Справа № 810/5076/14
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2014 року 810/5076/14

приміщення суду за адресою: м. Київ, бул.
Лесі Українки, 26,

час прийняття постанови : 13 год. 20
хв.

Київський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
Лиска І.Г.

при секретарі:
Васковець М.С. , за участю представників
сторін, розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд"
до Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про визнання протиправними
та скасування рішень про коригування
митної вартості,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фоззі-Фуд" з позовом
до Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування рішень про коригування
митної вартості 14.02.2014 року
№100250002/2014/000078/2, від 09.04.2014 року
№100270002/2014/000175/2, від 17.04.2014 року №1002500.

Зазначали, що при митному оформленні
товарів, які ввозились на територію
України, їх митна вартість визначалась
за основним методом - ціною договору
(контракту), відповідні відомості
заявлялися у деклараціях митної
вартості, до яких додавалися усі
необхідні документи для підтвердження
ціни. Стверджували, що митний орган
безпідставно не погодився із заявленою
декларантом митною вартістю товарів,
визначеною за ціною договору
(контракту), та незаконно прийняв
рішення про коригування митної
вартості із застосуванням резервного
методу. Звертали увагу на відсутність
підстав для витребування у позивача
додаткових документів для
підтвердження митної вартості товарів,
а також на невідповідність рішень про
коригування вимогам до їх оформлення і
недотримання порядку щодо черговості
застосування методів визначення
митної вартості. Також наголошували на
не проведенні процедури консультацій і
на обов'язку митниці доводити
наявність обґрунтованого сумніву у
правильності визначення митної
вартості.

Посилаючись на порушення відповідачем
положень Конституції України та
Митного кодексу України, просили
визнати протиправними та скасувати
оскаржувані рішення про коригування
митної вартості.

У судовому засіданні представник
позивача Наконечний В.Л. підтримав
позовні вимоги та просив їх
задовольнити повністю, підтвердив
обставини. викладені у позовній заяві.

Представник відповідача Гаджиєв асім
Фарадж огли у судовому засіданні
проти задоволення позову заперечував,
з підстав, зазначених у письмових
запереченнях на позов.
Вказав, у тому числі і в письмових
запереченнях, що надані позивачем
документи виявились недостатніми для
визнання заявленої митної вартості за
основним методом, тому митний орган
законно та обґрунтовано прийняв
рішення про коригування митної
вартості, підстави для їх скасування
відсутні. Стверджував правомірність
дій органу доходів і зборів, а також те,
що відповідальність за обґрунтування
цін за зовнішньоекономічними
контрактами покладається на суб'єктів
підприємницької діяльності. Зазначив,
що підставою для витребування
додаткових документів у позивача
слугували розбіжності у поданих
первинно документах.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
вислухавши сторони, суд вважає
встановленими наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фоззі-Фуд» є
юридичною особою, зареєстроване 2
грудня 2002 року Києво-Святошинською
районною державною адміністрацією
Київської області (т.1 а.с.15).

26 грудня 2013 року між ТОВ «Фоззі-Фуд» та
«Noridane Food A/S» (Данія) укладено договір
(контракт) купівлі-продажу товарів №184,

Відповідно умов п. 3.1 контракту товар
постачається за умовами FCA згідно
Інкотермс 2010.

Згідно правил Інкотермс 2010 термін FCA (Free
Carrier) - (Франко перевізник) означає, що
продавець вважається тим, хто виконав
своє зобов'язання по поставці товару,
який пройшов митне очищення для
ввезення, з моменту передачі його в
розпорядження перевізника в
обумовленому пункті.

Після ТОВ «Фоззі-Фуд» до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
були подані засобами електронного
зв'язку митні декларації (далі -МД)
від:-12.02.2014 року
№100250002/2013/061389,-08.04.2014 року №
100270002/2013/299376,- 16.04.2014 року №
100250002/2013/063361,

На підтвердження митної вартості
товару за МД від 12.02.2014 року
№100250002/2013/061389 позивачем було надано
митному органу пакет документів,
передбачений ст. 335 та ч. 2 ст. 53 МК
України.

Перелік наданих документів наведений у
графі 44 МД, листі про надання
додаткових документів до митного
оформлення , зокрема: - картку
обліку особи, яка здійснює операції з
товарами (код 1602); - міжнародну
автомобільну накладну (CMR) (код 2730);
книжку МДП (Carnet TIR) (код 2950);-документ, що
підтверджує вартість перевезення
товару (код 3007); - рахунок-фактуру
(інвойс) (код 3105); - пакувальний лист (код
3141); - страховий поліс (код 3530);
-зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі-продажу товарів
(крім позначеного кодом 4104), подання
якого для митного оформлення не
супроводжується поданням пов'язаних з
ним посередницьких
(зовнішньоекономічних та/або
внутрішніх) договорів (код 4100); -договір
(контракт) про перевезення (код 4301); -
ветеринарні свідоцтва форм Ф-1, Ф-2
(ввезення товарів) (використовуються
для підтвердження проведення
ветеринарно-санітарного контролю при
митному оформленні товару)
(Держветфітослужба України) (код 5053); -
інформацію про позитивні результати
здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару (наявність на товаросупровідних
документах відбитку штампу
"Санітарно-епідеміологічний контроль
здійснено") (код 5501); - інформацію
про позитивні результати здійснення
радіологічного контролю товару (для
товарів і транспортних засобів, що не
підлягають екологічному контролю)
(наявність на товаросупровідних
документах відбитку штампу
"Радіологічний контроль ввіз/вивіз
дозволено") (код 5504); -резервна позиція
(код 5511); - сертифікат про
походження товару загальної форми (код
7011);-сертифікат якості (код 9000).

Подібні документи подавалися по
іншим митним оформленням.

Надалі відповідач повідомив
декларанта ТОВ «Фоззі-Фуд», що
відповідно до ст. 53 Митного кодексу
України від 13.03.2012 року № 4495-VI
необхідно подання додаткових
документів, що підтверджують митну
вартість товару: - для
підтвердження витрат на
транспортування декларантом
відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ необхідно
подати транспортні (перевізні)
документи, а також документи, що
містять відомості про вартість
перевезення оцінюваних товарів (п. III
Правил затверджених наказом
Міністерства фінансів України від
24.05.2012 № 599), - договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором на поставку
товарів, митна вартість яких
визначається; - рахунки про
здійснення платежів третім особам на
користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); -
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);-виписку з бухгалтерської
документації; -каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; - копію митної декларації
країни відправлення; -висновки про
якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Подібні документи вимагалися по
іншим митним оформленням.

Листом від 11.02.2014 року вих. № 255
декларант позивача ОСОБА_4 надала
додаткові документи: - прайс-лист; -
комерційну пропозицію; - платіжне
доручення в іноземній валюті та
проформу-інвойс до нього, вказавши що
спочатку була направлена
проформа-інвойс на одну вагу, а при
завантаженні був виданий інший інвойс
де вказана вірна вага, частина товару
не сплачувалась; - виписку по особовому
рахунку.

Крім того, ОСОБА_4 в листі
зазначила, що інших додаткових
документів на наданий надати не має
можливості .

Після чого відповідачем були
прийняті рішення про коригування
митної вартості товарів від: -
14.02.2014 року № 100250002/2014/000078/2 (надалі
-«Рішення № 1»); -09.04.2014 року №
100270002/2014/000175/2 (надалі -«Рішення № 2»);
-17.04.2014 року № 100250002/2014/000175/2 (надалі
-«Рішення № 3»).

За даними рішеннями було збільшено
вартість на наступні продукти:
Печінка яловичина заморожена.
торгівельної марки " Nortura" , виробник
"Nortura SA" Норвегія; Печінка яловичина
заморожена, торгівельна марка "Tondem Husipari
ES", виробник Tondem Husipari ES Kereskedelmi KFT,
Угорщина.

Підстави визначення митної вартості за
резервним методом вказано у графі 33
оскаржуваних рішень та є подібними, а
саме: «митна вартість не може бути
визначена за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції) через: неподання основних
документів, які підтверджують
відомості про заявлену митну вартість
товарів ; невідповідність обраного
декларантом методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 Митного кодексу України; у
митного органу наявна інформація щодо
числових значень складових митної
вартості та інших умов, що могли
вплинути на ціну товар, яка призвела до
сумніву у правильності визначення
митної вартості.

Після чого зазначено, види документів,
які були витребувані митним органом у
позивача.

Митна вартість визначена за резервним
методом та ґрунтується на раніше
визнаних (визначених) митними органами
митних вартостях. Процедура
консультацій митним органом та
декларантом проведена.

ТОВ "Фоззі-Фуд" протягом 80 днів з
моменту випуску товарів у вільний
обіг зверталось до відповідача з
заявами на визнання заявленої митної
вартості та скасування рішень. додаючи
додаткові документи, проте митним
органом не було прийнято подані
позивачем документи та відмовлено у
перегляді оскаржуваних рішень.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

За приписами статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадови особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як визначає стаття 246 Митного кодексу
України метою митного оформлення є
забезпечення дотримання встановленого
законодавством України порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України, а також
забезпечення статистичного обліку
ввезення на митну територію України,
вивезення за її межі і транзиту через
її територію товарів.

У статті 318 Митного кодексу України
закріплено, що митний контроль
передбачає виконання органами доходів
і зборів мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

У статті 8 Митного кодексу України
принципами здійснення державної
митної справи визначено законність,
презумпцію невинуватості, єдиний
порядок переміщення товарів,
транспортних засобів через митний
кордон України, спрощення законної
торгівлі; заохочення доброчесності.

Згідно положень статті 257
Митного кодексу України декларування
здійснюється шляхом заявлення за
встановленою формою (письмовою, усною,
шляхом вчинення дій) точних відомостей
про товари, мету їх переміщення через
митний кордон України, а також
відомостей, необхідних для здійснення
їх митного контролю та митного
оформлення, зокрема: код товару згідно
з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів;
митна вартість товарів та метод її
визначення; суми митних платежів;
спосіб забезпечення сплати митних
платежів (у разі застосування заходів
гарантування їх сплати).

За змістом статей 49 та 50 Митного
кодексу України митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари. Відомості про митну
вартість товарів використовуються,
зокрема, для нарахування митних
платежів.

У силу приписів частин четвертої та
п'ятої статті 58 Митного кодексу України
митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті. При цьому,
ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за основним методом (тобто за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції)) та
другорядними: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); за резервним. Основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу
(стаття 57 Митного кодексу України).

За нормами статті 53 Митного кодексу
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає органу
доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, зокрема, є:
декларація митної вартості та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

У частині п'ятій цієї ж статті вказано,
що забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.

У відповідності із частиною третьою
статті 53 Митного кодексу України в разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

За змістом статті 54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості. Контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Статтею 58 Митного кодексу України
закріплено, що метод визначення митної
вартості за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, застосовується
у разі, якщо щодо продажу оцінюваних
товарів або їх ціни відсутні будь-які
умови або застереження, які
унеможливлюють визначення вартості
цих товарів. Метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні. У разі
якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи.

Згідно із частинами четвертою та п'ятою
статті 54 Митного кодексу України орган
доходів і зборів під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів зобов'язаний,
зокрема, здійснювати контроль
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів має
право упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості, а також у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частини шостої статті 54
Митного кодексу України орган доходів
і зборів може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: невірно проведеного декларантом
або уповноваженою ним особою
розрахунку митної вартості; неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

З метою усунення розбіжностей в
документах, усунення сумнівів щодо
підробки документів або з'ясування
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, які виявились відсутніми,
закон надає право митному органу
витребувати від декларанта інші
додаткові документи, що перелічені в
частині третій статті 53 Митного
кодексу України.

Крім того, пунктами 3.16, 3.17 Загального
додатку до Міжнародної конвенції про
спрощення та гармонізацію митних
процедур, до якої Україна приєдналась
згідно із Законом України №3018-VI «Про
внесення змін до Закону України «Про
приєднання України до Протоколу про
внесення змін до Міжнародної конвенції
про спрощення та гармонізацію митних
процедур», встановлено стандартне
правило, що на підтвердження
декларації на товари митна служба
вимагає тільки ті документи, які є
необхідними для проведення контролю за
даною операцією та забезпечення
виконання усіх вимог щодо застосування
митного законодавства.

Згідно вимог частини другої статті 55
Митного кодексу України прийняте
органом доходів і зборів письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити:
обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано; наявну в митного
органу інформацію (у тому числі щодо
числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом;
вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана органом
доходів і зборів; обґрунтування
числового значення митної вартості
товарів, скоригованої органом доходів
і зборів, та фактів, які вплинули на
таке коригування; інформацію про: а)
право декларанта або уповноваженої ним
особи на випуск у вільний обіг товарів,
що декларуються: у разі згоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною органом
доходів і зборів; у разі незгоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
цієї статті; б) право декларанта або
уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості до органу вищого рівня
відповідно до глави 4 цього Кодексу або
до суду.

Як закріплено в Методичних
рекомендаціях щодо роботи посадових
осіб митних органів з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків при
здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, затверджених наказом
Державної митної служби України від 13
липня 2012 року №362, під час робіт з
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
використовуються такі джерела
інформації: спеціалізовані
програмно-інформаційні комплекси
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Держмитслужби України;
спеціалізовані видання, які містять
інформацію про ціни, сформовані на
світовому ринку; інформація, отримана
від Держмитслужби України, про ціни на
товари та/або сировину, матеріали,
комплектуючі, які входять до складу
товарів; інформація, отримана від
митних органів іноземних держав за
результатами перевірки автентичності
документів, які подавалися під час
митного контролю та митного оформлення
товару; інформація, отримана за
результатами здійснення митного
контролю, в тому числі за результатами
проведення документальних перевірок
дотримання вимог законодавства з
питань державної митної справи;
інформація, отримана від державних
органів, установ та організацій на
запити митних органів та/або
Держмитслужби України; цінова
інформація, отримана в рамках
домовленостей, укладених між
Держмитслужби України та асоціаціями,
спілками та іншими об'єднаннями
імпортерів та виробників; висновки про
якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, що мають відповідні
повноваження згідно із законодавством;
інформація, отримана в мережі Інтернет
(офіційні сайти виробників товарів,
прайс-листи Інтернет-магазинів тощо).

Також у постанові Верховного Суду
України від 23 квітня 2013 року у справі
№21-85а13 зазначено, що у справі, яка
розглядається, встановлено, що рішення
про визначення митної вартості товару
митниця прийняла того ж дня, коли
декларант ознайомився із записом про
необхідність надання додаткових
документів. При цьому не застосувала
жодного іншого методу, крім шостого
(резервного), та не провела
консультації з декларантом. Колегія
суддів Верховного Суду України, за
таких обставин, прийшла до висновку, що
це свідчить про те, що митниця не
дотримала передбаченого Митним
кодексом порядку визначення митної
вартості товару.

Зважаючи на викладене, суд констатує
таке.

Митним органом під час витребування
додаткових документів і під час
розгляду додатково поданих документів
протягом 80 днів з моменту випуску
товарів у вільний обіг не зазначено
підстав для цього, як і не подано
доказів наявності обставин, які
слугують підставами для такого
витребування. У той же час, відповідач
лише під час розгляду справи повідомив
суд про відсутність такої складової
митної вартості як вартість робіт
пов'язаних із пакуванням; а у довідках
про транспортні витрати - інформації,
що підтверджує числові значення
складових митної вартості і окремих
складових транспортних витрат, таких
як завантаження, розвантаження, номер
CMR.

Крім того, у судовому засіданні
представник відповідача не зміг
спростувати доводів позивача про те, що
витрати щодо пакування, в тому числі і
роботи по пакуванню, включені у
вартість товару, зважаючи на пункт 2.1
контракту, тому вони додатково не
включаються у митну вартість товару і
не підлягають підтвердженню
товариством. До того ж, суд
погоджується, що така обставина не є
розбіжністю у документах, як-то
заявлено представником митниці у
судовому засіданні.

Щодо документів на підтвердження
транспортних витрат, то дійсно,
вичерпного переліку документів, які
містять відомості про вартість
перевезення оцінюваних товарів, вимог
до їх оформлення та відомостей, які
повинні бути в них зазначені, та які
можуть бути подані під час митного
оформлення оцінюваних товарів
законодавством не встановлено. При
цьому, у випадку, який розглядається,
твердження про неможливість
ідентифікації поданих транспортних
довідок із оцінюваними товарами є
помилковим, оскільки у таких довідках
наявні номери інвойсів, які дають змогу
визначити партію товару, яка
перевозилась у взаємозв'язку із
конкретними довідками.

Стосовно прайс-листа, то він може
вимагатись лише у разі встановлення
розбіжностей в основних документах, до
яких він не відноситься. Крім того, у
цьому випадку досліджуваний прайс-лист
відповідав по змісту і суті
загальноприйнятій практиці щодо
оформлення такого документа.

Неспростованими залишилися і доводи
позивача щодо непроведення
консультацій із декларантом
товариства.

Митниця також не надала доказів
існування обмежень для визначення
митної вартості задекларованих
товарів за ціною договору, наведених у
статті 58 Митного кодексу України.

У оскаржуваних рішеннях про
коригування митної вартості відсутнє
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
органом доходів і зборів, та фактів, які
вплинули на таке коригування, як і не
зазначено наявну в митного органу
інформацію, яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом.

Таким чином такі рішення не
відповідають положенням частини
другої статті 55 Митного кодексу
України.

Як передбачає частина сьома статті 54
Митного кодексу України у разі якщо під
час проведення митного контролю орган
доходів і зборів не може аргументовано
довести, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів,
заявлена декларантом або
уповноваженою особою митна вартість
вважається визнаною автоматично.

У той же час, у цьому випадку вимог
такої норми Митного кодексу
відповідачем дотримано не було.

Також митний орган не довів і
неможливості застосування попередніх
методів для визначення митної
вартості, зважаючи на наявність
інформації про митні оформлення
аналогічних товарів, у зв'язку із чим
безпідставно визначив таку вартість за
резервним методом.

Стосовно відсутності висновку
експертної організації щодо якісних
характеристик товару, то за правилами
частини третьої статті 53 Митного
кодексу України такі документи
надаються на письмову вимогу митниці
виключно у випадку їх наявності у
декларанта. У цьому ж випадку митниця
не довела, що їх відсутність не дала
змогу визначити митну вартість за
основним методом.

Стосовно відсутність митної
декларації країни відправлення суд
зазначає, що вказана декларація не є
основним документом, перелік яких
міститься у ч. 2 ст. 53 МКУ, тому не
повинна була надаватись разом з митною
декларацією для підтвердження
заявленої митної вартості.

Митна декларація країни відправлення
міститься у п. 7 ч. З ст. 53 МКУ як
додатковий документ, який митниця має
право витребувати тільки у разі якщо
документи, зазначені у ч. 2 ст, 53 МКУ,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або відлягає
сплаті за ці товари.

Таким чином, митна декларація країни
відправлення не передбачена в
зазначеній нормі і тому відсутність її
відсутність на момент подання митної
декларації на товари до митного
оформлення не є розбіжностями в
документах, тим паче розбіжностями в
числових значеннях складових митної
вартості.

Щодо твердження відповідача, що в
платіжному дорученні №14185 від
26.03.2014року зазначена сума
відрізняється від суми вказаної в
інвойсі від 11.04.2014 року в більшу
сторону суд зазначає наступне.

Зазначене платіжне доручення
надавалось по поставці 184-31 одночасно з
поданням митної декларації від 16.04.2014
№100250002/2014/063661, про що свідчить його
наявність в графі 44 вказаної митної
декларації під кодом 3002. При цьому,
разом з митною декларацією також
подавалася проформа-інвойс від 12.03.2014 №
201407221 (код 9000 в графі 44 митної
декларації), за якою здійснювалась
попередня оплата товару за вказаним
платіжним дорученням. Саме номер та
дата проформи-інвойсу і міститься у
зазначеному платіжному дорученні, про
що навіть було зазначено в графі 44
митної декларації від 16.04.2014
№100250002/2014/063661. Тому посилання
відповідача на те, що в платіжному
дорученні міститься посилання на
документ, який не подавався разом з
митною декларацією, не відповідає
дійсності.

Щодо того, що сума у платіжному
дорученні менша, ніж сума в інвойсі на
товар то відповідно до п. 8.1 контракту
оплата здійснюється шляхом 100 %
передплати до моменту відправлення
товару продавцем на підставі
проформи-інвойсу.

ТОВ «Фоззі-Фуд» здійснило оплату
товару згідно із зазначеними
положеннями договору в сумі, яка була
вказана у проформі-інвойсі.
Відвантажено товару було на більшу
суму, що й відображено в інвойсі на дану
партію товару. Проформа-інвойс
використовується в комерційній
практиці як попередній документ, тому
остаточні розрахунки за товар
здійснюються вже на підставі
комерційного інвойсу. Отже, ТОВ
«Фоззі-Фуд», отримавши разом з товаром
інвойс, здійснило доплату за
поставлений товар платіжним
дорученням №14388 від 15.04.2014р., яке було
надано відповідачу разом з заявою від
07.07.2014 №УРБ 10/14-3129. Отже, оплата за товар
була здійснена відповідно до умов
договору і будь-які розбіжності у
поданих митному органу документах були
відсутні.

У частині третій статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
закріплено загальні критерії для
оцінювання рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, на дотримання яких
адміністративні суди перевіряють, чи
прийняті (вчинені) вони: на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

При цьому, аналіз викладених вище
законодавчих норм та обставин справи
свідчить про недотримання митним
органом перерахованих критеріїв при
прийнятті оскаржуваних рішень про
коригування митної вартості товарів,
що має наслідком їх протиправність.

За правилами частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Це покладає
на суб'єкта владних повноважень
обов'язок аргументовано, посилаючись
на докази, довести правомірність свого
рішення, дії чи бездіяльності та
спростувати твердження позивача про
порушення його прав, свобод чи
інтересів.

Суд підкреслює, що у випадку, який
розглядається, митний орган не довів
правомірності оскаржуваних рішень.

На підставі викладеного та оцінюючи у
сукупності встановлені обставини і
перевівши наявні в матеріалах справи
докази, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
вважає їх такими, що підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Як встановлює частина перша статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви
сплачено судовий збір у сумі 343 грн. 26
коп, доказів понесення інших судових
витрат не надано. Тому судові витрати
щодо сплати судового збору у вказаній
сумі підлягають присудженню на користь
позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
Рішення Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів про коригування
заявленої митної вартості від 14.02.2014
року №100250002/2014/000078/2, від 09.04.2014 року
№100270002/2014/000175/2, від 17.04.2014 року
№100250002/2014/000175.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ТОВ "Фоззі-Фуд" сплачений
ним судовий збір у розмірі 343 (триста
сорок три) грн. 26 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя:
Лиска І.Г.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 19 вересня 2014 р.