Справа № 810/4933/14
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2014 року
810/4933/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого судді -
Балаклицького А.І., розглянувши в
порядку письмового провадження в м.
Києві адміністративну справу

за позовомВідділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Фастівському
районі Київської областідофізичної
особи-підприємця ОСОБА_1простягнення
капіталізованих платежів,

в с т а н о в и в:

Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Фастівському
районі Київської області звернулось до
Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення капіталізованих платежів в
розмірі 26293,48 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
фізична особа-підприємець ОСОБА_1
зареєстрований як платник страхових
внесків у Відділенні виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Фастівському
районі Київської області. У зв'язку з
тим, що відповідачем прийнято рішення
про припинення підприємницької
діяльності, повинна бути проведена
капіталізація платежів для
продовження страхових виплат особам
потерпілим на підприємстві. Позивач
звернувся до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 з заявою про визнання
кредиторських вимог та відшкодування
капіталізованих платежів. Проте,
відповідачем не визнано грошові вимоги
щодо капіталізації платежів, у зв'язку
з чим відділення Фонду звернулось до
суду з адміністративним позовом про
стягнення з відповідача спірної суми в
розмірі 26293,48 грн.

Під час проведення підготовчого
провадження представник позивача
підтримала позовні вимоги, просила суд
позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав, просив суд
у задоволенні позову відмовити з тих
підстав, що у позивача відсутні
підстави для стягнення
капіталізованих платежів, оскільки
відповідач не займається
підприємницькою діяльністю.

До початку розгляду справи по суті
представник позивача та відповідач
подали до суду заяви про розгляд справи
за їх відсутністю в порядку письмового
провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
судовий розгляд справи здійснюється в
порядку письмового провадження, якщо
всі особи, які беруть участь у справі
заявили клопотання про розгляд справи
за їх відсутності.

За таких обставин, судом визнано за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження на підставі
наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2
зареєстрований як фізична
особа-підприємець Виконавчим
комітетом Фастівської міської ради
Київської області 07.04.2003, що
підтверджується копією свідоцтва про
державну реєстрацію та знаходиться на
обліку як платник страхових внесків у
Відділенні виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Фастівському
районі Київської області.

Відповідно до Акту № 1 форми Н-1 про
нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом, від 18.03.2005 на
підприємстві відповідача 05.03.2005 стався
нещасний випадок, в результаті якого
під час виконання трудових обов'язків
громадянин ОСОБА_3 отримав трудове
каліцтво, внаслідок чого йому було
призначено щомісячні страхові виплати.

Відповідно до наданої позивачем копії
трудової книжки ОСОБА_3 встановлено, що
на момент нещасного випадку він
працював у відповідача столяром за
трудовим договором від 11.10.2004 №456.

Згідно виписки з акту огляду МСЕК
ступінь втрати професійної
працездатності ОСОБА_3 з 05.03.2005
встановлена 10 % у зв'язку з виробничою
травмою, встановлена - довічно.

Постановою Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Фастівському
районі Київської області призначило
ОСОБА_3 перераховану щомісячну грошову
суму в розмірі 93,16 грн. та встановлено,
що виплати проводяться з 01.03.2013
безстроково.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_2
прийняв рішення про припинення
підприємницької діяльності.

Відповідно до наданого позивачем
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців від 08.08.2014 №19123766
відповідач припинив підприємницьку
діяльність 09.07.2014, про що державним
реєстратором внесено відповідний
запис до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

Позивачем зроблено розрахунок
капіталізації платежів для
продовження страхових виплат ОСОБА_3,
потерпілому на виробництві протягом
його життя у загальній сумі 26293,48 грн.

Позивач для визначення періоду для
капіталізації використовувало дані
середньої тривалості життя особи,
надані Держкомстатом України,
внаслідок чого, позивачем правомірно
визначена відповідачу до сплати суму
капіталізованих платежів у розмірі
26293,48 грн.

В подальшому, позивач звернувся до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 із
заявою від 31.07.2014 №03-203 про визнання
кредиторських вимог та відшкодування
капіталізованих платежів у розмірі
26259,94 грн.

Проте, відповідач не відреагував на
вказаний лист та не здійснив виплати.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 4 ст. 50-1
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України) у разі припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця вимоги її кредиторів
задовольняються у першу чергу щодо
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю, та вимоги кредиторів,
забезпечені заставою чи іншим
способом.

Згідно статей 51, 53 ЦК України фізична
особа, яка неспроможна задовольнити
вимоги кредиторів, пов'язані із
здійсненням нею підприємницької
діяльності, може бути визнана
банкрутом у порядку, встановленому
законом.

До підприємницької діяльності
фізичних осіб застосовуються
нормативно-правові акти, що регулюють
підприємницьку діяльність юридичних
осіб, якщо інше не встановлено законом
або не випливає із суті відносин.

Частиною другою статті 1205 ЦК України
встановлено, що у разі ліквідації
юридичної особи платежі, належні
потерпілому або особам, визначеним
статтею 1200 цього Кодексу, мають бути
капіталізовані для виплати їх
потерпілому або цим особам у порядку,
встановленому законом або іншим
нормативно-правовим актом.

Правову основу, економічний механізм
та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
призвели до втрати працездатності або
загибелі застрахованих на виробництві,
визначено Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (далі - Закон № 1105-XIV).

Основними принципами страхування від
нещасного випадку, зокрема, є:
своєчасне та повне відшкодування шкоди
страховиком; обов'язковість
страхування від нещадного випадку
осіб, які працюють на умовах трудового
договору (контракту) та інших
підставах, передбачених
законодавством про працю, а також
добровільність такого страхування для
осіб, які забезпечують себе роботою
самостійно, та громадян суб'єктів
підприємницької діяльності.

Згідно статей 6, 7 Закону № 1105-XIV
страхувальниками є роботодавці, а в
окремих випадках - застраховані особи.
Страховик - Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України

Роботодавцем відповідно до цього
Закону вважається власник
підприємства або уповноважений ним
орган та фізична особа, яка
використовує найману працю.

За змістом статей 15, 46 Закону № 1105-XIV
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків - це некомерційна
самоврядна організація, яка провадить
збір та акумулювання страхових
внесків.

За приписами статті 46 Закону № 1105-XIV,
фінансування Фонду здійснюються за
рахунок, зокрема, внесків роботодавців
та капіталізованих платежів, що
надійшли у випадках ліквідації
страхувальників у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 06.05.2000 № 765 було затверджено Порядок
капіталізації платежів для
задоволення вимог, що виникли із
зобов'язань суб'єкта підприємницької
діяльності - банкрута перед
громадянами внаслідок заподіяння
шкоди їх життю і здоров'ю (у назві та
тексті Порядку слова
"підприємства-банкрута" у всіх
відмінках було замінено відповідно
словами "суб'єкта підприємницької
діяльності - банкрута" у відповідному
відмінку згідно з постановою Кабінету
Міністрів України від 26.12.2012 № 1195).

Згідно з п. 1 вказаного Порядку,
відповідно до цього Порядку
здійснюється капіталізація платежів
для задоволення вимог, що виникли із
зобов'язань суб'єкта підприємницької
діяльності - банкрута відшкодувати
шкоду, заподіяну життю і здоров'ю
громадян, у тому числі застрахованих у
Фонді соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань (далі - Фонд).

Відповідно до абз. 2 п. 1 Порядку
капіталізація платежів здійснюється
щодо кожної особи з урахуванням
заборгованості за попередні роки та
необхідності виплати майбутніх
платежів. Під час розрахунку сум цих
платежів повинні враховуватися
заробітна плата потерпілого, відсоток
втрати професійної працездатності,
витрати по догляду за потерпілим, на
реабілітацію, протезування, придбання
транспортних засобів та види
соціальної допомоги відповідно до
медичного висновку, необхідність
сплати одноразової допомоги у зв'язку з
травмою або професійним захворюванням,
які можуть призвести до смерчі
потерпілого, а також інших виплат,
передбачених законодавством.

За змістом пункту 3 Порядку
капіталізація платежів розраховується
на період, що визначаться як різниця
між середнього тривалістю життя для
чоловіків і жінок у країні та їх віком
на момент здійснення капіталізації.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що вимоги ст. 46 Закону № 1105-XIV
та положення Порядку щодо
капіталізації платежів поширюються на
всі випадки ліквідації юридичних осіб
та фізичних осіб-підприємців.

На сьогоднішній день відсутній
механізм капіталізації платежів для
задоволення вимог, що виникли виниклих
із зобов'язань підприємства, яке
ліквідується на підставі рішення
засновників та дані відносини подібні
між собою у своїх рисах та ознаках,
тобто вирішуються однаково і необхідно
застосовувати закон, що регулює
подібні правовідносини (аналогія
закону).

Позиція відносно того, що
капіталізація платежів
платоспроможної юридичної особи, яка
ліквідується, здійснюється на підставі
Порядку капіталізації платежів для
задоволення вимог, що виникли із
зобов'язань підприємства-банкрута
перед громадянами внаслідок
заподіяння шкоди їх життю і здоров'ю,
викладена в постанові Верховного Суду
України від 26 червня 2012 року у справі
№21-156а12 за позовом відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Суми до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Фрунзе-авто" про
стягнення капіталізованих платежів.

Згідно з п. 5-1 Порядку у вимогах
відповідного Фонду до суб'єкта
підприємницької діяльності, щодо якого
порушено справу про банкрутства,
зазначається сума, визначена з
урахуванням кожного платежу, що
підлягає капіталізації. При цьому, суми
платежів, капіталізованих відповідно
до зазначених вимог у процесі
ліквідації підприємства-банкрута,
перераховуються ліквідатором робочому
органу виконавчої дирекції Фонду, у
якому підприємство перебуває на
обліку.

Відповідно до ч. 5 ст. 112 ЦК України
вимоги кредиторів, які не визнані
ліквідаційною комісією, якщо кредитор
у місячний строк після одержання
повідомлення про повну або часткову
відмову у визнанні його вимог не
звертався до суду з позовом, вимоги, у
задоволенні яких за рішенням суду
кредиторові відмовлено, а також вимоги,
які не задоволені через відсутність
майна юридичної особи, що ліквідується,
вважаються погашеними.

Станом на момент розгляду даної справи
відповідач свій обов'язок зі сплати
капіталізованих платежів позивачу не
виконав.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів, які б спростовували доводи
позивача, відповідач суду не надав.

Системно проаналізувавши приписи
законодавства України, зважаючи на
взаємний та достатній зв'язок доказів у
їх сукупності, та враховуючи, що
позивачем доведено законність та
обґрунтованість позовних вимог, суд
дійшов висновку, що адміністративний
позов підлягає задоволенню.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір) стягненню з
відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.
124 Конституції України, статтями 69, 70, 71,
94, 158-163, 167, 256 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Фастівському
районі Київської області -
задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
на користь Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Фастівському
районі Київської області суму
капіталізованих платежів у розмірі 26293
(двадцять шість тисяч двісті дев'яносто
три) грн. 48 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Київський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення, а у разі
проголошення лише вступної та
резолютивної частини постанови або
прийняття постанови у письмовому
провадженні - протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови.

Суддя
Балаклицький А. І.