Справа № 808/7940/13-а
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 вересня 2014 рокусправа № 808/7940/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Нагорної Л.М.

суддів: Юхименка
О.В. Дурасової Ю.В.

за участю секретаря судового
засідання: Лащенка Р.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Начальника
управління Укртрансінспекції у
Дніпропетровській області Бузякова
Р.М.

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 року у справі № 808/7940/13-а за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Начальника управління
Укртрансінспекції у Дніпропетровській
області Бузякова Р.М., третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог по
стороні позивача - ОСОБА_3 про визнання
протиправними дії та скасування
постанови, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2013 року Фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 (далі -
Позивач) звернувся до Начальника
управління Укртрансінспекції у
Дніпропетровській області Бузякова
Р.М. (далі - Відповідач) з
адміністративним позовом, в якому
просив визнати незаконними дії
Відповідача щодо ненадання до початку
розгляду справи можливості
ознайомлення з документами та
скасування постанови № 011120 від 15.08.2013 р.
про застосування
адміністративно-господарського
штрафу.

В обґрунтування вимог
адміністративного позову зазначав, що
суб'єктом владних повноважень було
порушено процедуру розгляду справи про
застосування
адміністративно-господарського
штрафу. Крім того, зазначені в акті
перевірки порушення не відповідають
тому виду перевезень, які фактично
здійснює Позивач. (а.с.3-4)

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 року позовні вимоги ФОП ОСОБА_2 -
задоволено частково. Визнано
протиправними та скасовано постанову
про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№ 011120 від 15.08.2013 року. В іншій частині
позову відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим, що
Відповідачем не доведено, що ФОП ОСОБА_2
здійснював регулярні перевезення
пасажирів до Дніпропетровська саме
11.07.2013, 12.07.2013 та 13.07.2013 року, адже дані
тахокартки свідчать про те, що місцем
відправлення та місцем прибуття
автомобіля є м. Запоріжжя. Крім того,
резолютивна частина оскаржуваної
постанови не відповідає мотивувальній,
а саме - розмір штрафу Позивачу
обрахований відповідно до абз.2 ч.1 ст. 60
Закону України «Про автомобільний
транспорт» в той час, як Позивачу
інкримінується порушення, передбачене
абз.3 ч.1 ст. 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт», що також
свідчить про необґрунтованість та
протиправність оскаржуваної
постанови. В той же час Позивачем не
надано жодних доказів того, що ним не
було отримано запитуваних документів
для ознайомлення, у зв'язку з чим
позовні вимоги про визнання
незаконними дій Відповідача щодо
ненадання документів для ознайомлення
є безпідставними. (а.с.57-60)

Не погодившись з постановою суду,
Начальник управління
Укртрансінспекції у Дніпропетровській
області Бузякова Р.М. подав апеляційну
скаргу, згідно якої скаржник просить
скасувати постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 21
листопада 2013 року та прийняти нову про
відмову в задоволенні
адміністративного позову.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовано тим, що суд не врахував
того, що ФОП ОСОБА_2 здійснювалися
регулярні пасажирські перевезення, що
було встановлено під час рейдової
перевірки, разом з тим, у вказаного
перевізника був відсутній паспорт
маршруту. Крім того, вважає, що ними
вірно було застосовано штрафну санкцію
за порушення Закону України «Про
автомобільний транспорт».(а.с.64-65)

Інші особи, які беруть участь у справі,
заперечень на апеляційну скаргу не
подавали, постанову суду першої
інстанції не оскаржували, заперечень
на апеляційну скаргу не надавали.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, до судового засідання не
з'явились, клопотань про розгляд справи
за їх участі до суду не надходило, а
тому, відповідно до ст. 41 КАС України,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення в межах апеляційної
скарги.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що відповідно до
ліцензії Серія НОМЕР_1 від 18.07.2012,
виданої Міністерством транспорту
України, суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_2 має дозвіл на
міжнародні та внутрішні перевезення
пасажирів автобусом (а.с.52).

Між ФОП ОСОБА_2 (Перевізник) та ТОВ «ТЕЗ
ТУР» (Замовник) було укладено договір
від 19.04.2013 р. про здійснення перевезень
пасажирів автомобільним транспортом,
відповідно до якого Перевізник
зобов'язується за плату здійснювати
перевезення організованих Замовником
груп пасажирів та їх багажу у кількості
осіб, з графіком та на умовах, що
зазначені в замовленні на перевезення,
що надсилаються замовником
перевізнику на електронну поштову
скриньку, факсом або в інший спосіб
встановлений сторонами за попередньою
домовленістю, які є невід'ємною
частиною цього договору, а замовник
зобов'язується сплатити за такі
перевезення перевізникові встановлену
цим договором плату. Мета поїздки:
перевезення клієнтів Замовника
(туристів) до аеропорту відльоту
(аеропорт Дніпропетровськ).(а.с.15-16)

14.07.2013 р. на а/д н-08 437 кілометрі (пост ДАІ
№3) на підставі завдання на перевірку №
006385 від 10.07.2013р. (а.с.26) головним
спеціалістом відділу державного
контролю та нагляду за безпекою на
наземному транспорті проведено
перевірку автомобіля марки Karosa LC 735
номерний знак НОМЕР_2, що належить ФОП
ОСОБА_2, за результатами якої складено
акт перевірки №039976 від 14.07.2013 р. про
проведення перевірки додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом, з висновком про те, що
перевізником здійснюються регулярні
пасажирські перевезення, які
маскуються під нерегулярні
перевезення без оформлення документів,
передбачених ст. 39 Закону України "Про
автомобільний транспорт", а саме - не
оформлення витягу з паспорту маршруту
згідно наказу №278 від 07.05.2010 та не
оформлення квитково-касового лист.
(а.с.5, 27)

Згідно вказаного акту Відповідачем
було винесено постанову про
застосування
адміністративно-господарського штрафу
№ 011120 від 15.08.2013 р., відповідно до якої
за порушення ст. 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт» на підставі
абз.3 ч.1 ст. 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт» до ФОП ОСОБА_2
застосовано
адміністративно-господарський штраф у
сумі 1700 грн. (а.с.9)

Визнання дій Відповідача
протиправними та скасування вказаної
постанови про застосування
адміністративно-господарського штрафу
і було предметом судового розгляду.

Задовольняючи частково
адміністративний позов ФОП ОСОБА_2, суд
першої інстанції виходив з того, що
Відповідачем не доведено, що ФОП ОСОБА_2
здійснював регулярні перевезення
пасажирів до Дніпропетровська саме
11.07.2013, 12.07.2013 та 13.07.2013 року, адже дані
тахокартки свідчать про те, що місцем
відправлення та місцем прибуття
автотранспорту є м. Запоріжжя. Крім
того, резолютивна частина оскаржуваної
постанови не відповідає мотивувальній,
а саме - розмір штрафу Позивачу
обрахований відповідно до абз.2 ч.1 ст. 60
Закону України «Про автомобільний
транспорт» в той час, як Позивачу
інкримінується порушення, розмір
штрафу якого передбачено абз.3 ч.1 ст. 60
Закону України «Про автомобільний
транспорт», що також свідчить про
необґрунтованість та протиправність
оскаржуваної постанови. В той же час
Позивачем не надано жодних доказів
того, що ним не було отримано
запитуваних документів для
ознайомлення, у зв'язку з чим позовні
вимоги про визнання незаконними дій
Відповідача щодо ненадання документів
для ознайомлення є безпідставними.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції та
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Постанова Запорізького окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 року в частині відмови в задоволенні
позовних вимог сторонами оскаржена не
була і колегією суддів не
переглядається.

Відповідно до п.3 Постанови КМУ "Про
затвердження Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті" від 08.11.2006 р. № 1567 органами
державного контролю на автомобільному
транспорті (далі - органи державного
контролю) є Головавтотрансінспекція,
її територіальні управління в
областях, Автономній Республіці Крим,
мм. Києві та Севастополі.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
автомобільний транспорт" нерегулярні
пасажирські перевезення - перевезення
пасажирів автобусом, замовленим
юридичною або фізичною особою з
укладанням письмового договору на
кожну послугу, в якому визначають
маршрут руху, дату та час перевезень,
інші умови перевезень та форму оплати
послуги, або перевезення за власний
кошт.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП
ОСОБА_2 здійснював перевезення
пасажирів саме у відповідності до умов
договору, укладеного між Позивачем та
ТОВ «ТЕЗ ТУР» 19.04.2013 року. Вказане
свідчить про здійснення ним саме
нерегулярних пасажирських перевезень.

Частиною 1 статті 39 Закону України "Про
автомобільний транспорт" встановлено,
що автомобільні перевізники, водії,
пасажири повинні мати і пред'являти
особам, які уповноважені здійснювати
контроль на автомобільному транспорті
та у сфері безпеки дорожнього руху,
документи, на підставі яких
виконуються пасажирські перевезення.

Відповідно до ч.4 ст. 39 Закону України
"Про автомобільний транспорт"
документами для нерегулярних
пасажирських перевезень є:

для автомобільного перевізника -
ліцензія, документ, що засвідчує
використання автобуса на законних
підставах, інші документи, передбачені
законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційні
документи на транспортний засіб,
ліцензійна картка, договір із
замовником транспортних послуг,
документ, що засвідчує оплату
транспортних послуг, інші документи,
передбачені законодавством України.

Матеріалами справи встановлено, що під
час проведення лише 14.07.2013 рейдової
перевірки автомобіля марки Karosa LC 735
номерний знак НОМЕР_2 водієм
транспортного засобу були надані всі
документи, передбачені ст. 39 Закону
України № 2344-III від 05.04.2001 для
нерегулярних перевезень.

Однак, перевіряючим, відповідно до
змісту акту перевірки, було зроблено
висновок про здійснення Позивачем
регулярних пасажирських перевезень,
які замасковано під нерегулярні, та не
надано до перевірки паспорт маршруту
та квитково-касовий лист відповідно до
приписів ч.2, 3 ст. 33 Закону України "Про
автомобільний транспорт" як для
регулярних пасажирських перевезень.
Такий висновок працівниками органу
державного контролю було зроблено з
посиланнями на показання тахокарт.

Разом з тим, відповідно до абз. 3 п.п. 1.4
п.1 Інструкції з використання
контрольних пристроїв (тахографів) на
автомобільному транспорті,
затвердженої Наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України від 24.06.2010
№385 (далі - Інструкція №385), контрольний
пристрій (тахограф) - обладнання, яке є
засобом вимірювальної техніки,
призначене для встановлення на
транспортних засобах для показу та
реєстрації в автоматичному чи
напівавтоматичному режимі інформації
про рух таких транспортних засобів та
про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Абзацем 6 п.п. 1.4 п.1 Інструкції №385
встановлено, що тахокарта - бланк,
призначений для внесення й зберігання
зареєстрованих даних, який вводять в
аналоговий контрольний пристрій
(тахограф) та на якому маркувальні
пристрої останнього здійснюють
безперервну реєстрацію інформації, що
підлягає фіксуванню відповідно до
положень ЄУТР.

Аналіз вказаного свідчить про те, що
тахокартка відображає місце
відправлення та місце прибуття
перевізника.

Як вбачається з даних тахокарток, які
містяться в матеріалах справи, 11.07.2013 -
12.07.2013 місце відправлення Запоріжжя,
місце прибуття Запоріжжя; 13.07.2013 - 14.07.2013
місце відправлення Запоріжжя, місце
прибуття Запоріжжя; 14.07.2013 місце
відправлення Запоріжжя. (а.с.25)

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку про
недоведеність Відповідачем належними
та допустимими доказами факту
здійснення Позивачем регулярних
перевезень пасажирів до м.
Дніпропетровська, а висновок
перевіряючих про те, що Позивач маскує
регулярні перевезення під нерегулярні
є лише їх особистими судженнями.

Жодних інших доказів на підтвердження
вказаної у акті перевірки позиції ні до
суду першої інстанції, ні до
апеляційної скарги надано не було.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Крім того, колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції щодо
невідповідності резолютивної частини
постанови про застосування
адміністративно-господарського штрафу
санкції, передбаченої абз.3 ч.1 ст. 60
Закону України «Про автомобільний
транспорт» з огляду на наступне.

На момент виникнення спірних
правовідносин абз.3 ч.1 ст. 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
передбачав відповідальність
автомобільного перевізника за
порушення законодавства про
автомобільний транспорт, а саме - за
експлуатацію легкового автомобіля,
облаштованого як таксі, без наявності
ліцензійної картки у вигляді штрафу у
розмірі тридцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, тобто у
розмірі 510,00 грн.

Разом з тим, з резолютивної частини
оскаржуваної постанови вбачається, що
на Позивача накладено
адміністративно-господарський штраф у
розмірі 1700 грн. (а.с.9)

Посилання заявника апеляційної
інстанції на той факт, що ФОП ОСОБА_2
здійснювалися саме регулярні
пасажирські перевезення і ними вірно
було застосовано штрафну санкцію за
порушення Закону України «Про
автомобільний транспорт», визнаються
колегією суддів безпідставними та
такими, що спростовуються
вищенаведеним.

У межах доводів апеляційної скарги
підстави для скасування чи зміни
судового рішення - відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, ст. 205, 206 КАС
України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Начальника
управління Укртрансінспекції у
Дніпропетровській області Бузякова
Р.М. - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 року у справі № 808/7940/13-а - залишити
без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Л.М. Нагорна

Суддя:
О.В. Юхименко

Суддя:
Ю.В. Дурасова