163,
254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з приватного
сільськогосподарського підприємства
«Канюківське» (19243, Черкаська область,
Жашківський район, с. Бузівка, вул.
Колгоспна, 54, ідентифікаційний код
31396044) на користь Черкаського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів (18000, м. Черкаси, проспект
Хіміків, 50, ідентифікаційний код 21368023)
адміністративно-господарські санкції
в розмірі 24 552 грн. 94 коп. та пеню в
розмірі 4 301 грн. 16 коп., а всього 28 854
(двадцять вісім тисяч вісімсот
п'ятдесят чотири) грн. 10 коп.

Постанова набирає законної сили
відповідно до вимог статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Черкаський окружний
адміністративний суд у строки та
порядку, передбачені статтями 185-187
цього Кодексу.

Суддя
В.П. Тимошенко

Повний текст складений та підписаний 27
травня 2014 року