Справа № 806/3148/14
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року
Житомир справа № 806/3148/14

категорія 11.5

Суддя Житомирського окружного
адміністративного суду Токарева М.С.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Житомирській
області про визнання протиправною
та скасування постанови від 16 червня 2014
року, зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Житомирського
окружного адміністративного суду з
позовом до управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Житомирській
області про визнання протиправною та
скасування постанови від 16 червня 2014 р.,
зобов'язання вчинити дії. В
обгрунтування позову позивач зазначає,
що відповідачем було винесено
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачеві. На думку
позивача вона винесена без врахування
всіх обставин та з порушенням норм
діючого законодавства, а тому позивач
просить визнати її протиправною та
скасувати. Крім того, позивач просить
зобов'язати відповідача вчинити дії
щодо спрямування виконавчого
документа до органів Державної
казначейської служби України
відповідно до Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень".

Позивач просив справу розглянути за
його відсутності.

Представник відповідача просив справу
розглянути у порядку письмового
провадження, проти задоволення позову
заперечував з підстав викладених у
письмових запереченнях.

У відповідності до ч.4 ст.122 КАС України,
суд вважає за можливе розглянути
справу у порядку письмового
провадження.

Суд, дослідивши письмові докази наявні
у матеріалах справи дійшов висновку, що
позов підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про виконавче провадження" від 21.04.1999
року № 606-XIV (у редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, далі - Закон № 606-XIV),
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

У частині 1 статті 11 Закону № 606-XIV
передбачено, що державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Матеріалами справи підтверджено, що 16
квітня 2009 року, на виконання постанови
Житомирського окружного
адміністративного суду від 02 березня
2009 року в справі № 2а-11517/08, судом видано
виконавчий лист про стягнення з
управління праці та соціального
захисту населення Овруцької РДА на
користь ОСОБА_1 заборгованість,
передбачену ст. 37 Законом України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в сумі 1054,80
грн. та заборгованість згідно ст. 39
Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" в сумі 32167,00 грн., а всього
33221,80 грн., який в подальшому подано до
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Житомирській області для виконання.

Постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Житомирській області від 16 червня 2014
року про повернення виконавчого
документа стягувачеві (ВП № 42882411)
виконавчий лист № 2а-11517/08, виданий 16
квітня 2009 року Житомирським окружним
адміністративним судом, повернуто
стягувачу.

Зі змісту оскаржуваної постанови
видно, що підставою для її прийняття
слугували Постанови КМУ №45 від 30.01.2013
року, №845 від 03.08.2011 року, а також Закони
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень" та "Про
введення мораторію на примусову
реалізацію майна". Відповідач зазначає,
що згідно вказаних нормативно-правових
актів державні виконавці позбавлені
можливості проводити будь яке списання
коштів за виконавчим документом за
яким боржником є державні органи. У
зв'язку з цим державний виконавець
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Житомирській області дійшов висновку,
що виникли обставини, що виключають
можливість подальшого виконання
рішення суду органами державної
виконавчої служби та як наслідок
подальшого здійснення виконавчого
провадження. Посилаючись на п. 9 ч. 1 ст.
47, ст. 50 Закону України "Про виконавче
провадження" виконавчий документ
повернуто стягувачу.

За таких обставин, варто зазначити, що
вичерпні підстави повернення
виконавчого документа стягувачеві
визначено статтею 47 Закону № 606-XIV.
Зокрема, пунктом 9 частини 1 цієї статті
Закону № 606-XIV передбачено, що
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо наявна
встановлена законом заборона щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, якщо у нього відсутнє інше
майно чи кошти, на які можливо звернути
стягнення, а також щодо проведення
інших виконавчих дій стосовно
боржника, що виключає можливість
виконання відповідного рішення.

Про наявність обставин, зазначених у
частині першій цієї статті, державний
виконавець складає акт (ч. 2 ст. 47 Закону
№ 606-XIV).

Відповідно до ч. 4 ст. 47 Закону № 606-XIV,
про повернення стягувачу виконавчого
документа та авансового внеску
державний виконавець виносить
постанову з обов'язковим мотивуванням
підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом.

Відповідно до п.7 Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або боржників
затвердженого Постановою КМ України,
від 03.08.2011, № 845 "Про затвердження
Порядку виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
або боржників у разі наявності підстав
для повернення виконавчого документа
стягувачу керівник органу державної
виконавчої служби подає відповідно до
Закону України "Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень"
казначейству протягом 10 днів з дня
складення державним виконавцем
відповідного акта оригінал
виконавчого документа разом із
супровідним листом та завірені
належним чином державним виконавцем
копії інших матеріалів виконавчого
провадження.

Крім того, слід відмітити, що згідно п.3
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України "Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень"
виконавчі документи за рішеннями суду
про стягнення коштів або рішення суду,
що набрали законної сили, боржниками за
якими є визначені частиною першою
статті 2 цього Закону суб'єкти, які
видані або ухвалені до набрання
чинності цим Законом, подаються до
органу державної виконавчої служби
протягом шести місяців з дня набрання
чинності цим пунктом. Якщо рішення суду
про стягнення коштів або виконавчі
документи за цими рішеннями,
боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, не було подано в строк,
встановлений цим пунктом, це не є
підставою для відмови у виконанні
даного судового рішення.

Системний аналіз наведених норм
свідчить, що саме на органи Державної
виконавчої служби покладено обов'язок
щодо виконання судових рішень щодо
стягнення коштів з державних органів,
які набрали законної сили до набрання
чинності Законом України "Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень".

У свою чергу, державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Житомирській області не було виконано
вимоги п.7 Порядку виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників та п.3
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України "Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень", а було
винесено постанову про повернення
виконавчого документа стягувачу.

З огляду на все викладене вище, суд
приходить до висновку, що у державного
виконавця були відсутні правові
підстави для повернення виконавчого
документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1
ст. 47 Закону України "Про виконавче
провадження", відтак посадова особа
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Житомирській області повертаючи
виконавчий документ стягувачеві та
приймаючи постанову про повернення
виконавчого документа стягувачеві
діяла у спосіб, що не передбачений
положеннями Закону України "Про
виконавче провадження", що є підставою
для скасування постанови від 16 червня
2014 року про повернення виконавчого
документа стягувачеві, тому позовні
вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Між тим, суд не вбачає підстав для
задоволення позовних вимог про
зобов'язання відповідача розглянути
питання щодо направлення виконавчого
листа до органів Державної
казначейської служби України, оскільки
відповідні дії є обов'язком загального
характеру державного виконавця та
належить виключно до його компетенції,
при цьому, з приписів норм чинного
законодавства вбачається
неприпустимість підміни судом суб'єкта
владних повноважень в реалізації
відповідних управлінських функцій і
вирішенні питань, віднесених до
виключної компетенції такого суб'єкта.

Керуючись статтями 122, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

постановив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати
постанову від 16.06.2014 року про
повернення виконавчого документа
стягувачеві винесеної по виконавчому
провадження ВП №42882411.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
М.С. Токарева