Справа № 2а-4097/12/1470
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2013-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Миколаївський окружний
адміністративний суд вул. Заводська,
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 2а-4097/12/1470
Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді Мельника О. М.
за участю секретаря судового засідання
Зощака В.В. розглянувши
адміністративну справу
за позовомФізичної особи-підпримця
доДержавної податкової інспекції у
Заводському районі м. Миколаєва
Миколаївської області Державної
податкової служби, вул. Г.Петрової , 2-А,
проскасування податкового
повідомлення-рішення від 25.05.2012р. №
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
(Далі-Позивач) подано адміністративний
від 16.07.2012року прийнятого Державною
податковою інспекцією у Заводському
районі м. Миколаєва Миколаївської
області державної податкової служби на
підставі акту перевірки
№0107/14/00/22/НОМЕР_2 від 25.05.2012р.
Позивач вважає, що представники
податкової служби провели перевірку
всупереч вимогам діючого
законодавства, не надавався для
ознайомлення акт перевірки
безпосередньо ій, поштою не надсилався.
Крім того, перевірку фактично
проведено в більярдній у іншого
підприємця ОСОБА_2 Факти порушень не
підтверджені належними доказами.
Відповідач просив відмовити в
задоволенні позову, з підстав
викладених в письмових запереченнях,
вважає, актом правомірно встановлено
факт порушення податкового
законодавства з боку позивача з
дотриманням усіх необхідних вимог
законодавства, тому прийняте за
висновками перевірки рішення не
підлягає скасуванню.
Суд заслухав думку представників
сторін, встановив фактичні обставини
справи на підставі всебічного, повного
та об'єктивного дослідження наявних в
матеріалах справи доказів в їх
сукупності та дійшов висновку про
необхідність часткового задоволення
Відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України акт
(довідка), складений за результатами
перевірки та підписаний посадовими
особами, які проводили перевірку,
надається платнику податків або його
законному представнику, який
зобов'язаний його підписати. У разі
незгоди платника податків з висновками
акта такий платник зобов'язаний
підписати такий акт перевірки із
зауваженнями. Зазначаємо, що перевірка
була проведена в присутності
представника Позивача - ОСОБА_3 та
продавця - ОСОБА_4 Отже, представник
позивача мав обов'язок підписати акт
перевірки, а у разі його незгоди з
висновками - підписати акт із
зауваженнями. Проте, представник
позивача після ознайомлення з актом
перевірки відмовилась від надання
зауважень та його підписання, про що
представниками ДПС було складено
Стосовно доводів позивача, що його
діяльність здійснюється за іншою
адресою встановлено наступне.
Позивачу було надано дозвіл № 110542/11 на
розміщення на території об'єктів
благоустрою будівель і споруд
соціально-культурного, побутового,
торговельного та іншого призначення.
Місце здійснення діяльності
відповідно зазначеного дозволу -
Як вбачається з матеріалів справи, за
цією адресою і була здійснена
перевірка. Також, на підтвердження
здійснення діяльності позивачем саме
за адресою АДРЕСА_2 є торговий патент на
право здійснення торговельної
діяльності, який виданий фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1
Доводи позивачки щодо відсутності з іі
боку порушення п. 1,2 ст.3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» не знайшли свого підтвердження
Відповідно до п. 1 ст. З Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (далі - Закон № 265/95-ВР) суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:
проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
Згідно пояснень продавця позивача
ОСОБА_4 нею було здійснено продаж
товару на суму 31,00 грн. без
роздрукування відповідного чеку.
Пунктом 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР
передбачена відповідальність за
порушення п. 1 ст. З Закону № 265/95-ВР у
вигляді штрафних санкцій (в даному
Згідно вимог частини 2 статті 71 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
Таким чином, судом встановлено, що
актом перевірки правомірно
зафіксовано порушення позивачем вимог
пунктів 1,2 ст. 3 Закону України від 06.07.95
№ 265/95-ВР "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг", тому в частині
застосування штрафних санкцій за дані
порушення рішення про застосування
- не підлягає скасуванню.
Щодо притягнення до відповідальності
позивача за не ведення обліку товарних
запасів за місцем їх реалізації та
зберігання, тобто за п.12 статті 3 Закону
України від 06.07.95 № 265/95-ВР "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", суд дійшов висновку про
Так, відповідно до п. 12 ст. 3 ЗУ №265,
суб'єкти підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані: вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів.
За порушення вищевказаної норми ЗУ № 265
встановлено відповідальність: у
розмірі подвійної вартості не
облікованих товарів за цінами
реалізації, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян (ст. 20 ЗУ № 265).
Так, п.12 ч.1 ст.3 Закону є відсильною
нормою, і може застосовуватися лише при
наявності інших правових норм, які
передбачають такий порядок ведення
обліку товарних запасів.
Обов'язок щодо внесення записів на
підставі первинних документів
визначений лише в "Порядку ведення
Книги обліку доходів і витрат громадян
- суб'єктів підприємницької діяльності
(з особливостями її ведення для сфери
торгівлі) ф.№10", який ухвалений у
вигляді листа ДПА від 05.11.97 №17-0117/10-8886.
Але враховуючи статус цього документу,
його не можливо вважати
нормативно-правовим актом, та він може
носити лише рекомендаційний характер.
Посилання відповідача на те, що
відсутність відповідних первинних
документів, які підтверджують рух
товарно-матеріальних цінностей, є
порушенням установленого порядку
ведення обліку товарних запасів, суд
також вважає безпідставним, оскільки
дія Закону України "Про бухгалтерській
облік та фінансову звітність в Україні"
розповсюджується лише на юридичних
осіб, їх філіали та представництва і не
стосується фізичних осіб-підприємців.
нормативно-правовим актом не
зобов'язано фізичну особу-підприємця
платника податку обліковувати
накладні та інші первинні документи.
Відповідно до ч.1 ст.19 Конституції
України, правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
За вказаних обставин, суд дійшов
висновку, що вимоги п.12 ч.1 ст.3 Закону
№265/95-ВР не можуть бути застосовані до
фізичних осіб-підприємців, оскільки
законодавством не передбачено їх
обов'язку ведення обліку товарів за
місцем їх реалізації та зберігання, і,
відповідно нарахування штрафних
(фінансових) санкцій за порушення п.12 ч.1
ст.3 Закону №265/95-ВР у розмірі
передбаченому ст.21 Закону №265/95-ВР є
Частина 2 статті 71 КАС України
передбачає, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що відповідачем не доведено
правомірність прийнятого на підставі
акту від 25.05.2012 року №0107/14/00/22/НОМЕР_2,
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від № від
16.07.2012року, на суму 5120 грн., тому
зазначене рішення в цій частині
підлягає скасуванню, а позовні вимоги
задоволенню.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
прийняте Державною податковою
інспекцією у Заводському районі м.
Миколаєва Миколаївської області
державної податкової служби податкове
повідомлення-рішення від № від
16.07.2012року, на суму 5120 грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення 10-денного строку з дня
проголошення/отримання постанови, якщо
протягом цього часу не буде подано
апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили постанови
за наслідками апеляційного
провадження.

Порядок та строки апеляційного
оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Миколаївський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення встановлених строків
залишається без розгляду, якщо суд
апеляційної інстанції за заявою особи,
яка її подала, не знайде підстав для
поновлення строку.

Суддя
О.М. Мельник