Справа № 2а/1770/1468/2012
Суддя: Малахова Н.М.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Малахова Н.М.
УХВАЛА

іменем України

"16" вересня 2014 р.
Справа № 2а/1770/1468/2012

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Малахової Н.М.

суддів:
Жизневської А.В.

Котік Т.С.,

при секретарі
Марчук Ю.А. ,

за участю позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4

та представника УМВС України в
Рівненській області

Грімової Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "08" серпня
2014 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Рівненській області,
Сектора медичного забезпечення
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області, Міністерства внутрішніх
справ України, третя особа Начальник
відділу Державної автомобільної
інспекції управління Міністерства
внутрішніх справ України в Рівненській
області Семенюк Олександр Миколайович
про визнання наказів протиправними,
скасування свідоцтва про хворобу та
зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Рівненській області (далі - УМВС в
Рівненській області), Сектору
медичного забезпечення Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ у Львівській області,
Міністерства внутрішніх справ України
(далі - МВС України) про скасування
свідоцтва про хворобу № 552 від 16.09.2011
року виданого військово-лікарською
комісією при ГУ МВС України у
Львівській області, скасування наказу
УМВС України в Рівненській області від
29.12.2012 року № 272 о/с, скасування наказу
УМВС України в Рівненській області від
06.02.2012 року № 27 о/с, поновлення в органах
внутрішніх справ на посаді начальника
Управління державної автомобільної
інспекції управління МВС України в
Рівненській області .В обґрунтування
позову посилався на те, що свідоцтво
про хворобу № 522 від 16.09.2011 року, що
видане військово-лікарською комісією
при ГУ МВС України у Львівській області
не відповідає вимогам ст.ст. 19,49,64
Конституції України, законам України,
вимогам наказу МВС України № 85 від
06.02.2001 року та іншим нормативним
документам МВС України. Вказував, що
оскільки підставою для видання
наказів УМВС України в Рівненській
області від 29.12.2011 року № 272 о/с та
наказу УМВС України в Рівненській
області від 06.02.2012 року № 27 о/с про
звільнення з органів внутрішніх справ
за пунктом 64 «б» (через хворобу) було
свідоцтво про хворобу № 552 від 16.09.2011
року, то вказані накази є також
незаконними .

Також позивач посилався на те, що на
його рапорт від 13.02.2012 року не було
надано чергової відпуски, не було
вручено трудову книжку, що на момент
звільнення він перебував у званні
полковника міліції, тому наказ про
звільнення повинен бути підписаний
Міністром внутрішніх справ України.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 08.08.2014 року
у задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказану постанову та
прийняти нову, якою задовольнити його
позовні вимоги.

Розглянувши справу у межах, визначених
ст. 195 КАС України, колегія суддів
вважає, що апеляційна не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що наказом УМВС
України в Рівненській області № 272 о/с
від 29.12.2012 року ОСОБА_3 було звільнено з
органів внутрішніх справ України за п.
64 "б" (через хворобу) Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів Української РСР № 114 від
29.07.1991 року.

Наказом УМВС України в Рівненській
області № 27 о/с від 06.02.2012 року було
внесено зміни в наказ УМВС в
Рівненській області № 272 о/с від 29.12.2011 в
частині зміни дати звільнення позивача
на 06.02.2012 з урахуванням 35 діб, які
позивач перебував на лікарняному під
час відпустки, відповідно донараховане
грошове забезпечення за період з 29.12.2011
по 06.02.2012 та внесено відповідні зміни в
розрахунок вислуги років позивача.

Підставою для видання спірних наказів
послужило свідоцтво про хворобу від
16.09.2011 року № 522, видане
військово-лікарською комісією ГУМВС
України у Львівській області, яким
позивача визнано непридатним до
військової служби в мирний час,
обмежено придатним у воєнний час, на
основі статті графи Розкладу хвороб і
фізичних вад 41-в, 39-в,12-в,54-в, 60-в графи
наказу МВС України від 06.02.2011 № 85.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
дійшов висновків щодо відсутності
підстав для задоволення позову ОСОБА_3,
оскільки відповідачі діяли у спосіб та
в межах передбачені законом.

Колегія суддів погоджується з
вказаними висновками, оскільки вони
ґрунтуються на приписах чинного
законодавства та відповідають
обставинам справи.

Як встановлено судом, позивач з серпня
2010 року до моменту звільнення у грудні
2012 року безперервно перебував на
лікуванні, що підтверджується
лікарняними листками.

Згідно п.1.70 Положення про діяльність
військово-лікарської комісії в системі
МВС України затвердженого наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 6 лютого 2001 року № 85 якщо особи
рядового й начальницького складу,
військовослужбовці впродовж року
більше 4-х місяців не можуть приступити
до виконання своїх службових
обов'язків через захворювання чи з
інших причин (крім випадків,
передбачених цим пунктом та пунктом 1.4
Порядку) або часто та довготривало
хворіють, то вони зобов'язані за
поданням Управління (відділу) по роботі
з особовим складом пройти медичний
огляд ВЛК за місцем служби для
визначення придатності до подальшої
служби в ОВС.

У зв'язку з цим, 03.08.2011 року ОСОБА_3
було направлено на обстеження та
медичний огляд до ВЛК ГУМВС України в
Львівській області.

За результатами проведеного медичного
обстеження Військово-лікарською
комісією ГУ МВС України в Львівській
області 16.09.2011 року було видано
свідоцтво про хворобу № 522 (т.1 а.с.139-142),
згідно якого ОСОБА_3 визнано
непридатним до військової служби в
мирний час, обмежено придатний у
воєнний час. Свідоцтво обґрунтоване на
основі статей графи Розклад хвороб і
фізичних вад 41в, 39в, 12в, 54в, 60в графи ІІ
наказу МВС України № 85 від 06.01.2001 року.

У свідоцтві про встановлено наступні
діагнози: Хронічна недостатність
мозкового кровообігу в
вертебро-базилярному басейні в стадії
ремісії на грунті остеохондрозу ІІ ст.
шийного відділу хребта. Гіпертонічна
хвороба І ст., ступінь І, ризик помірний.
Цукровий діабет, ІІ тип, легка форма, в
стадії компенсації. Виразкова хвороба
дванадцятипалої кишки в стадії
ремісії. Хронічний панкреатит в стадії
ремісії. Сечокам'яна хвороба: камінь
верхньої чашечки правої нирки. Кіста
лівої нирки. Хронічний пієлонефрит,
стадія ремісії. Консолідований перелом
(2009 р.) зовнішньої кісточки лівої
гомілки без порушення функції лівого
гомілково-стопного суглобу.
Захворювання, пов'язане з проходженням
служби в органах внутрішніх справ.

Згідно свідоцтва про хворобу № 522 від
16.09.2011 року лікарями-експертами ВЛК ГУ
МВС України у Львівській області було
визнано непридатним по 5 статтях
Розкладу хвороб і фізичних вад, а саме
статей 41в, 39в, 12в, 54в, 60в графи ІІ наказу
МВС України № 85 від 06.01.2001 року.

При цьому по кожній з наведених статей
лікарі-експерти дійшли висновку, що
громадянин ОСОБА_3 не може продовжувати
службу на посаді начальника УДАІ в
Рівненській області без подальшого
ушкодження здоров'я.

Перелік хвороб, згідно яких ОСОБА_3 було
визнано непридатним до служби у мирний
час та обмежено придатним у військовий,
було діагностовано під час обстеження
у Центральному госпіталі МВС України в
серпні 2011 року згідно історії хвороби
№ 7531 та додатково, було підтверджено
під час проведення огляду у ВЛК ГУ МВС
України в Львівській області.

Окрім того, 26.08.2011 року ЦВЛК МВС
України було направлено лист № 55/2-157 (т.
3 а.с. 205) до ВЛК ГУ МВС України в
Львівській області, згідно якого, у
відповідності до вимог наказу МВС
України № 85 від 06.02.2001 року ОСОБА_3 є
непридатним до військової служби в
мирний час, обмежено придатним у
воєнний час за графою один (стаття 41 "в"
та інші, під дію яких підпадає виявлена
у нього патологія).

Свідоцтво про хворобу № 522 від 16.09.2011
року (т.1 а.с.139-142) видано на підставі
акта медичного огляду № 522 від 16.09.2011
року (т.1 а.с. 132-135), що складено та
підписано комісією в складі
лікарів-експертів: терапевт,
невропатолог, хірург, психіатр,
окуліст, лор.

За формою вказані документи
відповідають додаткам № 9 та 12, що
передбачені Порядком проведення
військово-лікарської експертизи і
медичного огляду військовослужбовців
та осіб рядового і начальницького
складу в системі МВС України
затвердженого наказом Міністерства
внутрішніх справ України від 6 лютого
2001 року № 85.

Як встановлено судом, свідоцтво про
хворобу № 522 від 16.09.2011 року підписане
ОСОБА_7, який згідно наказу № 85 від
06.09.2011 року (т.3 а.с. 219) у зв'язку з
черговою відпусткою начальника ВЛК
Безушко І.М., тимчасово виконував
обов'язку начальника ВЛК в період з
15.09.20011 року по 29.09.2011 року, секретарем
ВЛК та скріплене гербовою печаткою.

Підписання свідоцтва про хворобу
тимчасово виконуючим обов'язки
начальника ВЛК та секретарем цієї
комісії не суперечить приписам п.1.118
Порядку проведення
військово-лікарської експертизи і
медичного огляду військовослужбовців
та осіб рядового і начальницького
складу в системі МВС України,
затвердженого наказом Міністерства
внутрішніх справ України від 6 лютого
2001 року № 85, яким визначено, що
свідоцтво про хворобу в мирний час на
осіб рядового й начальницького складу,
які не досягли граничного віку
перебування на службі або не вислужили
встановлений термін служби,
підписується всім складом комісії, яка
брала участь у медичному огляді.

Як встановлено судом, станом на 16.09.2011
року позивач мав вислугу понад 20
років, тобто був особою, яка вислужила
встановлений термін служби.

Вказаний факт підтверджується
позивачем, оскільки в акті обстеження
ВЛК він власноручно зазначив, що
проходить комісію у зв'язку із
звільненням на пенсію.

Отже, суд першої інстанції дійшов
вірних висновків щодо безпідставності
доводів позивача про підписання
свідоцтва про хворобу № 522 від 16.09.2011
року не уповноваженими особами .

Згідно пп. 1.119.1 п. 1.119 Порядку проведення
військово-лікарської експертизи і
медичного огляду військовослужбовців
та осіб рядового і начальницького
складу в системі МВС України
затвердженого наказом Міністерства
внутрішніх справ України від 6 лютого
2001 року № 85 свідоцтво про хворобу
підлягає розгляду, а постанова ВЛК -
затвердженню на осіб, указаних в пункті
2.25.4 Положення, - Центральною
військово-лікарською комісією МВС
України.

Пунктом 2.25.4 Положення про діяльність
військово-лікарської комісії в системі
МВС України затвердженого наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 6 лютого 2001 року № 85 визначено, що
ВЛК МВС, крім завдань, передбачених
пунктом 1.3 цього Положення, має право
розглядати свідоцтва про хворобу та
затверджувати постанови ВЛК на осіб
вищого начальницького складу, осіб
начальницького та офіцерського складу,
які займають посади, що входять до
номенклатури МВС, а також осіб, які
займають посади начальників служб
(відділів) охорони здоров'я та
начальників ВЛК ГУМВС України в Криму,
м. Києві та Київській області, УМВС
України в областях, м. Севастополі.

Зі змісту вказаного пункту Положення
передбачено право, а не обов'язок ЦВЛК
МВС України розглядати свідоцтва
хвороби та затверджувати постанови
нижчих ВЛК.

Як встановлено судом, 26.08.2011 року ЦВЛК
МВС України до ВЛК ГУ МВС в Львівській
області було направлено лист № 55/2-157,
згідно якого, вища за статусом комісія
визнала ОСОБА_3 непридатним до
військової служби в мирний час,
обмежено придатним у військовий час.

Крім того, листом ЦВЛК МВС України від
18.10.2011 року № 55/2-С-71 ОСОБА_3 було
повідомлено, що згідно з п. 2.25.4
Положення відсутні підстави
затвердження свідоцтва про хворобу, що
складене ВЛК ГУ МВС України у
Львівській області.

Відтак, суд першої інстанції дійшов
також вірних висновків, що свідоцтво
про хворобу № 522 від 16.09.2011 року не
підлягало затвердженню ЦВЛК МВС
України в силу вищенаведених приписів
Положення.

Разом з тим, згідно п.2.6 Положення про
діяльність військово-лікарської
комісії в системі МВС України
затвердженого наказом Міністерства
внутрішніх справ України від 6 лютого
2001 року №85 при незгоді особи, яка
пройшла медичний огляд, з рішенням ВЛК
може бути проведено повторний медичний
огляд у вищій за статусом ВЛК або
додаткове обстеження і повторний
медичний огляд у цій самій ВЛК.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 не погодився з свідоцтвом ВЛК ГУ
МВС України в Львівській області, а
тому матеріали, на підставі яких
приймалося свідоцтво ВЛК ГУ МВС
України у Львівській області, було
передано для розгляду до ЦВЛК МВС
України.

Відповідно до рапорту ОСОБА_3 від
22.11.2011 року (т.3 а.с.220) він просив
начальника ЦВЛК МВС України пройти
медогляд у зв'язку з його незгодою з
свідоцтвом Львівської ВЛК після виходу
з відпустки з 20.12.2011 року, проте
вказаним правом позивач не
скористався.

Крім того, згідно доводів апеляційної
скарги, висновки, викладені у свідоцтві
ВЛК №522 від 16.09.2011 року спростовуються
висновком судово-медичної експертизи
Головного бюро судово-медичних
експертиз МОЗ України №131/13 і суд
повинен був прийняти до уваги вказані
висновки.

Проте, як встановлено судом, згідно п.1.2
Положення про діяльність
військово-лікарської комісії в системі
МВС України, затвердженого наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 6 лютого 2001 року № 85, саме на
військово-лікарські комісії покладено
обов'язки проведення
військово-лікарської експертизи осіб
рядового й начальницького складу
органів внутрішніх справ.

Окрім того, відповідно до пп.1.3.1 п.1.3
Положення про діяльність
військово-лікарської комісії в системі
МВС України основним завданням
військово-лікарської комісії, зокрема
є проведення військово-лікарської
експертизи з метою визначення
придатності до служби в органах
внутрішніх справ.

В матеріалах справи наявні два
висновки ВЛК, а саме: свідоцтво про
хворобу № 522 від 16.09.2011 року та довідка
№ 342 від 27.06.2014 року ЦВЛК МВС України.
При цьому діагнози, що встановлені в 2011
році, відповідають діагнозам
встановленим у 2014 році, за винятком
сечокам'яної хвороби.

Отже, висновки ВЛК ГУ МВС України в
Львівській області щодо захворювань
ОСОБА_3 підтвердилися висновками ЦВЛК
МВС України.

Крім того, як встановлено судом,
висновком судово-медичної експертизи
№ 131/13 з 5 хвороб по яких було визнано
ОСОБА_3 непридатним до служби
спростовується лише дві, тобто не
спростовуються діагнози передбачені
ст. 54в, 60в Розкладу хвороб і фізичних
вад.

Крім того, спростовані судово-медичною
експертизою № 131/13 дві хвороби ОСОБА_3
були підтверджені ЦВЛК МВС України
(довідка № 342 від 27.06.2014 р.)

Суд першої інстанції дійшов вірних
висновків, що відсутність медичного
обстеження та огляду позивача під час
проведення судово-медичної експертизи
є недотриманням зі сторони експертної
установи Інструкції про проведення
судово-медичних експертиз та Правил
проведення судово-медичних експертиз
(досліджень) у відділеннях
судово-медичної токсикології бюро
судово-медичної експертизи,
затверджених наказом Міністерства
охорони здоров'я України № 6 від 17.01.1995
року .

З огляду на вищенаведене, суд першої
інстанції належним чином дослідивши
докази зібрані у справі щодо
законності висновків, які викладені у
свідоцтві про хворобу ОСОБА_3, дійшов
обґрунтованих висновків, що
дослідження стану здоров'я позивача
ВЛК ГУ МВС України в Львівській області
здійснювалося з дотриманням Положення
про військово-лікарську експертизу в
Збройних Силах України та Порядку
проведення військово-лікарської
експертизи і медичного огляду
військовослужбовців та осіб рядового і
начальницького складу в системі МВС
України, затверджених наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 6 лютого 2001 року № 85.

Доводи апеляційної скарги про те, що в
2014 році ЦВЛК МВС України надало довідку
№342 від 27.06.2014 року про придатність
ОСОБА_3 до роботи на посаді начальника
управління апарату МВС України, а тому
свідоцтва № 522 від 16.09.2011 року ВЛК ГУ МВС
України в Львівській області є
незаконним, не спростовують висновків
суду першої інстанції, оскільки посада
начальника УДАІ в Рівненській області
та посада начальника управління
апарату МВС України не є рівноцінними,
а тому вимагають різних критеріїв
щодо об'єктивної оцінки особи на
предмет можливості проходити службу
без шкоди для здоров'я. Окрім того, між
обстеженнями проведеного в 2011 році та
обстеженням 2014 року пройшов значний
строк часу, що могло вплинути на
прояви та ступінь загострення
захворювань.

Отже, згідно свідоцтва про хворобу № 522
від 16.09.2011 року ОСОБА_3 мав захворювання,
які призвели до неможливості
подальшого проходження служби.

Згідно п. б ст. 64 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ затвердженого
постановою КМ України від 29 липня 1991 р.
№ 114 - Особи середнього, старшого і
вищого начальницького складу
звільняються зі служби в запас (з
постановкою на військовий облік) через
хворобу - у разі визнання їх
непридатними до військової служби в
мирний час (у військовий час - обмежено
придатними 2-го ступеня) за рішенням
військово-лікарської комісії.

Відтак, наказ УМВС України в
Рівненській області № 272 о/с від 29.12.2011
року про звільнення підполковника
міліції ОСОБА_3 у запас Збройних сил (з
поставленням на військовий облік) за
пунктом 64 "б" (через хворобу) відповідає
вищенаведеним приписам закону.

Оскільки 26.01.2012 року позивач звернувся
з рапортом про продовження йому
відпустки за 2011 рік, так як він
протягом відпустки 35 діб перебував на
лікарняному, то 06.02.2012 року УМВС в
Рівненській області було правомірно
видано наказ № 27 о/с, яким внесено зміни
в наказ № 272 о/с від 29.12.2011 в частині
зміни дати звільнення позивача на
06.02.2012 з урахуванням 35 діб, які він
хворів під час відпустки, відповідно
донараховане грошове забезпечення за
період з 29.12.2011 по 06.02.2012 та внесено
відповідні зміни в розрахунок вислуги
років.

На момент звільнення 29.12.2011 року, ОСОБА_3
перебував в званні підполковника
міліції, оскільки був чинним наказ
МВС України № 1761 о/с від 08.10.2010 "Про
скасування наказу МВС щодо присвоєння
чергового спеціального звання", яким
скасовано наказ про присвоєння
чергового спеціального звання
"полковник міліції" начальнику
управління Державної автомобільної
інспекції УМВС України в Рівненській
області підполковнику міліції ОСОБА_3

Відповідно до п. 70 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ затвердженого
постановою КМ України від 29 липня 1991 р.
№ 114 - звільнення осіб середнього,
старшого і вищого начальницького
складу в запас і відставку провадиться:
до підполковника міліції,
підполковника внутрішньої служби
включно - начальниками управлінь
внутрішніх справ Кримської АРСР,
областей, м. Києва і рівними їм
начальниками, яким таке право надано
Міністром внутрішніх справ УРСР.

Отже, наказ УМВС України в Рівненській
області №272 о/с від 29.12.2011 року
видавався начальником в межах
повноважень з дотриманням п. 70
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ
затвердженого постановою КМ України №
114 від 29 липня 1991 р.

Як, встановлено судом повідомлення про
звільнення було направлене УМВС
України в Рівненській області позивачу
у встановленому порядку за місцем його
проживання та в наступному повернулось
до УМВС у зв'язку із закінченням строку
зберігання.

З огляду, на вищенаведене суд першої
інстанції дійшов вірних висновків, що
накази УМВС України в Рівненській
області щодо звільнення позивача не
суперечать приписам Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ затвердженого
постановою КМ України від 29 липня 1991 р.
№ 114, відтак відсутні підстави для
задоволення позову.

Порушення процесуального права, на які
посилається ОСОБА_3 у апеляційній
скарзі, не призвели до неправильного
вирішення справи. Заява про відвід
головуючого у справі не визнається
обґрунтованою судом апеляційної
інстанції.

Відтак, апеляційна скарга не підлягає
до задоволення, а постанова суду першої
інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"08" серпня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Н.М. Малахова

судді: (підпис)
А.В.
Жизневська

(підпис)
Т.С. Котік

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення
виготовлено "18" вересня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Рівненській області
вул.М.Хвильового , 2,м.Рівне,33028

4 - Сектор медичного забезпечення
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області вул.Замарстинівка,
233,м.Львів,79007

5- Міністерство внутрішніх справ
України вул. Богомольця, 10,м.Київ,01024

6 - третій особі: Начальник відділу
Державної автомобільної інспекції
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Рівненській області
Семенюк Олександр Миколайович -
АДРЕСА_2,