Справа № 872/6050/13
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 лютого 2014 рокусправа № 804/2024/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Юхименка О.В.

суддів: Нагорної
Л.М. Іванова С.М.

за участю секретаря судового
засідання: Федосєєва О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України

в місті Павлограді
та Павлоградському районі

Дніпропетровської
області

на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду

від 26 лютого 2013 року

у справі № 804/2024/13-а

за позовом Управління
Пенсійного фонду України

в м. Павлограді та
Павлоградському районі

Дніпропетровської
області,

пр.
Шахтобудівників, 5, м. Павлоград, 51400;

до відповідача Відділення
виконавчої Дирекції

Фонду соціального
страхування від нещасних випадків

на виробництві та
професійних захворювань України

в місті Павлограді
Дніпропетровської області,

вул. Степового
Фронту, 38а, м. Павлоград, 51400;

про зобов'язання
вчинити дії, -

встановив: Управлінням Пенсійного
фонду України в місті Павлоград та
Павлоградському районі
Дніпропетровської області подано
позов до Відділення виконавчої
Дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Павлоград
Дніпропетровської області про
зобов'язання включити до актів
щомісячної звірки витрати на виплату і
доставку щомісячної адресної допомоги,
яка передбачена Постановою Кабінету
Міністрів України від 26 березня 2008 року
N 265 «Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян» за грудень 2012
року в сумі 179.839,76 грн.

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд (суддя Чорна В.В.)
своєю постановою від 26 лютого 2013 року у
позові відмовив.

Рішення суду мотивоване тим, що адресна
допомога як окремий вид соціальної
допомоги не входить до складу розміру
пенсії по інвалідності та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим актом, у поданій апеляційній
скарзі Управління Пенсійного фонду
України в місті Павлоград та
Павлоградському районі
Дніпропетровської області, Позивач,
вказує на порушення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те, що
у відповідності з пунктом 4 Постанови
Кабінету Міністрів України від 26
березня 2008 року N 265 «Деякі питання
пенсійного забезпечення громадян»
виплата щомісячної державної адресної
допомоги, передбаченої цією
постановою, здійснюється за рахунок
коштів державного бюджету.

Пенсія по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві. Відповідно, належним
страховиком, з огляду на приписи Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» від
23 вересня 1999 року N 1105-XIV, є Фонд
соціального страхування.

Акти щомісячних звірок органами
Пенсійного фонду з Відділеннями
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві по особовим карткам
потерпілих, яким виплачені пенсії по
інвалідності, внаслідок нещасного
випадку, визначають суми вказаних
витрат Пенсійним фондом, які є
підставою для їх відшкодування на
централізованому рівні.

Просить постанову окружного
адміністративного суду скасувати та
ухвалити нове рішення. Позов
задовольнити.

Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування, Відповідач,
скаргу оспорив. В запереченнях на
апеляційну скаргу вказує на те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Процесуальним правом на участь
представника в судовому засіданні
сторони не скористались. Про дату, час
та місце судового розгляду були
повідомлені належним чином. З огляду на
приписи статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при винесені оскарженої
постанови, виходить з наступного.

Відповідно до статті 6 Закону України
від 9 липня 2003 року № 1058-ІУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» непрацездатні громадяни
крім пенсійних виплат із системи
пенсійного забезпечення мають право
отримувати доплати, надбавки та
підвищення до зазначених виплат,
додаткову пенсію в порядку та за
рахунок коштів, визначених
законодавством. У разі якщо сукупність
виплат, зазначених у частині першій
цієї статті, разом з пенсійними
виплатами із системи пенсійного
забезпечення та іншими доходами не
досягають розміру прожиткового
мінімуму, визначеного законом для
непрацездатних громадян, такі
громадяни мають право на отримання
державної соціальної допомоги в
порядку, розмірах та за рахунок коштів,
визначених законом.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів
України від 26 березня 2008 року № 265
«Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян» установлено, що
у разі, коли щомісячний розмір
пенсійних виплат, державної соціальної
допомоги інвалідам з дитинства і
дітям-інвалідам, особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, сум індексації та інших
доплат, встановлених законодавством,
крім пенсій за особливі заслуги перед
Україною) не досягає прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність,
таким особам надається щомісячна
державна адресна допомога в сумі, що не
вистачає до зазначеного прожиткового
мінімуму.

За змістом пункту 4 постанови № 265
виплата щомісячної державної адресної
допомоги здійснюється за рахунок
коштів державного бюджету.

Частиною третьою статті 30 та частиною
восьмою статті 36 Закону № 1058-ІV
встановлено, що пенсія по інвалідності
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, а також
пенсія у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
призначається відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, передбачено статтею 21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» від
23 вересня 1999 року N 1105-XIV.

Відповідно до цієї статті Фонд
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

До страхових виплат, передбачених цим
Законом, адресна допомога не
включаються.

Пунктом 4 Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління ПФУ, правління
Фонду від 4 березня 2003 року № 5-4/4,
передбачено, зокрема, що Фонд
зобов'язаний відшкодовувати ПФУ
виплачену останнім суму основного
розміру пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Аналіз положень постанови № 265, якою
передбачено надання щомісячної
державної адресної допомоги дає
підстави вважати, що такі виплати не
входять до складу розміру пенсії по
інвалідності та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Вирішуючи питання, чи здійснюються ці
виплати за рахунок коштів Фонду,
необхідно враховувати те, що
страхування від нещасного випадку є
самостійним видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, за допомогою
якого здійснюється соціальний захист,
охорона життя та здоров'я громадян у
процесі їх трудової діяльності.

Одним з основних принципів страхування
від нещасного випадку є цільове
використання коштів, які відповідно до
статті 46 Закону № 1105-ХІV не формуються
за рахунок Державного бюджету України,
не включаються до його складу та
використовуються виключно за їх прямим
призначенням.

Зважаючи на особливості фінансування
страхування від нещасного випадку,
виключно цільове використання цих
коштів та враховуючи те, що адресна
допомога як окремий вид соціальної
допомоги не входить до складу розміру
пенсії по інвалідності та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, Фонд не може нести
витрати на виплату державної адресної
допомоги та підвищення до пенсії.

В межах апеляційної скарги підстави
для скасування або зміни рішення
окружного адміністративного суду
відсутні.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Павлоград та Павлоградському районі
Дніпропетровської області залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
лютого 2013 року у справі № 804/2024/13-а
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга подається
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції у порядку та
у строки, визначені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
О.В. Юхименко

Суддя:
Л.М. Нагорна

Суддя:
С.М. Іванов