Справа № П/811/65/14
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2014 рокусправа № П/811/65/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чабаненко С.В.

суддів: Іванова
С.М. Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 17
лютого 2014 року у справі № П/811/65/14 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Світловодський
машинобудівний завод» до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області про визнання
протиправним та скасування податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Світловодський
машинобудівний завод» звернулось до
суду з адміністративним позовом, в
якому просило визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення, прийняті
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області від 06.06.13 року
№ та №. В обґрунтування
позовних вимог зазначив, що спірні
податкові повідомлення - рішення про
збільшення грошового зобов'язання з
податку на прибуток підприємства та з
податку на додану вартість винесені за
результатами позапланової
документальної невиїзної перевірки
позивача, оформленої актом №276/2200/30119170
від 20.05.13, якою встановлено порушення
формування витрат, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування
податком на прибуток, та податкового
кредиту з ПДВ по взаємовідносинах з ТОВ
"Альтаір Альфа Плюс", які визнані
нікчемним правочином. Стверджуючи, що
такі висновки не відповідають
фактичним даним про характер його
взаємовідносин з ТОВ "Альтаір Альфа
Плюс", які підтверджені належними
первинними документами, доводячи
дійсність господарських операцій,
поставлених під сумнів відповідачем,
та правомірність їх відображення у
своєму податковому обліку, позивач
просить суд визнати протиправними та
скасувати спірні податкові
повідомлення-рішення.

Постановою Кіровоградського
окружного адміністративного суду 17
лютого 2014 року адміністративний позов
задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, Кіровоградська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області звернулась з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення норм
процесуального права, просило
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нове рішення про відмову у
задоволенні позову. Апелянт зазначає,
судом першої інстанції не прийнято до
уваги, що господарські операції
позивача з контрагентом - ТОВ "Альтаір
Альфа Плюс" не мали реального
характеру, так як укладені правочини є
нікчемними. Тому, винесені за
результатами перевірки податкові
повідомлення-рішення, прийняті згідно
нормам чинного законодавства, на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Сторони, належним чином повідомлені
про дату, місце і час розгляду
апеляційної скарги, доказом чого є
повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення, не прибули, про причини
неприбуття не повідомили.

Відповідно до частини 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Справа розглянута у відповідності до
приписів частини 1 статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за якими у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, дійшла
висновку про відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
на підставі письмових доказів, що
містяться в матеріалах справи,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Світловодський
машинобудівний завод" з 04.07.05 року
зареєстроване як юридична особа
виконавчим комітетом Світловодської
міської ради Кіровоградської області
(а.с.11, т.1), перебуває на податковому
обліку в Кіровоградській об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області. Відповідачем
на підставі наказу №390 від 15.05.13
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку позивача з питання
підтвердження господарських відносин
з платником податків ТОВ "Альтаір Альфа
Плюс" за лютий - квітень 2012 року,
результати якої оформлено актом
№276//2200/30119170 від 20.05.13 року. Висновками
акту перевірки встановлено порушення
позивачем:

- п.138.1, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
прибуток в періоді, що перевірявся, на
загальну суму 7078, 80 грн., в т.ч.: за 1
квартал 2012 року в сумі 3264,91 грн., за 2
квартал 2012 року в сумі 3813,89 грн.;

- п.198.1, п.198.3 ст.198 ПК України, в
результаті чого завищено податковий
кредит за перевіряємий період в сумі
6741,71 грн., в т.ч.: за лютий 2012 року - 1 068,14
грн., березень 2012 року - 2041,29 грн.,
квітень 2012 року - 3 632,28 грн.;

- ч.1, ч.5 ст.203, ч.1 ст.216, ст.228 ЦК України в
частині недодержання вимог зазначених
статей в момент вчинення правочинів,
які не спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними
по правочинах, здійснених ТОВ "СМЗ" з
зазначеними у акті перевірки покупцями
та постачальниками.

На підставі цього акту винесено
податкові повідомлення-рішення:

- форми "Р" № від 06.06.13, яким
позивачеві згідно з п.54.3 ст.54 ПК України
та відповідно до п.123.1 ст.123 ПК України
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток підприємств за
основним платежем на суму 7078,80 грн. та
за штрафними (фінансовими) санкціями на
суму 3539,40 грн., усього - 10618,20 грн. (а.с. 26,
т. 1).

- форми "Р" № від 06.06.13, яким
позивачеві згідно з п.54.3 ст.54 ПК України
та відповідно до п.123.1 ст.123 ПК України,
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість за
основним платежем на суму 5674 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями на
суму 2 837 грн., усього - 8 511 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов висновку про
протиправність спірних податкових
повідомлень-рішень.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції та
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 138.4 статті 138 Податкового
кодексу України передбачено, що
витрати, що формують собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, визнаються витратами
того звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг. При
цьому, згідно з підпунктом 139.1.9 пункту
139.1 статті 139 Податкового кодексу
України не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій зокрема з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг. Датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною. (пункт 198.2 статті
198 ПК України).

Згідно з пунктом 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового
кодексу України встановлено, що для
цілей оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.
Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків. Водночас за
відсутності факту придбання товарів чи
послуг або в разі якщо придбані товари
чи послуги не призначені для
використання у господарській
діяльності платника податку,
відповідні суми не можуть включатися
до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підтвердження реальності
господарських операцій позивача з ТОВ
"Альтаір Альфа Плюс", позивач придбав у
ТОВ "Альтаір Альфа Плюс"
металопродукцію вартістю 40 450, 28 грн., у
т.ч. ПДВ - 6741, 71 грн. Передоплата товару
проведена на підставі виставлених
рахунків-фактур №СФ-0002534 від 21.02.12,
№СФ-0003430 від 23.03.12, №СФ-0003613 від 02.03.12 (а.с.
31, 39, 44, т.1), які оплачені ТОВ "СМЗ" шляхом
списання коштів з банківського рахунка
24.02.12, 26.02.12, 03.04.12 (а.с. 34, 42-43, 47 т.1). У
зв'язку з цим ТОВ "Альтаір Альфа Плюс" на
адресу позивача виписано податкові
накладні №84 від 24.02.12 на суму 6 408,86 грн.,
в т.ч. ПДВ - 1068,14 грн., №120 від 26.03.12 на суму
12247,76 грн., в т.ч. ПДВ - 2041,29 грн., №4 від
03.04.12 на суму 21793,66 грн., в т.ч. ПДВ - 3632,28
грн. (а.с. 33, 41, 46, т.1). Поставка товару
оформлена складанням видаткових
накладних №РН-0001131 від 28.02.12, №РН-00011229
від 29.03.12, №РН-0001261 від 12.04.12 (а.с. 45, т.1,
а.с. 74, 75, т.2)

На підставі податкових накладних ТОВ
"Альтаір Альфа Плюс" позивачем
сформовано податковий кредит у
податкових деклараціях з ПДВ за лютий
2012 року у розмірі 1068, 14 грн., березень 2012
року - 2 041,29 грн., квітень 2012 року - 3 632,
28 грн. (а.с. 58 - 88, т.1), а вартість
придбаних товарів включена до складу
витрат, що враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування, податкових
декларацій з податку на прибуток
підприємства у відповідних податкових
періодах (а.с. 14- 17, т.2) Придбані у ТОВ
"Альтаір Альфа Плюс" товар доставлений
з м. Дніпропетровська до м.
Світловодська перевізником ТОВ "Нова
пошта", з яким позивачем укладено
договір про надання
транспортно-експедиторських послуг
№12388 від 02.06.11 (а.с.47-51, т.2). На
підтвердження цього позивачем суду
надано копії товарно-транспортних
накладних від 27.02.12, від 28.02.12 (а.с. 36, 38,
т.1), а також акти здачі прийняття-робіт
(надання послуг) з перевезення вантажу
від 29.02.12, від 15.03.12. (а.с. 35, 37, т.1)
Прийняття товарів від імені позивача
здійснювала його уповноважена
посадова особа - провідний спеціаліст
по маркетингу Дєментєєв Р.І. за
довіреностями №30/30 від 21.02.12, №55/56 від
27.03.12, №61/61 від 03.04.12, які зареєстровані в
журналі реєстрації довіреностей ТОВ
"СМЗ" (а.с. 53-61, т.2). Поставлені ТОВ
"Альтаір Альфа Плюс" товари
використані ТОВ "СМЗ" у виробництві
інструментів та обладнання з подальшою
їх реалізацією ПАТ "АрселорМіттал
Кривий Ріг", на підтвердження чого у
матеріалах справи містяться планові
калькуляції на виробництво продукції.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що право на формування витрат, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування податком на прибуток
підприємства, та податкового кредиту з
ПДВ по взаємовідносинах з ТОВ "Альтаір
Альфа Плюс" виникло внаслідок
фактичного проведення господарських
операцій, які є об'єктами
оподаткування, підтверджено належними
первинними документами
бухгалтерського та податкового обліку.

Щодо посилань відповідача на вчинення
позивачем правочинів, які не
спрямовані на настання реальних
наслідків, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 228 Цивільного кодексу
України, правочин вважається таким, що
порушує публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним. У разі
недодержання вимоги щодо
відповідності правочину інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам такий правочин може бути
визнаний недійсним. Якщо визнаний
судом недійсний правочин було вчинено
з метою, що завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, то при
наявності умислу у обох сторін - в разі
виконання правочину обома сторонами - в
дохід держави за рішенням суду
стягується все одержане ними за угодою,
а в разі виконання правочину однією
стороною з іншої сторони за рішенням
суду стягується в дохід держави все
одержане нею і все належне - з неї
першій стороні на відшкодування
одержаного. При наявності умислу лише у
однієї із сторін все одержане нею за
правочином повинно бути повернуто
іншій стороні, а одержане останньою або
належне їй на відшкодування виконаного
за рішенням суду стягується в дохід
держави.

Відповідно до презумпції
правомірності правочину всі укладені
між сторонами правочини є чинними, якщо
їх недійсність прямо не встановлена
законом (нікчемні правочини). В усіх
інших випадках питання про недійсність
правочину має бути встановлено судом
на підставі заяви зацікавленої особи
після повного та всебічного розгляду
питання про недійсність такого
правочину. Про недійсність правочини
ухвалюється судове рішення.

Так, законом не передбачена можливість
визначення податковим органом
правочину нікчемним під час проведення
перевірки суб'єкта господарювання на
підставі припущень, що відповідні
господарські операції проведені з
певними контрагентами було здійснено
без наміру створення правових
наслідків. Адже, в окремому випадку,
факт недійсності правочину може бути
встановлено рішенням суду. Крім того,
відповідно до ст. 234 Цивільного кодексу
України, фіктивний правочин визнається
судом недійсним. При цьому фіктивним
правочином є правочин, який вчинено без
наміру створення правових наслідків,
які обумовлюються цим правочином.
Натомість відповідачем не були надані
відповідні судові рішення щодо
визнання, укладених правочинів
недійсними.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції, вірно дана правова оцінка
обставинам у справі; судове рішення
ухвалено з додержанням норм
процесуального права, що згідно ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України є підставою для залишення
апеляційної скарги без задоволення, а
постанови суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області -
залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2014
року у справі № П/811/65/14 - залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили
з моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
складення у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
С.В. Чабаненко

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
А.В. Шлай

Згідно з оригіналом.

Помічник судді
І.О. Гуртова