Справа № 826/20388/13-а
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Савченко
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

11 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Бєлової Л.В.

Міщука М.С.

За участю секретаря:
Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
м.Сєвєродонецьку Луганської області на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 24 січня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м.Сєвєродонецьку Луганської області до
Публічного акціонерного товариства
"Дочірній банк Сбербанку Росії" про
стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Управління Пенсійного фонду
України в м.Сєвєродонецьку Луганської
області звернувся до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
"Дочірній банк Сбербанку Росії" про
стягнення коштів у сумі 1602,14 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
24 січня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
позивач - Управління Пенсійного фонду
України в м.Сєвєродонецьку Луганської
області звернувся з апеляційною
скаргою, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким адміністративний позов
задовольнити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
розгляду заяви, в судове засідання не
з'явилися. Про причини своєї неявки суд
не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення заяви, а
особиста участь сторін в судовому
засіданні - не обов'язкова, колегія
суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС
України визнала можливим проводити
розгляд заяви за відсутності
представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 13
лютого 2012 року між Управлінням
Пенсійного фонду України в м.
Сєвєродонецьку Луганської області,
Управлінням праці та соціального
захисту населення Сєвєродонецької
міської ради та Публічним акціонерним
товариством «Дочірній банк Сбербанку
Росії» з дотриманням норм, закріплених
в Порядку №1596, на підставі рішення
конкурсної комісії по вибору банків,
через які здійснюється виплата пенсій
та грошової допомоги за згодою
одержувачів пенсій та допомоги від 15
грудня 2009 року, 13 липня 2010 року, 21 жовтня
2011 року, Договору від 28 грудня 2009 року
№75, Додаткової угоди №3 від 01 листопада
2011 року до договору від 28 грудня 2009 року
№75, укладених Пенсійним фондом
України, Міністерством праці та
соціальної політики України та АТ
«Сбербанк Росії», Договору від 27 липня
2010 року №90, Додаткової угоди від 02
листопада 2011 року до договору від 27
липня 2010 року №90, укладених Головним
управлінням Пенсійного фонду України в
Луганській області, Головним
управлінням праці та соціального
захисту населення Луганської
державної адміністрації та Публічним
акціонерним товариством «Дочірній
банк Сбербанку Росії» було укладено
Договір №9.

Відповідно до умов Договору Банк
виконує функції виплати пенсій та
грошової допомоги, передбачені
Порядком №1596.

На виконання умов Договору 08 серпня 2013
року між позивачем та ОСОБА_4 укладено
Договір №3510/980 про відкриття та
обслуговування карткового рахунку з
випуском картки в рамках договору щодо
банківського обслуговування.

На підставі вищевказаного Договору
ОСОБА_4, отримав картку та ПІН-конверт
по карткового рахунку.

Згідно даних банківської виписки
позивачем на виконання Договору №9 по
рахунку ОСОБА_4 14 жовтня 2013 року на
рахунок установи Банку у місті
Сєвєродонецьку Луганської області
було перераховано кошти в сумі 1602,16 грн.
на виплату пенсії ОСОБА_4 за жовтень 2013
року для зарахування вказаної суми на
поточний рахунок одержувача.

Позивачем в електронному вигляді
отримано від регіонального Управління
Пенсійного фонду інформацію про
громадян, які померли в іншій
місцевості, але перебували на обліку у
позивача, відповідно до якої ОСОБА_4
згідно актового запису №176 від 26
вересня 2013 року помер 24 вересня 2013 року.

У зв'язку з вищевказаним, 11 листопада 2013
року позивач звернувся до
Сєвєродонецького відділення
відповідача з письмовою вимогою про
повернення вказаної суми у розмірі
1602,16 грн. у зв'язку із смертю пенсіонера.

Листом від 13 листопада 2013 року
відповідач повідомив про те, що грошові
кошти у сумі 1600,00 року були зняті через
банкомат АТМ 7029 ODESSA7, ODESSA, UKR.

Не погоджуючись з відмовою відповідача
повернути виплачену суму пенсії,
позивач звернувся до суду з даним
позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 3 Указу Президента України
від 04 липня 1998 року №734/98 «Про
впорядкування сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування та раціональне
використання коштів Пенсійного фонду
України», починаючи з 01 січня 1999 року,
виплата пенсій та грошової допомоги
здійснюється установами банків за
рахунок коштів Пенсійного фонду
України через особові рахунки
пенсіонерів і одержувачів грошової
допомоги (крім пенсіонерів та
одержувачів грошової допомоги, які
проживають у сільській місцевості, де
немає відділень установ банків).

Для реалізації вищенаведеної норми
Указу Президента України, 30 серпня 1999
року Кабінетом Міністрів України
прийнято постанову №1596 «Про заходи
щодо виконання статті 3 Указу
Президента України від 4 липня 1998 року
№734», якою затверджено Порядок виплати
пенсій та грошової допомоги за згодою
пенсіонерів та одержувачів допомоги
через їх поточні рахунки у банківських
установах.

Відповідно до п. 1 вищевказаного
Порядку, він регулює питання виплати
пенсій та грошової допомоги, що
нараховуються відповідно органами
Пенсійного фонду та органами праці та
соціального захисту населення і
фінансуються за рахунок коштів
Пенсійного фонду та відповідних
бюджетів, за згодою пенсіонерів та
одержувачів допомоги через їх вклади
до запитання (поточні рахунки) в
установах уповноважених банків (далі -
поточні рахунки). Уповноваженими
банками є банки, визнані переможцями
конкурсу на право виплати пенсій та
грошової допомоги через банківські
рахунки за згодою пенсіонерів та
одержувачів допомоги, що проводиться в
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України, з якими за
результатами цього конкурсу
Мінсоцполітики та Пенсійним фондом
укладено відповідні договори.

Згідно п. 4 Порядку №1596, установи
уповноважених банків здійснюють
відкриття поточних рахунків, проводять
операції із зарахування сум пенсій та
грошової допомоги на поточні рахунки
відповідно до цього Порядку, угод,
укладених ними з управліннями
Пенсійного фонду України в районах,
містах і районах у містах, управліннями
праці та соціального захисту населення
райдержадміністрацій, виконкомів
міських, районних у місті рад (далі -
органи праці та соціального захисту
населення) або центрами з нарахування і
виплати пенсій та допомоги - у регіонах,
де функціонують такі центри.

В силу ч.ч. 1 та 3 ст. 1066 Цивільного
кодексу України, за договором
банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком. Банк не має права
визначати та контролювати напрями
використання грошових коштів клієнта
та встановлювати інші, не передбачені
договором або законом, обмеження його
права розпоряджатися грошовими
коштами на власний розсуд.

Пунктом 6 постанови Правління
Національного банку України від 12
листопада 2003 року №492 «Про
затвердження Інструкції про порядок
відкриття, використання і закриття
рахунків у національній та іноземних
валютах» передбачено, що для відкриття
банківського рахунку між банком та
клієнтом укладається договір
банківського рахунку.

Згідно ст. 1074 Цивільного кодексу
України, обмеження щодо розпорядження
грошовими коштами, що знаходяться на
рахунку клієнта, не допускається, крім
випадків обмеження права
розпорядження рахунком за рішенням
суду у випадках, встановлених законом.

Водночас, згідно ст. 1071 Цивільного
кодексу України, банк може списати
грошові кошти з рахунку клієнта на
підставі його розпорядження. Грошові
кошти можуть бути списані з рахунка
клієнта без його розпорядження на
підставі рішення суду, а також у
випадках, встановлених договором між
банком і клієнтом.

Пунктом 13 Порядку №1596 визначено, що у
разі надходження до уповноваженого
банку відомостей про смерть одержувача
пенсії та грошової допомоги
уповноважений банк зобов'язаний
припинити зарахування коштів на
поточний рахунок з місяця, наступного
за місяцем смерті одержувача, і зробити
відповідну помітку у примірнику списку
на зарахування пенсій та допомоги, що
підлягає поверненню органу Пенсійного
фонду або органу праці та соціального
захисту населення. Суми пенсій та
грошової допомоги, зараховані на
поточний рахунок разом з нарахованими
на них відсотками починаючи з місяця,
наступного за місяцем смерті
пенсіонера, підлягають поверненню
уповноваженим банком відповідно
органам Пенсійного фонду та
соціального захисту населення не
пізніше наступного операційного дня
надходження відомостей про смерть
одержувача.

Так, наведені положення Порядку №1596
слід застосовувати з урахуванням
положень угоди, укладеної між органом
Пенсійного фонду та уповноваженим
банком, оскільки, як зазначено в пункті
4 вказаного Порядку, установи
уповноважених банків проводять
операції із зарахування сум пенсій та
грошової допомоги на поточні рахунки в
тому числі і відповідно до угод,
укладених ними з управліннями
Пенсійного фонду України.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно параграфу 4 статті 8 розділу IV
Договору №9, суми пенсій та грошової
допомоги, зараховані на поточний
рахунок одержувача, разом з
нарахованими на них відсотками
починаючи з місяця наступного за
місяцем його смерті, установи банку
повертають відповідно органам Фонду
або Управління, за їх письмовим
розпорядження, не пізніше наступного
операційного дня надходження
відомостей про смерть одержувача за
умови наявності цих сум на поточному
рахунку пенсіонера.

Судом встановлено, що згідно виписки по
рахунку ОСОБА_4, станом на день
отримання Банком відомостей про смерть
одержувача - 11 листопада 2013 року, на
рахунку пенсіонера знаходилась сума 2,16
грн., а кошти у сумі 1600,00 грн. 19 жовтня 2013
року були зняті з рахунку через
банкомат.

Так, на виконання вимоги позивача, 16
грудня 2013 року кошти, які знаходились
на рахунку ОСОБА_4 у розмірі 2,16 грн. та
нараховані на неї відсотки у сумі 0,44
грн., були перераховані позивачу, що
підтверджується випискою з рахунку
ОСОБА_4 від 03 січня 2014 року та
меморіальним ордером №99486283 від 04
грудня 2013 року.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів вважає вірним висновок суду
першої інстанції про те, що відомості
про смерть ОСОБА_4 надійшли до
відповідача після виконання ним
зобов'язань по перерахуванню пенсії на
рахунок пенсіонера, а також після того,
як з рахунку пенсіонера кошти у сумі
1600,00 грн. були зняті через банкомат.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
відсутність у відповідача обов'язку з
повернення позивачу коштів у розмірі
1600,00 грн., оскільки дана сума не була
наявна на поточному рахунку
одержувача-пенсіонера на дату
надходження відомостей до банку про
смерть такого одержувача.

Аналізуючи обставини справи та норми
чинного законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позову Управління Пенсійного фонду
України в м.Сєвєродонецьку Луганської
області.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Водночас, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не знайшли свого
належного підтвердження в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
м.Сєвєродонецьку Луганської області -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 24 січня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлено 17.09.2014
року.

Головуючий суддя
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.