Справа № 802/1017/14-а
Суддя: Жернаков Михайло Володимирович
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 липня 2014 р.
Справа № 802/1017/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Жернакова М. В.,

секретаря судового засідання:
Юровської Т. А.,

позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: управління Укртрансінспекції у
Вінницькій області

про: визнання протиправною та
скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернувся
ОСОБА_2 (позивач) з адміністративним
позовом до управління
Укртрансінспекції у Вінницькій
області про скасування постанови про
застосування
адміністративно-господарського штрафу
№ 011980 від 17.03.2014.

На переконання позивача постанова про
накладення на нього
адміністративно-господарського штрафу
в розмірі 1700 грн., прийнята на підставі
акта перевірки № 065678 від
17.03.2014, є протиправною.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2
зазначає, що довідка про результати
здійснення габаритно-вагового
контролю автомобілю, що йому належить,
на підставі якої встановлений факт
перевищення нормативних вагових
параметрів при здійснення перевезення
вантажу, не відповідає технічним
характеристикам самого автомобіля.
Крім того, позивач зазначає, що
відповідач прийняв постанову лише на
підставі акта перевірки № 065678, не
беручи до уваги матеріали які були
подані його (позивача) представником
ОСОБА_1 до Управління Укртрансінспеції
у Вінницький області. За таких обставин
ОСОБА_2 вважає, що постанова прийнята з
чисельним порушенням чинного
законодавства, а тому підлягає
скасуванню.

Відповідач надав письмові заперечення
проти адміністративного позову, у яких
зазначає, що оскаржена постанова
прийнята відповідно до Закону України
"Про автомобільний транспорт" та
Порядку здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті,
а посадові особи Укртрансінспекції
здійснили перевірку і притягли до
відповідальності позивача з
додержанням вимог чинного
законодавства. Відповідач, таким чином,
стверджує про правомірність прийнятої
постанови та відсутність підстав для
її скасування.

В судовому засіданні позивач
адміністративний позов підтримав,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві, та просив суд
задовольнити позовні вимоги
повністю.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, надавши 14.07.2014
заяву про розгляд справи за його
відсутності, в якій просив відмовити в
задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд установив такі фактичні обставини
справи.

07.02.2014 уповноважені особи управління
Укртрансінспекції у Вінницькій
області на ділянці дороги
Знам'янка-Луганськ-Зварено провели
рейдову перевірку дотримання
вимог законодавства про
автомобільний транспорт під час
виконання перевезень
вантажів автомобільним транспортом
марки Renault моделі Magnum реєстраційний
номер НОМЕР_1 з н/причіпом "DESOT",
державний номерний знак НОМЕР_2.

За результатами перевірки був
складений акт від 07.02.2014. В акті
зазначено, що під час
перевірки виявлено перевезення водієм
ОСОБА_1 на автомобільному транспорті,
що належить ОСОБА_2, вантажів за
відсутності документів,
наявність яких передбачено ст. 48 ЗУ
«Про автомобільний транспорт», а саме
дозволу, який дає право
на рух автомобільними дорогами
України, виданий
компетентними уповноваженими органами
або документа про внесення плати
за проїзд великовагових
транспортних засобів, документів на
вантаж, протоколу адаптації тахографа.

Крім того, під час перевірки складена
довідка результатів здійснення
габаритно-вагового контролю та акт № 15
про перевищення транспортним засобом
встановлених обмежень загальної маси
та (або) осьових навантажень.

На підставі акта перевірки № 065678 та за
наслідками розгляду справи про
порушення позивачем законодавства про
автомобільний транспорт відповідач
28.01.2014 року прийняв постанову № 011980 про
застосування до ОСОБА_2
адміністративно-господарського штрафу
в розмірі 1700 грн.

Не погодившися з висновками акта
перевірки, вважаючи постанову про
застосування
адміністративно-господарського штрафу
протиправною, позивач звернувся до
суду з цим адміністративним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд
виходив з такого.

Відносини між автомобільними
перевізниками, замовниками
транспортних послуг, органами
виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування, пасажирами,
власниками транспортних засобів, а
також їх відносини з юридичними та
фізичними особами - суб'єктами
підприємницької діяльності, які
забезпечують діяльність
автомобільного транспорту та безпеку
перевезень регулюються Законом
України від 5 квітня 2001 року № 2344-ІІІ
"Про автомобільний транспорт".

Органами державного контролю на
автомобільному транспорті, відповідно
до приписів пункту 3
Постанови Кабінету Міністрів України 08
листопада 2006 року № 1567 "Про
затвердження Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті" (далі - Порядок) є
Укртрансінспекція, її територіальні
органи - управління в Автономній
Республіці Крим, обласні, Київське та
Севастопольське міські, районні
управління.

Відповідно до статті 6 Закону України
"Про автомобільний транспорт" та п. 4
Порядку державний контроль
автомобільних перевізників
здійснюється шляхом проведення
планових, позапланових і рейдових
перевірок.

Відповідно до п. 20 Порядку виявлені під
час перевірки порушення вимог
законодавства та норм і стандартів
щодо організації перевезень
автомобільним транспортом
зазначаються в акті з посиланням на
порушену норму.

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України
"Про автомобільний транспорт" за
порушення законодавства про
автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
застосовуються санкції за надання
послуг з перевезень пасажирів та
вантажів без
оформлення документів, перелік яких
визначений статтями 39 та 48 цього
Закону, - штраф у розмірі ста
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про
автомобільний транспорт" у разі
перевезення вантажів з перевищенням
габаритних або вагових обмежень
обов'язковим документом, також є
дозвіл, який дає право на рух
автомобільними дорогами України,
виданий компетентними уповноваженими
органами, або документ про внесення
плати за проїзд
великовагових (великогабаритних)
транспортних засобів, якщо перевищення
вагових або габаритних
обмежень над визначеними
законодавством становить менше семи
відсотків.

Підставою для прийняття оскаржуваної
постанови, як пояснив представник
відповідача, стало порушення позивачем
законодавства про автомобільний
транспорт, відповідальність за
яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону
України "Про автомобільний транспорт",
а саме: перевезення вантажів з
перевищенням габаритних або
вагових обмежень без дозволів, який є
обов'язковим документом, який дає право
на рух автомобільними
дорогами України, виданий
компетентними уповноваженими
органами.

Вимоги ч. 3 ст. 2 КАС України визначають,
що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з
метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Це в тому числі означає, що, приймаючи
рішення, відповідач як суб'єкт
владних повноважень повинен
враховувати як обставини, на
обов'язковість урахування яких
прямо вказує закон, так й інші
обставини, що мають значення у
конкретній ситуації. Для цього
він має ретельно зібрати і дослідити
матеріали, що мають доказове
значення у справі, наприклад,
документи, пояснення осіб, тощо.
Суб'єкт владних повноважень повинен
уникати прийняття невмотивованих
висновків, обґрунтованих припущеннями,
а не конкретними обставинами.

Надаючи оцінку оскаржуваній постанові,
суд виходить з такого.

Статтею 1 Закону України "Про
автомобільний транспорт" визначено,
зокрема: великоваговий транспортний
засіб - транспортний засіб з вантажем
або без вантажу, хоча б один з вагових
параметрів якого перевищує
встановлені на території України
допустиму максимальну масу чи осьове
навантаження.

Відповідно до п. 22.1 Правил дорожнього
руху, затверджених постановою Кабінету
Міністрів України, від 10.10.2001 №1306, маса
вантажу, що перевозиться, і розподіл
навантаження на осі не повинні
перевищувати величин, визначених
технічною характеристикою даного
транспортного засобу.

Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху за
спеціальними правилами здійснюється
дорожнє перевезення небезпечних
вантажів, рух транспортних засобів та
їх составів у разі, коли хоч
один з їх габаритів перевищує за
шириною 2,6 м, за висотою від поверхні
дороги - 4 м (для контейнеровозів на
встановлених маршрутах - 4,35 м)
за довжиною - 22 м. (для маршрутних
транспортних засобів - 25 м), фактичну
масу понад 38 т, навантаження на
одиночну вісь - 11 т ( для автобусів,
тролейбусів - 11,5т), здвоєні
осі - 16т, строєні - 22т (на встановлених
Мінтрансзв'язку і Державтоінспекцією
маршрутах - 40 т, для контейнеровозів на
встановлених маршрутах - 44 т,
навантаження на одиночну вісь - 11т,
здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо
вантаж виступає за задній
габарит транспортного засобу більш як
на 2 м.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 27.06.2007 року №879 "Про заходи
збереження автомобільних доріг
загального користування" затверджено
Порядок здійснення
габаритно-вагового контролю та
справляння плати за проїзд
автомобільними дорогами загального
користування транспортних засобів та
інших самохідних машин і
механізмів, вагові та/або габаритні
параметри яких перевищують нормативи
(далі - Порядок № 879).

Відповідно до п. 3 Порядку №879
габаритно-ваговий контроль
транспортних засобів на автомобільних
дорогах загального користування
здійснюється Укртрансінспекцією, її
територіальними органами та
відповідними підрозділами МВС, що
забезпечують безпеку дорожнього руху.

На деталізацію Порядку № 879 прийнятий
Технологічний регламент здійснення
габаритно-вагового контролю
транспортних засобів та інших
самохідних машин і
механізмів на автомобільних дорогах
загального користування, затверджений
наказом Державної служби
автомобільних доріг України,
Міністерства внутрішніх справ України
від 07 травня 2008 р. №219/198 (далі -
Технологічний регламент).

Пунктами 3.14, 3.15 Технологічного
регламенту передбачено, що за
результатами габаритно-вагового
контролю встановлено, що параметри
транспортного засобу перевищують
нормативно допустимі параметри (пункт
22.5 Правил дорожнього руху) більш
ніж на 2 %, транспортний засіб є
великоваговим та/або великогабаритним.
У цьому разі на підставі
довідки про результати здійснення
габаритно-вагового контролю
начальник пересувного пункту складає
акт про перевищення
транспортним засобом нормативних
вагових параметрів (додаток 2) та/або
акт про перевищення транспортним
засобом нормативних габаритних
параметрів (додаток 3).

Відповідно до довідки від 07.02.2014 про
результати здійснення
габаритно-вагового контролю-при
здійсненні габаритно-вагового
контролю у пункті габаритно-вагового
контролю ДП "Донецьк облавтодор" а/д М04
Знам'янка-Луганськ-Ізварине,
км 420 (філія "Красноармійський
автодор") автомобілю марки Renault, моделі
Magnum, реєстраційний номер НОМЕР_1 з
н/причіпом "DESOT" державний номер НОМЕР_2,
який належить ОСОБА_2, встановлено таке
навантаження на осі, а саме: 1 - 6500,00
кг, 2 - 10900,00 кг, 3 - 7800,00 кг, 4 - 7400,00 кг, 5 - 7200,00
кг, повна маса
транспортного засобу - 39,8 тонн,
результати габаритного контролю
транспортного засобу: довжина - 21,00 м,
ширина - 2,60 м, висота - 3,40 м.

Однак, відповідно до технічної
характеристики автомобіля марки Renault,
моделі Magnum, з н/причіпом "DESOT"
довжина складає - 16,5 м., ширина - 2,55 м.,
висота - 3,9 м.

Крім того маса вантажу, який була
завантажений в м.
Могилеві-Подільському Вінницької
області та опломбований, відповідала
масі, зданій на склад в м. Горлівка,
що підтверджується підписом
особи, яка приймала товар у
товарно-транспортній
накладній ААК № 0007. Вказані факти
встановив Могилів-Подільський
міськрайонний суд у
постанові від 25.02.2014 у справі № 138/449/14-а.

Запис в акті № 065678 про те, що водій
ОСОБА_3 відмовився від підпису
спростовується тим, що в акті № 15 про
перевищення транспортним засобом
встановлених обмежень і в протоколі
про адміністративне правопорушення
серії А В2№233817, і в постанові у справі
про адміністративне правопорушення є
пояснення водія та його особистий
підпис.

Також суд зазначає, що відповідно до п.
21 Порядку № 879 у разі виявлення
факту перевищення хоча б одного
вагового та/або габаритного
нормативного параметра
більш як на 2 відсотки подальший рух
транспортного засобу
забороняється до внесення плати за
його проїзд автомобільними дорогами
загального користування.

Відповідно до п. 22 Порядку № 879 у разі
виявлення на стаціонарних або
пересувних чи автоматичних зважу
вальних пунктах порушення правил
проїзду великовагових
та/або великогабаритних транспортних
засобів такий транспортний засіб
тимчасово затримується згідно з ст. 265-2
Кодексу України про адміністративне
правопорушення. При цьому,
відповідно до ч. 1 ст. 265-2 КУпАП, про
тимчасове затримання робиться
відповідний запис у протоколі про
адміністративне правопорушення.

Транспортний засіб позивача
затриманий не був, про що свідчить
відсутність відповідного запису в
копії протоколу про адміністративне
правопорушення серії АВ2№233817,
розрахунок плати за проїзд
великовагових та (або)
великогабаритних транспортних засобів
автомобільними дорогами загального
користування водію також не наданий.

Вказані обставини під час прийняття
оскаржуваного рішення відповідач не
врахував.

Як пояснив представник відповідача,
адміністративно-господарський штраф
на позивача накладений у
зв'язку з відсутністю в нього (позивача)
під час перевірки
товарно-транспортної накладної та
протоколу адаптації тахографа. При
цьому представник відповідача значив,
що факт цього правопорушення
представник позивача під час розгляду
справи не спростувала, вказані
документи на надала, а відтак,
оскаржувана постанова прийнята за
наявними матеріалами справи.

В судове засідання представник
позивача надала суду зазначені
документи, пояснивши причину їх
ненадання під час розгляду справи в
управлінні Укртрансінспекції у
Вінницькій області, та зазначивши, що
надала фотокопії цих документів, а
також те, що вказані
пояснення відповідач під час прийняття
рішення не взяв до
уваги.

Отже, як з'ясувалося під час розгляду
адміністративної справи, відповідач
переклав тягар доказування
відсутності порушень Закону України
"Про автомобільний транспорт" на самого
позивача, що суперечить принципу
презумпції невинуватості,
істотною ознакою якого є те, що ніхто
не зобов'язаний доводити свою
невинуватість у вчиненні
протиправного діяння. З цього випливає,
що обов'язок доводити вину
особи покладається на обвинувача,
тобто на органи та посадових осіб, які
встановили факт скоєння
протиправного вчинку і порушили
провадження в справі. Це означає також
неможливість перекладання ініціативи
в дослідженні всіх обставин справи на
осіб, що притягуються до
відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Однак, відповідач покладеного на нього
обов'язку щодо доведення правомірності
прийнятих постанов не виконав.
Натомість, суд встановив, що оскаржена
постанова прийнята без урахування
обставин, що мають значення для
прийняття такого рішення та не
відповідає критеріям добросовісності,
розсудливості рішень відповідача як
суб'єкта владних повноважень,
установлених ч. 3 ст. 2 КАС, а відтак
підлягає скасуванню як протиправна.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що позовні вимоги є обґрунтованими та
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

При цьому, приймаючи вказане рішення,
суд керується п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС
України, відповідно до якого у разі
задоволення позову суд може прийняти
постанову про визнання
протиправним рішення суб'єкта владних
повноважень та про скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправною та скасувати
постанову управління
Укртрансінспекції у Вінницькій
області № 011980 від 17.03.2014 про
застосування до ОСОБА_2
адміністративно-господарського штрафу
в розмірі 1700 грн.

Стягнути з державного бюджету України
понесені позивачем судові витрати у
вигляді судового збору в сумі 73,08
(сімдесят три гривні вісім копійок)
шляхом їх безспірного списання органом
ДКСУ з рахунків управління
Укртрансінспекції у Вінницькій
області на користь позивача - ОСОБА_2.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Жернаков Михайло
Володимирович