Справа № 2а-0370/303/11
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року Справа № 31783/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Ковельської міжрайонної
державної податкової інспекції
Волинської області на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 16 березня
2011 року у справі за позовом Ковельської
міжрайонної державної податкової
інспекції Волинської області до
Соловичівської сільської ради про
стягнення штрафних (фінансових)
санкцій,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2011 року позивач - Ковельська
міжрайонна державна податкова
інспекція Волинської області
звернулася до суду з позовом до
Соловичівської сільської ради, в якому
просить стягнути з відповідача суму
штрафних (фінансових) санкцій в розмірі
8 500,00 грн.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 16 березня
2011 року в задоволенні позову повністю
відмовлено.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що оскільки справляння
відповідачем у 2010 році збору за
припаркування автотранспорту не
підпадало під дію Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», тому Ковельською міжрайонною
державною податковою інспекцією
Волинської області штрафні (фінансові)
санкції за незастосування РРО при
справлянні зазначеного збору згідно із
рішенням № від 25.08.2010 року до
відповідача застосовані неправомірно.

З урахуванням наведеного, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
позовні вимоги про стягнення з
відповідача фінансових санкцій у
розмірі 8500 грн. 00 коп., згідно із
рішенням № від 25.08.2010 року про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій за порушення щодо
незастосування РРО при справлянні
збору за припаркування автотранспорту,
до задоволення не підлягають.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
незаконною, прийнятою з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, Ковельськка міжрайонна державна
податкова інспекція Волинської
області оскаржила її, подавши
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 16
березня 2011 року та прийняти нову
постанову, якою повністю задовольнити
позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт зазначає, що на підставі
результатів перевірки Соловичівської
сільської ради Ковельською МДПІ
прийнято рішення від 25.08.2010 року №
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій, яким застосовано штрафну
(фінансову) санкцію в сумі 8500 грн. 00 коп.
Зазначене рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій було
надіслано сільській раді відділенням
поштового зв'язку і отримано платником
згідно повідомлення про вручення
поштового відправлення 14.08.2010 р.

Апелянт стверджує, що процедуру
апеляційного узгодження Соловичівська
сільська рада не розпочинала, тобто
вище вказане рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій в
адміністративному чи судовому порядку
не оскаржувала. Тому, за відповідачем
рахується податкова заборгованість в
загальній сумі 8500 грн.00 коп. по штрафній
(фінансовій) санкції за порушення
законодавства про, застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг, що
підтверджується обліковою карткою
коду платежу 21080900.

Крім того, апелянт звертає увагу на те,
що судом першої інстанції було
порушено п.2 ст. 11 КАС України та
фактично було вийдено за межі позовних
вимог. В даному випадку, суд без
фактичної необхідності розглядав
позов не про стягнення заборгованості,
а фактично розглядав позов про
визнання неправомірним та скасування
рішення про застосування штрафних
санкцій, що не є предметом даного
позову.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило, а тому суд апеляційної
інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1
ст.197 КАС України вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що висновки суду
першої інстанції не відповідають
нормам матеріального та
процесуального права та фактичним
обставинам справи.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що Соловичівська
сільська рада зареєстрована як
юридична особа, що підтверджено
витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на 31.01.2011 року,
знаходиться на обліку як платник
податків у Турійському відділенні
Ковельської МДПІ, про що видано довідку
про взяття на облік платника податків
від 25.01.2010 року № 145.

22.07.2010 року державними податковими
ревізорами-інспекторами Ковельської
МДПІ на підставі направлення №060696 від
22.07.2010 року було проведено перевірку
господарської одиниці - парковки
автотранспорту, що знаходиться поблизу
озера Величі в селі Соловичі
Турійського району, де справляється
збір за припаркування автотранспорту-
Соловичівською сільською радою.

За результатами проведеної перевірки
складено акт №060276 від 22.07.2010 року
перевірки за дотриманням суб'єктами
господарювання порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій, з якого
видно, що перевіркою встановлено
порушення пунктів 1, 2 статті 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», а саме:
Соловичівською сільською радою не
проведені розрахункові операцій за
послуги з паркування автотранспорту на
території озера Величі в селі Соловичі
Турійського району на суму 1700 грн. 00
коп. через РРО, розрахункові документи
не видавалися. Згідно з квитанцією № 1
від 04.08.2010 року готівкова виручка в
розмірі 1700 грн. 00 коп. внесена касиром
ОСОБА_1 на рахунок Соловичівської
сільської ради з призначенням платежу
збір за паркування автотранспорту.

На підставі акту перевірки Ковельською
МДПІ прийнято рішення № про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 8500 грн. 00 коп., яке
надіслано Соловичівській сільськоій
раді та вручене адресату 30.08.2010 року, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення (а.с. 20
на звороті).

Таким чином, як слідує із матеріалів
справи, станом на 31.01.2011 року за
відповідачем рахується заборгованість
зі сплати штрафних (фінансових) санкцій
в розмірі 8500 грн. 00 коп. відповідно до
облікової картки з платежу штрафні
санкції за порушення законодавства про
патентування, норм з регулювання обігу
готівки та застосування РРО.

За сукупністю наведених обставин,
враховуючи, що відповідач у
встановлений законом строк не сплатив
суму штрафних (фінансових) санкцій,
рішення № від 25.08.2010 року не
оскаржив, а тому суд апеляційної
інстанції дійшов до висновку, що
підлягають задоволенню позовні вимоги
Ковельської міжрайонної державної
податкової інспекції Волинської
області до Соловичівської сільської
ради про стягнення штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 8 500,00 грн.

При цьому, апеляційний суд вважає за
необхідне зазначити, що суд першої
інстанції безпідставно вийшов за межі
позовних вимог перевіряючи
правомірність рішення про
застосування штрафних санкцій,
порушивши тим самим вимоги п.2 ст. 11 КАС
України, оскільки предметом розгляду у
даній справі є стягнення штрафних
(фінансових) санкцій на підставі
прийнятого суб'єктом владних
повноважень рішення, а не перевірка
правомірності прийняття останнього.

Згідно статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Отже, оскаржувана постанова суду
першої інстанції прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що відповідно до ст. 202 КАС
України є підставою для скасування та
прийняття нової постанови.

Керуючись ст. 195, п.п.1,2 ч.1 ст.197, ст.198, п. 4
ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Ковельської
міжрайонної державної податкової
інспекції Волинської області
задовольнити.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 16 березня
2011 року у справі №2а/0370/303/11 скасувати та
прийняти нову постанову, якою позов
Ковельської міжрайонної державної
податкової інспекції Волинської
області до Соловичівської сільської
ради про стягнення штрафних
(фінансових) санкцій задовольнити.

Стягнути з Соловичівської сільської
ради в дохід Державного бюджету
України штрафні (фінансові) санкці в
розмірі 8 500,00 грн. (вісім тисяч п'ятсот
грн.).

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник