Справа № 2а-889/11
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2014 р.
Справа № 9104/52588/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Обрізка І.М., Хобор Р.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління правління праці та
соціального захисту населення
Снятинської районної державної
адміністрації на постанову
Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 14.12.2010
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління правління праці та
соціального захисту населення
Снятинської районної державної
адміністрації про визнання
незаконними дій та стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н
О В И В :

09.11.2010 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання
неправомірними дій при виплаті
одноразової компенсації за шкоду
заподіяну здоров'ю та стягнення коштів.

Посилається на те, що відповідно до ст.
48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на одноразову
компенсацію як інвалід ІІ групи
внаслідок захворювання, пов'язаного з
наслідками аварії на ЧАЕС в розмірі 45
мінімальних заробітних плат за 2009 рік.

Постановою Снятинського районного
суду Івано-Франківської області від
14.12.2010 року позов задоволено.
Зобов`язано УПСЗН Снятинської РДА
провести нарахування та виплатити на
користь ОСОБА_1 недоплачену одноразову
компенсацію за шкоду заподіяну
здоров'ю у розмірі 45 мінімальних
заробітних плат згідно ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, відповідач його оскаржив,
подавши апеляційну скаргу, в якій
зазначає, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм матеріально
права, а тому просить її скасувати та
прийняти нову, якою в задоволенні
позову відмовити з підстав, викладених
в апеляційній скарзі.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 197 КАС України
суд вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таке можливе на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що в задоволенні
апеляційної скарги необхідно
відмовити з наступних мотивів.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно, всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції виходив з того, що
при вирішенні даного спору підлягає
застосуванню саме ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що позивач є
інвалідом ІІ групи захворювання, яке
пов'язане з наслідками аварії на
Чорнобильській АЕС, що підтверджується
копією посвідчення.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов`язані діяти дише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У ч. 3 ст. 22 Конституції України
зазначено, що при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України
передбачено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров`я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені та
закріплені в Законі України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що інвалідам
ІІ-ої групи, виплачується щорічна
допомога на оздоровлення у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат.
Учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи виплачується одноразова
компенсація. Розмір такої компенсації
для інвалідів ІІ-ої групи становить 45
мінімальних заробітних плат. Розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Згідно із пп. пп. 11 п. 28 розділу 2 Закону
України «Про державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» викладено в наступній
редакції: «Одноразова компенсація
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.».

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року зміни,
внесені підпунктом 11 пункту 28 розділу 2
Закону України «Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

За таких обставин апеляційний суд
приходить до переконання про
підставність вимог позивача в частині
перерахунку та виплати одноразової
компенсації, як учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, що став інвалідом ІІ групи
внаслідок Чорнобильської катастрофи у
відповідності до ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», які
правомірно задоволено судом першої
інстанції.

Крім того, апеляційний суд
погоджується із висновком суду першої
інстанції про необхідність покладення
обов`язку з нарахування і виплати
спірної компенсації саме на
відповідача в силу вимог частини 5
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» виплат, як на причину
невиконання державою взятих на себе
зобовязань, до уваги судом апеляційної
інстанції не приймаються, оскільки
реалізація особою права, що повязане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Отже, з урахуванням наведеного, суд
першої інстанції правильно прийшов до
висновку, зобов'язавши відповідача
перерахувати і виплатити одноразову
компенсацію як учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, який став інвалідом внаслідок
Чорнобильської катастрофи в розмірі 45
мінімальних заробітних плат
відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 183-2, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
правління праці та соціального захисту
населення Снятинської районної
державної адміністрації залишити без
задоволення.

Постанову Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 14.12.2010
року у справі № 2а-889/10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя :
В.П. Сапіга

Судді:
І.М. Обрізко

Р.Б.Хобор