Справа № 2а-1535/12/2170
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2014-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

----------------------
У Х В А Л А

19 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-1535/12/2170

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Дубровна В.А.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В.,
Романішина В.Л.

за участю секретаря - Цуцкірідзе М.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Херсоні на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 26 липня 2012
року по справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Херсонської області Державної
податкової служби про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2012 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 (далі -
позивач, ФОП ) звернулась до
Херсонського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 28.03.2012
року про застосування штрафних санкцій
у розмірі 1,00 грн. та року № від
28.03.2012 року

За наслідками розгляду
адміністративного позову Херсонським
окружним адміністративним судом 26
липня 2012 року прийнято постанову про
задоволення адміністративного позову.

Приймаючи означене рішення, суд першої
інстанції встановив відсутність
порушення позивачем законодавчих норм,
які стали підставами для визначення
ДПІ штрафних санкцій та прийняття
оскаржуваних повідомлень-рішень.

Відповідач звернувся з апеляційною
скаргою та просить скасувати вказане
рішення з огляду на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначив, що фізичні особи-
підприємці платники єдиного податку не
мають право здійснювати виробництво та
продаж ювелірних виробів.

В запереченнях на апеляційну скаргу
позивач просить залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду без змін, оскільки Податковим
кодексом України передбачено право
фізичної особи-підприємця бути
платником єдиного податку та
здійснювати діяльність з продажу
ювелірних виробів.

Суд апеляційної інстанції заслухав
суддю-доповідача, розглянув доводи
апеляційної скарги, перевірив
матеріали справи та зважаючи на
з'ясовані обставини, дійшов висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що
25.03.2012 р. податківцями проведено
фактичну перевірку господарської
одиниці ФОП ОСОБА_1 - ювелірного
магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 "

За наслідками фактичної перевірки ДПІ
прийняла податкові
повідомлення-рішення від 28 березня 2012
року:

- № про застосування штрафу у
розмірі 752,00 грн. за порушення вимог ст.
267.1.1 Податкового кодексу України;

- № про застосування штрафу у
розмірі 1,00 грн. за порушення вимог п. 1
ст. 3 Закон України № 265/95-ВР.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи
на момент проведення перевірки позивач
був платником єдиного податку згідно
Свідоцтво про сплату єдиного податку
від 01.01.2011 року, строк дії якого
продовжено з 01.01.2012 року по 31.05.2012 року.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 3 Закону
України №265/95-ВР суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані,
зокрема, проводити розрахункові
операції на повну суму покупки (надання
послуги) через зареєстровані,
опломбовані у встановленому порядку та
переведені у фіскальний режим роботи
реєстратори розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок.

Указом Президента України від 03.07.1998 №
727/98 "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва"
передбачено, що суб'єктам
підприємницької діяльності - фізичним
особам - платникам єдиного податку
надано право не застосовувати
реєстратор розрахункових операцій
(РРО) для проведення розрахунків із
споживачами.

Аналогічні приписи містяться п. 6 ст. 9
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг»

Відповідно до пп. 5 п. 297.1 ст. 297
Податкового кодексу України платники
єдиного податку звільняються від
обов'язку нарахування, сплати та
подання податкової звітності зі збору
за провадження деяких видів
підприємницької діяльності.

Підпунктом 291.5.1. пункту 291.5. статті 291
Податкового кодексу України визначено,
що не можуть бути платниками єдиного
податку суб'єкти господарювання
(юридичні особи та фізичні особи -
підприємці), які здійснюють, зокрема
видобуток, виробництво, реалізацію
дорогоцінних металів і дорогоцінного
каміння, у тому числі органогенного
утворення (крім виробництва,
постачання, продажу (реалізації)
ювелірних та побутових виробів з
дорогоцінних металів, дорогоцінного
каміння, дорогоцінного каміння
органогенного утворення та
напівдорогоцінного каміння).

Законом України " Про державне
регулювання видобутку, виробництва і
використання дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння та контроль за
операціями з ними" від 18.11.1997 р. № 637/97-ВР
(надалі - Закон України № 637/97-ВР)
визначено, що дорогоцінні метали - це
золото, срібло, платина і метали
платинової групи (паладій, іридій,
родій, осмій, рутеній) у будь-якому
вигляді та стані (сировина, сплави,
напівфабрикати, промислові продукти,
хімічні сполуки, вироби, відходи, брухт
тощо) (ч. 1); дорогоцінне каміння - це
природні та штучні (синтетичні)
мінерали в сировині, необробленому та
обробленому вигляді (виробах) (ч. 2);
дорогоцінне каміння органогенного
утворення - це перли і бурштин в
сировині, необробленому та обробленому
вигляді (ч. 3); видобуток дорогоцінних
металів - вилучення дорогоцінних
металів з надр і відходів
гірничо-збагачувального або
металургійного виробництва (хвости
збагачення, відвали, шлаки, шлами,
недогарки) усіма можливими способами
(ч. 5); видобуток дорогоцінного каміння
та напівдорогоцінного каміння -
вилучення дорогоцінного каміння та
напівдорогоцінного каміння з гірських
порід усіма можливими способами (ч. 6);
виробництво дорогоцінних металів -
вилучення дорогоцінних металів із
комплексних руд, концентратів та інших
напівпродуктів, відходів і брухту, що
містять ці метали, та афінаж
дорогоцінних металів (ч.7); афінаж
дорогоцінних металів - металургійний
процес одержання дорогоцінних металів
високої чистоти шляхом відділення від
них забруднюючих домішок (ч.19).

Діяльність у сфері торгівлі ювелірними
виробами згідно з КВЕД ДК 009:2005
відноситься до п. 52.48. " Роздрібна
торгівля у спеціалізованих магазинах
іншими непродовольчими товарами
"(підклас 52.48.2 "Роздрібна торгівля
годинниками та ювелірними виробами");
підклас 52.12.0 "Роздрібна торгівля в
неспеціалізованих магазинах без
переваги продовольчого асортименту",
який включає в себе роздрібну торгівлю
ювелірними виробами; підклас 51.47.9
"Оптова торгівля іншими
непродовольчими товарами споживчого
призначення, н. в. і. г.", який включає в
себе оптову торгівлю ювелірними
виробами.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що з приписів вказаних
правових норм вбачається, що поняття
"видобуток, виробництво та реалізація
дорогоцінних металів і дорогоцінного
каміння" і поняття "виробництво і
реалізація ювелірних виробів" не є
тотожними.

Згідно Свідоцтва про сплату єдиного
податку позивача віднесено до ІІ групи
фізичних осіб - підприємців, які
здійснюють господарську діяльність з
надання послуг, у тому числі побутових,
платникам єдиного податку та/або
населенню, виробництво та/або продаж
товарів, діяльність у сфері
ресторанного господарства, за умови, що
протягом календарного року
відповідають сукупності критеріїв
щодо не використовування праці
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 10
осіб, та обсяг доходу не перевищує 1 000 000
гривень; визначено код виду діяльності
КВЕД 52.48.2. Роздрібна торгівля
годинниками та ювелірними виробами.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що
перебуваючи на спрощеній системі
оподаткування, що підтверджується
відповідним свідоцтвом, позивач при
реалізації ювелірних виробів не
зобов'язаний мати РРО та торговий
патент на право здійснення
торгівельної діяльності у пунктах
продажу товарів. При цьому, твердження
податкового органу, що здійснюючи
діяльність з реалізації ювелірних
виробів, позивач фактично здійснює
реалізацію дорогоцінних металів та
дорогоцінного каміння є хибним.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з посиланням апеляційної
скарги на пп. 291.5.1 пункту 291.5 статті 291
Податкового кодексу України, яким
передбачено, що не можуть бути
платниками єдиного податку суб'єкти
господарювання (юридичні особи та
фізичні особи - підприємці), які
здійснюють, зокрема, видобуток,
виробництво, реалізацію дорогоцінних
металів і дорогоцінного каміння, у тому
числі органогенного утворення,
оскільки апелянтом не враховано, що
зазначеному положенні міститься
виключення з цього переліку - це
виробництво, постачання, продаж
(реалізації) ювелірних та побутових
виробів з дорогоцінних металів,
дорогоцінного каміння, дорогоцінного
каміння органогенного утворення та
напівдорогоцінного каміння.

Отже, обмеження на застосування
спрощеної системи оподаткування,
обліку та звітності поширюється на
суб`єктів господарювання, які
здійснюють операції з дорогоцінними
металами та дорогоцінним камінням як
сировиною, а не з готовою продукцією
споживчого призначення.

До того ж вказане спростовується
вищенаведеним поняттям " дорогоцінні
метали" у розумінні Закону України №
637/97-ВР).

Також апеляційна скарга не містить
пояснень ДПІ щодо наявності у позивача
на момент перевірки свідоцтва про
сплату єдиного податку, яке було
дійсним, що на думку суду є не логічним
в порівнянні з доводами податкового
щодо відсутності права позивача бути
платником єдиного податку

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції про те, що
позивачем не допущено порушення
законодавчих норм та вважає позовні
вимоги щодо скасування податкових
повідомлень-рішень від 28.03.2012 року
№ та № обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують рішення суду першої
інстанції.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС
України, апеляційна скарга має бути
залишена без задоволення, а оскаржена
постанова - без змін.

Керуючись ст. ст. 195,196, 198, 200, 206, 254 КАС
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
залишити без задоволення, а постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 26 липня 2012
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили після проголошення та
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
часу отримання копії рішення
сторонами.

Суддя-доповідач: Димерлій О.О.

Суддя: Єщенко О.В.

Суддя: Романішин В.Л.