Справа № 818/1953/14
Суддя: В.М. Соколов
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2014 р.
Справа №818/1953/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Соколова В.М.

за участю секретаря судового засідання
- Заіченко А.М.,

представника позивача - Громова Р.С.,

представника відповідача - Дмитрієвої
М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу №818/1953/14 за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Фіор-Агро" до
Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фіор-Агро" (далі по
тексту - позивач, ТОВ "Фіор-Агро")
звернулося до Сумського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області (далі по тексту -
відповідач, ДПІ у м. Сумах), в якому
просить:

- визнати протиправною бездіяльність
Відповідача, щодо відмови у прийманні
податкової декларації з ПДВ (скорочена)
та додатків Д5,Д9, податкової декларації
з ПДВ, реєстр виданих та отриманих
податкових накладних (загальний),
реєстр виданих та отриманих податкових
накладних до декларації з ПДВ
(скороченої) за червень 2014 року поданих
ТОВ «Фіор - Агро» в електронному
вигляді із застосуванням електронного
цифрового підпису засобами
телекомунікаційного зв'язку;

- зобов'язати відповідача визнати
податкову декларацію з ПДВ (скорочена)
та додатків Д5,Д9, податкової декларації
з ПДВ, реєстр виданих та отриманих
податкових накладних (загальний),
реєстр виданих та отриманих податкових
накладних до декларації з ПДВ
(скороченої) за червень 2014 року поданих
ТОВ «Фіор - Агро», такою, що подані в
день їх фактичного отримання органом
Міндоходів - 19 липня 2014 року.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що між
позивачем та відповідачем було
укладено договір про визнання
електронних документів № 190620141 від
19.06.2014 року. 18 липня 2014 року
підприємством неодноразово подавалась
податкова звітність в електронному
вигляді, проте у відповідь надходили
квитанції з наступним змістом: 1) для
платника податків заборонено прийом
звітності по електронній пошті -
ЄДРПОУ: "37695997". код ДПІ: "1819"; 2) можливо,
відсутній договір з МДСУ; 3) для
з'ясування зверніться до ДПІ за місцем
реєстрації.

Отже, позивач вважає відмову в
прийнятті електронної звітності
порушенням його права та умов договору
№ 190620141 від 19.06.2014 року.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги із
зазначених вище підстав та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечувала з
підстав, викладених у письмових
запереченнях та зазначила, що ТОВ
"Фіор-Агро" відсутнє за місцем
реєстрації. Про зміну реєстрації
податковий орган позивач не
повідомляв, за зареєстрованою в
податковому органі адресою (м. Суми,
вул. Пролетарська, буд. 69) не
знаходиться. Оскільки ДПІ у м. Сумах
було встановлено факт незнаходження
позивача за місцем реєстрації,
з'явились підстави вважати, що
підприємство змінило місце реєстрації
без повідомлення податкового органу,
що стало підставою для одностороннього
розірвання договору про визнання
електронних документів, пунктом 4
частини 5 якого передбачено, що "орган
ДПС має право розірвати Договір в
односторонньому порядку у випадку
зміни Платником податків місця
реєстрації".

Крім того, представник відповідача
наполягала, що позивач не мав права
подавати скорочену податкову
декларацію з ПДВ, оскільки згідно
Рішення № 2 від 19 червня 2014 року його
було виключено з реєстру суб'єктів
спеціального режиму оподаткування.

Суд, заслухавши представників сторін,
перевіривши матеріали справи та
оцінивши докази в їх сукупності, дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, з огляду на
наступне.

У судовому засіданні встановлено, що 19
червня 2014 р. між ТОВ "Фіор-Агро" та ДПІ у
м. Сумах було укладено договір про
визнання електронних документів №
190620141 (а.с.35-38).

18 липня 2014 року позивачем подавалася
податкова звітність в електронному
вигляді, проте у відповідь надходили
квитанції з наступним змістом:
«Документ не прийнято»:

- Для платника податків заборонено
прийом звітності по електронній пошті -
ЄДРПОУ: "37695997", код ДПІ: "1819";

- Можливо, відсутній договір з МДСУ;

- Для з'ясування зверніться до ДПІ за
місцем реєстрації (а.с.9-22).

В судовому засіданні представник
відповідача пояснила, що однією з
причин неприйняття звітності
послугувало розірвання органами ДПС в
односторонньому порядку договору про
визнання електронних документів від 19
червня 2014 року № 190620141 на підставі п. 4
розділу 6 цього договору, а саме у
зв'язку зі зміною платником місця
реєстрації.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам суд виходить з
наступного.

Відповідно до вимог п. 49.1. ст. 49 ПК
України, податкова декларація
подається за звітний період в
установлені цим Кодексом строки
контролюючому органу, в якому
перебуває на обліку платник податків.

В свою чергу п. 49.3. ст.49 ПК України
встановлено, що податкова декларація
подається за вибором платника
податків, якщо інше не передбачено цим
Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або
уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням
про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв'язку в
електронній формі з дотриманням умови
щодо реєстрації електронного підпису
підзвітних осіб у порядку, визначеному
законодавством.

На виконання наведеної норми, як
зазначалось вище, між ТОВ "Фіор-Агро" та
ДПІ у м. Сумах було укладено договір про
визнання електронних документів №
(а.с.7-8).

Загальні принципи організації
інформаційного обміну під час подання
платниками податків податкової
звітності до органів державної
податкової служби України в
електронній формі із використанням
електронного цифрового підпису
визначаються Інструкцією з підготовки
і подання податкових документів в
електронному вигляді засобами
телекомунікаційного зв'язку,
затвердженої Наказом Державної
податкової адміністрації України від 10
квітня 2008 року N 233. Ця Інструкція
поширюється на Державну податкову
адміністрацію України та її
територіальні органи, платників
податків, які за власним бажанням
подають податкові документи в
електронному вигляді.

Пунктом 5 наведеної Інструкції
встановлена процедура укладення
договору про визнання електронних
документів. Так, зокрема, платник
податків отримує в органі ДПС за місцем
реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи
регіональної ДПА текст примірного
договору про визнання електронних
документів (додаток 1), безкоштовне
спеціалізоване програмне забезпечення
формування та подання до органів ДПС
податкових документів в електронному
вигляді; ознайомившись з редакцією
договору, заповнює необхідні
реквізити, у тому числі вписує свою
електронну адресу, підписує та
скріплює печаткою два примірники
договору (для фізичної особи суб'єкта
підприємницької діяльності за
наявності печатки); надає до органу ДПС
за місцем реєстрації підписані та
скріплені печаткою два примірники
договору та посилені сертифікати
відкритих ключів на електронному
носії; після підписання договору в
органі ДПС за місцем реєстрації
отримує один примірник договору. При
цьому ставить підпис у журналі обліку
договорів про визнання електронних
документів (додаток 2) для засвідчення
того, що платнику податків було
повернуто його примірник договору.

Укладення між позивачем та ДПІ у м.
Сумах договору про визнання
електронних документів № 1812132 (а.с.35-36)
підтверджується квитанцією № 1 (а.с.37).

Згідно умов п. 4 розділу 6 зазначеного
договору передбачено, що орган ДПС має
право розірвати договір в
односторонньому порядку у випадку
зміни платником місця реєстрації.

При цьому, представник відповідача в
судовому засіданні, як на підставу для
відмови в прийнятті електронних
документів, посилалась на дві
обставини. Перша полягала в тому, що ТОВ
«Фіор - Агро» відсутнє за місцем
державної реєстрації, а друга
обставина полягала в прийнятті
податковим органом Рішення № 2 від 19
червня 2014 року, згідно якого позивача
було виключено з реєстру суб'єктів
спеціального режиму оподаткування

Як було зазначено вище, згідно умов п. 4
розділу 6 зазначеного договору
передбачено, що орган ДПС має право
розірвати договір в односторонньому
порядку у випадку зміни платником
місця реєстрації.

Відповідно до п. 6. Ч. 1 ст. 1 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців», місцезнаходження
юридичної особи - адреса органу або
особи, які відповідно до установчих
документів юридичної особи чи закону
виступають від її імені (далі -
виконавчий орган);

Однак, як випливає з витягу з ЄДР
юридичних осіб та ФОП актуального на
05.09.2014 року (а.с. 46-49), місцезнаходження
позивача - м. Суми, вул. Пролетарська, 69,
статус відомостей про юридичну особу -
«відомості підтверджені».

Адреса ТОВ «Фіор - Агро», зазначена в
договорі про визнання електронних
документів № 1812132, - м. Суми, вул.
Пролетарська, 69.

Тобто, позивачем не змінювалось місце
реєстрації.

Також суд не приймає до уваги посилання
представника відповідача на рішення
про доцільність направлення
державному реєстратору повідомлення
про відсутність юридичної особи за
місцезнаходженням, довідку про
встановлення фактичного
місцезнаходження платника податків, на
підставі яких держаному реєстратору
було направлено повідомлення за формою
№ 18-ОПП про відсутність юридичної
особи за місцезнаходженням, оскільки
зазначені документи не були надані
суду, крім того були складені з
порушенням вимог законодавства.

Так, відповідно до Порядку обліку
платників податків і зборів,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 09.12.2011 за № 1588
(далі - Порядок) працівниками органів
ДПС може здійснюватись перевірка
місцезнаходження (місця проживання)
платника податків.

Відповідно до п.п. 12.1. п. 12 Порядку, з
метою більш повного обліку платників
податків - юридичних осіб або фізичних
осіб - підприємців, унеможливлення
отримання юридичними особами або
фізичними особами - підприємцями
неконтрольованих доходів підрозділи
органів державної податкової служби,
до функцій яких входить ведення обліку
платників податків, повинні
забезпечувати систематичний контроль
за повнотою та своєчасністю взяття на
облік юридичних осіб або фізичних осіб
- підприємців органами державної
податкової служби після здійснення їх
державної реєстрації, реорганізації та
внесення змін до Єдиного державного
реєстру чи установчих документів.

Якщо встановлено відсутність платника
податків за його місцезнаходженням
(місцем проживання), то проводиться
робота із з'ясування фактичного місця
розташування (місцезнаходження, місця
проживання) платника податків,
відповідальних та пов'язаних осіб.

Стосовно платника податків, щодо якого
виявлена відсутність його за
місцезнаходженням (місцем проживання)
та не з'ясоване його фактичне
місцезнаходження (місце проживання),
підрозділ органу ДПС, який з'ясував
зазначений факт, готує та передає
підрозділам податкової міліції запит
на встановлення місцезнаходження
(місця проживання) платника податків за
формою, що затверджується центральним
органом ДПС (п.12.4 розділу ХІІ Порядку).

Так, наказом Державної податкової
адміністрації України № 336 від 17.05.2010 р.
затверджено Положення про організацію
взаємодії підрозділів податкової
міліції з іншими структурними
підрозділами органів державної
податкової служби для встановлення
місцезнаходження платника податків
(далі - Положення № 336).

Згідно п. 3.1 розділу III Положення № 336,
щодо кожного платника податків, який
відсутній за місцезнаходженням (місцем
проживання) та місцезнаходження (місце
проживання) якого не з'ясовано,
структурні підрозділ органу ДПС
проводить такі заходи:

- шляхом спілкування (телефон, пошта,
факс, виїзд за місцезнаходженням тощо)
із платником податків з'ясовує його
фактичне місцезнаходження (місце
проживання);

- за допомогою Єдиного банку даних
платників податків встановлює місце
проживання засновників і керівників
платника податків та отримує
інформацію стосовно інших платників
податків де зазначені особи є
засновниками чи керівниками.

Пунктом 3.2 Положення № 336 встановлено,
що у разі підтвердження відсутності
платника податків за
місцезнаходженням (місцем проживання)
структурний підрозділ органу ДПС, який
є ініціатором запиту, готує за
відповідною формою запит на
встановлення місцезнаходження (місця
проживання) платника податків та
направляє до підрозділу податкової
міліції.

Відповідно до п. 4.2 Положення № 336
підрозділ податкової міліції при
прийнятті рішення про організацію
заходів із встановлення
місцезнаходження платника податків
обов'язково здійснює вихід за його
адресою.

У разі незнаходження за адресою
платника податків необхідно:

- якщо платник податків зареєстрований
за адресою жилого приміщення
(квартири), опитати власника такого
приміщення (квартири) (за згодою) щодо
місцезнаходження за вказаною адресою
платника податків, а також
місцезнаходження посадових осіб
платника податків, та оформити
відповідно такі заходи (пояснення або
рапорт);

- якщо платник податків зареєстрований
за адресою приміщення, в якому
розташовано виробництво, офіси тощо,
необхідно опитати власника
приміщення-орендодавця (за згодою) щодо
оренди та місцезнаходження платника
податків, вказаного у запиті (пояснення
або рапорт).

Пунктом 4.3 Положення № 336 встановлено,
що за даними адресного бюро
Міністерства внутрішніх справ України
встановлюються місця реєстрації
фізичних осіб та всіх посадових осіб,
засновників платника податків (заходи
оформити довідкою або рапортом).

Отже, процедура встановлення
місцезнаходження платника податків
передбачає ряд заходів, що вживаються
співробітниками органів ДПС для пошуку
та з'ясування місцезнаходження
платника податків, його засновників та
керівників.

Згідно з п. 12.4. Порядку обліку платників
податків і зборів, щодо кожного
платника податків, щодо якого виявлена
відсутність його за місцезнаходженням
(місцем проживання) та не з'ясоване його
фактичне місцезнаходження (місце
проживання), підрозділ органу
державної податкової служби, який
з'ясував зазначений факт, готує та
передає підрозділам податкової
міліції запит на встановлення
місцезнаходження (місця проживання)
платника податків за формою, що
затверджується центральним органом
державної податкової служби.

Якщо за результатами заходів щодо
встановлення фактичного
місцезнаходження юридичної особи
підрозділами податкової міліції буде
підтверджено відсутність такої особи
за місцезнаходженням або встановлено,
що фактичне місцезнаходження
юридичної особи не відповідає
зареєстрованому місцезнаходженню,
керівник (заступник керівника) органу
ДПС приймає рішення про направлення до
відповідного державного реєстратора
повідомлення про відсутність
юридичної особи за місцезнаходженням
за ф. № 18-0ПП для вжиття заходів,
передбачених ч. 12 ст.19 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців".

Отже, запит на встановлення
місцезнаходження особи готується та
направляється до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців тільки якщо виявлена
відсутність особи за
місцезнаходженням (місцем проживання)
та не з'ясоване його фактичне
місцезнаходження (місце проживання).

Враховуючи, що посадовим особам
податкового органу не було вжито
заходів, визначених наведеними вище
нормативними актами, повідомлення про
відсутність юридичної особи за
місцезнаходженням було надіслано
державному реєстратору безпідставно.

Крім того, державним реєстратором не
було внесено запису про відсутність
позивача за юридичною адресою, що могло
бути єдиною підставою для розірвання
договору про визнання електронних
документів № 190620141 (а.с.35-37).

В той же час, варто звернути увагу, що
посадовими особами податкового органу
було прийнято Рішення № 2 від 19 червня
2014 року, яким позивача було виключено з
реєстру суб'єктів спеціального режиму
оподаткування, у зв'язку з порушенням
останнім вимог п. 209.6 ст. 209 ПК України.

Так, відповідно до вимог п. 209.1. ст. 209 ПК
України, резидент, який провадить
підприємницьку діяльність у сфері
сільського і лісового господарства та
рибальства та відповідає критеріям,
встановленим у пункті 209.6 цієї статті
(далі - сільськогосподарське
підприємство), може обрати спеціальний
режим оподаткування.

Пунктом 209.10. ст. 209 ПК України
передбачено, що сільськогосподарське
підприємство реєструється як суб'єкт
спеціального режиму оподаткування з
дотриманням правил та у строки, що
визначені статтею 183 цього Кодексу для
реєстрації платників податку на додану
вартість.

В свою чергу п. 209.12. ст. 209 ПК України
встановлено, що сільськогосподарське
підприємство виключається з реєстру
суб'єктів спеціального режиму
оподаткування у разі, коли:

а) підприємство подає заяву про зняття
його з реєстрації як суб'єкта
спеціального режиму оподаткування
та/або про його реєстрацію як платника
зазначеного податку на загальних
підставах;

б) підприємство підлягає реєстрації як
платник податку на загальних
підставах;

в) щодо підприємства прийняте рішення
про припинення шляхом ліквідації або
реорганізації.

За наявності підстав, визначених у
підпунктах "а", "б" цього пункту,
сільськогосподарське підприємство
знімається з реєстрації як суб'єкт
спеціального режиму оподаткування з
одночасною реєстрацією як платник
податку на загальних підставах.

Разом з тим, як випливає з Рішення № 2
від 19 червня 2014 року, ТОВ «Фіор-Агро»
було виключено з реєстру суб'єктів
спеціального режиму оподаткування. В
цьому ж рішенні зазначено, що з 01 січня
2013 року підприємство вважається
платником податку на загальних
підставах.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що у посадових осіб
податкового органу були підставі
відмовити в прийнятті податкової
декларації з ПДВ (скороченої) та
додатків Д5, Д9, реєстрів виданих та
отриманих податкових накладних до
декларації з ПДВ (скороченої) за
червень 2014 року.

Натомість загальна декларація з ПДВ з
додатками до неї за червень 2014 року
підлягали прийняттю.

Щодо вимог про зобов'язання
відповідача визнати податкову
декларацію з ПДВ (скорочена) та
додатків Д5,Д9, податкової декларації з
ПДВ, реєстр виданих та отриманих
податкових накладних (загальний),
реєстр виданих та отриманих податкових
накладних до декларації з ПДВ
(скороченої) за червень 2014 року поданих
ТОВ «Фіор - Агро», такою, що подані в
день їх фактичного отримання органом
Міндоходів - 19 липня 2014 року, то в цій
частині позов не підлягає задоволенню
з огляду на наступне.

Пунктом 49.8. ст. 49 ПК України
передбачено, що прийняття податкової
декларації є обов'язком контролюючого
органу. Під час прийняття податкової
декларації уповноважена посадова
особа контролюючого органу, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана перевірити наявність та
достовірність заповнення всіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього
Кодексу. Інші показники, зазначені в
податковій декларації платника
податків, до її прийняття перевірці не
підлягають.

Відповідно до вимог п. 49.1. ст. 49 ПК
України, податкова декларація
подається за звітний період в
установлені цим Кодексом строки
контролюючому органу, в якому
перебуває на обліку платник податків.

Пунктом 49.9. ст. 49 ПК України
передбачено, що за умови дотримання
платником податків вимог цієї статті
посадова особа контролюючого органу, в
якому перебуває на обліку платник
податків, зобов'язана зареєструвати
податкову декларацію платника датою її
фактичного отримання контролюючим
органом.

Тобто виключною компетенцією
податкового органу є прийняття
декларації з податку на додану
вартість.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, У
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

В свою чергу, відповідно до вимог ч. 2 ст.
17 КАС України, юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності;

Водночас суд не може перебирати на себе
повноваження іншого державного органу
(у даному випадку податкового органу),
оскільки, як зазначено вище, відповідно
до вимог Податкового кодексу України,
виключно до компетенції податкового
органу відноситься прийняття
податкових декларацій з ПДВ.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю "Фіор-Агро"
до Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити дії - задовольнити
частково.

Визнати протиправною бездіяльність
ДПІ у м. Сумах щодо відмови у прийманні
податкової декларації з ПДВ, реєстру
виданих та отриманих податкових
накладних (загального) за червень 2014
року, поданих позивачем у електронному
вигляді із застосуванням електронного
цифрового підпису засобами
телекомунікаційного зв'язку.

У задоволенні інших позовних вимог -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
В.М. Соколов

Повний текст постанови складено 15.09.2014
року.

З оригіналом згідно

Суддя
В.М. Соколов