Справа № 818/2062/14
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

С У М С Ь К И Й О К Р У Ж Н И Й А Д М І Н І
С Т Р А Т И В Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2014 р.
Справа № 818/2062/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Шаповал М.М.

за участю секретаря судового засідання
- А.Г.Вольської,

представника позивача - Т.В.Карпенко,

представника відповідача - І.С.Сіренко,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу № 818/2062/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Авіс Украгро"

до Сумської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить суд визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення відповідача: від
12.05.2014 р. № про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 179168,00 грн., в тому
числі: за основним платежем - 143334,00 грн.
і за штрафними (фінансовими) санкціями -
35834,00 грн.; № про зменшення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість в розмірі 2801862,00 грн. та
визначення суми штрафних санкцій в
розмірі 700466,00 грн.; № про
зменшення розміру від'ємного значення
з суми податку на додану вартість на
408773,00 грн. і ці свої вимоги мотивує тим,
що за результатами перевірки,
відповідачем складено 18.04.2014 р. акт №
1/18-15-15-042/33227782 "Про результати
документальної планової виїзної
перевірки ТОВ "Авіс Украгро" з питань
правомірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за січень 2014 року" (далі
- акт перевірки № 1/18-15-15-042/33227782), на
підставі якого і були винесені
оскаржені позивачем податкові
повідомлення-рішення.

Підставою для негативних для позивача
рішень податкового органу були
висновки акті перевірки про порушення
позивачем пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України, в
наслідок чого віднесено до податкового
кредиту суми ПДВ по придбаній сої, у
зв'язку з тим, що при її реалізації на
експорт ціна сої не покрила витрат на
її придбання на внутрішньому ринку
України. Операції з продажу сої на
експорт мають збитковий характер,
оскільки в ціні товару не враховані
суми ПДВ, сплачені при її придбанні на
внутрішньому ринку.

В обґрунтування факту порушення
податковий орган посилається на наказ
Міністерства фінансів України від 20
жовтня 1999 року № 246, яким затверджено
Положення (стандарт) бухгалтерського
обліку 9 "Запаси" щодо включення до
первісної вартості запасів суми
непрямих податків у зв'язку з придбання
сої, які не відшкодовуються
підприємству (п.9).

Позивач зазначає, що у відповідності до
п.п. 14.1.178. ст.14 ПК України, податок на
додану вартість - непрямий податок,
який нараховується та сплачується
відповідно до норм розділу V цього
Кодексу. Зазначеним розділом
Податкового кодексу України
передбачено відшкодування податку на
додану вартість, а тому враховуючи, що
податок на додану вартість є податком
який відшкодовується підприємству, він
не підлягає включенню до собівартості
та первісної вартості запасів
відповідачем в порушення зазначених
вище норм законодавства фактично було
враховано у складі собівартості товару
суми податку на додану вартість, що
сплачений постачальнику та призвело до
безпідставного висновку про продаж
товару дешевше собівартості.

В акті перевірки не міститься вказівки
щодо порушення порядку відображення
продавцями товару своїх податкових
зобов'язань, всі податкові накладні, по
описаним вище господарським операціям,
зареєстровані в Єдиному реєстрі
податкових накладних, відповідачем
також не заперечується виконання
позивачем та всіма учасниками
операції, обов'язків щодо сплати
податку на додану вартість.

В акті перевірки міститься посилання
на те, що особою відповідальною за
фінансове врегулювання є позивач,
однак податковому органу була надана
вантажно-митна декларація, яка
спростовує вказане твердження.

Діяльність по купівлі та подальшому
продажу сільськогосподарської
продукції відбулась у відповідності до
вимог чинного законодавства України з
оформлення всіх необхідних документів,
які були надані при проведенні
податкової перевірки.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив суд позов задовольнити.

Не погоджуючись з позовом, відповідач в
письмових запереченнях, які підтримав
представник в судовому засіданні,
зазначав, що за результатами перевірки
ТОВ "Авіс Украгро" були встановлені
порушення вимог податкового
законодавства, за наслідками якої були
винесені обґрунтовані податкові
повідомлення-рішення оскільки витрати,
понесені позивачем по придбанню сої на
внутрішньому ринку перевищують обсяги
реалізації та не враховують суму ПДВ,
сплачену при придбанні цього товару.

Вислухавши представників позивача та
відповідача, дослідивши матеріали
справи та оцінивши зібрані по справі
докази в їх сукупності, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

З копії податкової декларації з ПДВ за
2014 рік (Т.1, а.с. 45-50) слідує, що визначена
позивачем сума, яка підлягає
бюджетному відшкодуванню становить
2801862 грн.

З 01 по 11 квітня 2014 р. проведено
позапланову документальну виїзну
перевірку ТОВ "Авіс Украгро" щодо
правомірності нарахування суми
бюджетного відшкодування ПДВ за січень
2014 року, за наслідками якої 18.04.2014 р.
складено акт №1/18-15-15-042/33227782 (Т.1, а.с.13-23)
і на його підставі 12.05.2014 р. винесені
податкові повідомлення-рішення: №
про збільшення суми грошового
зобов'язання з ПДВ на 179168 грн., із них: за
основним платежем - 143334 грн. і за
штрафними (фінансовими) санкціями - 35834
грн. (Т.1, а.с. 24); № про зменшення
суми бюджетного відшкодування з ПДВ на
2801862 грн. та визначено суму штрафних
санкцій у розмірі 700466 грн. (Т.1, а.с.25); №
про зменшення розміру від'ємного
значення з суми ПДВ на 408773 грн. (Т.1,
а.с.26).

Адміністративне оскарження позивачем
цих податкових повідомлень-рішень
бажаних для платника податків
результатів не принесло, що
підтверджується копією рішення
Головного Управління Міндоходів у
Сумській області "Про результати
розгляду первинної скарги" №
10398/10/18-28-10-03-04-109/14ск.

Із копії договору № 0411 та додаткової
угоди до нього (Т.1, а.с.135-138) слідує, що
04.11.2013 р. між позивачем та ТОВ "АФ "Довіра
2008" було досягнута домовленість та на
її підставі оформлено договір поставки
сільськогосподарської продукції, за
яким ТОВ "АФ "Довіра 2008" взяло
зобов'язання позивачу поставити сою
врожаю 2013 року у кількості 2243,05 тон на
загальну вартість 9746052,25 грн.
Реальність виконання цього договору
підтверджується складською
квитанцією, актом приймання-передачі,
видатковою накладною, актом звірки,
копіями виписки по особовому рахунку
(Т.1, а.с. 139-150) і фактично не
заперечується відповідачем - Сумською
ОДПІ.

Із копії договору та додаткової угоди
(Т.1, а.с.151-154) слідує, що 27.11.2013 р. між
позивачем та ТОВ "Будильське" укладено
договір поставки
сільськогосподарської продукції № 041,
яким позивачу зобов'язане ТОВ
"Будильське" поставити сою врожаю 2013
року у кількості 33,93 тон. на загальну
суму 147425,86 грн. і реальність виконання
цього договору підтверджується
складською квитанцією, актом
приймання-передачі, накладною,
рахунком, актом звірки, копією виписки
по особовому рахунку (Т.1, а.с.155-160), а
також не заперечується в акті
перевірки від 18.04.2014 р. № 1/18-15-15-042/33227782.

Із копії договору та додаткової угоди
(Т.1, а.с.161-165) слідує, що 26.11.2013 р. між
позивачем та ПАТ ПЗ "Василівка"
укладено договір поставки
сільськогосподарської продукції №
26/11-13, яким ПАТ ПЗ "Василівка" позивачу
зобов'язувалось поставити сою врожаю
2013 року в кількості 796,945 тон. на
загальну суму 3462726,02 грн., реальність
виконання цього договору
підтверджується складською
квитанцією, актом приймання-передачі,
накладною, рахунком, актом звірки,
копією виписки по особовому рахунку
(Т.1, а.с. 166-171). Відповідач в акті
перевірки № 1/18-15-15-042/33227782 також не
заперечував реальності виконання
сторонами цього договору поставки

Із копії договору та додаткової угоди
(Т.1, а.с.172-175) слідує, що 15.11.2013 р. між
позивачем та ТОВ "Шпилівське" укладено
договір поставки
сільськогосподарської продукції №
15/11-13, яким ТОВ "Шпилівське" зобов'язане
було поставити позивачу сою врожаю 2013
року у кількості 447 тон на загальну суму
1942215,00 грн., реальність цього договору
підтверджується складською
квитанцією, актом приймання-передачі,
видатковою накладною,
рахунком-фактурою, актом звірки, копією
виписки по особовому рахунку (Т.1,
а.с.176-185) і не заперечується
відповідачем в акті перевірки №
1/18-15-15-042/33227782.

Із копії договору та додаткових угод
(Т.1, а.с.185-189) слідує, що 05.11.2013 р. позивач
ТОВ "Авіс Украгро" уклало з ТОВ АПФ
"Фрунзе" договір № 1511 поставки
сільськогосподарської продукції, за
яким позивачу зобов'язане ТОВ АПФ
"Фрунзе" поставити сою врожаю 2013 року в
кількості 829 тон. на загальну суму 3602005
грн. Реальність виконання сторонами
цього договору підтверджується
складською квитанцією, актом
приймання-передачі, видатковою
накладною, рахунком-фактурою, актом
звірки, копією виписки по особовому
рахунку (Т.1, а.с. 190-197), в акті перевірки
№ 1/18-15-15-042/33227782 заперечень щодо
виконання цього договору не наведено.

29 листопада 2013 року між позивачем та
ТОВ "Грейн Інновейшин Системз" було
укладено договір складського
зберігання сільськогосподарської
продукції (сої) (Т.1, а.с.198-206). Реальність
виконання якого підтверджується
копіями актів приймання робіт,
рахунком на оплату, копіями виписки по
особовому рахунку (Т.1, а.с.207-213).

Із копії договору та додатку до нього
(Т.1, а.с.214-218) вбачається, що 05.11.2013 р. ТОВ
"Авіс Украгро" укладено з ТОВ "Компанія
"Мелагрейн" договір на
транспортно-експедиційне
обслуговування, (перевезення) вантажу у
кількості 3807,40 т., вартість
транспортних послуг становить 13620,00
грн., реальність надання цих послуг
підтверджується копіями: акту
здачі-приймання виконаних робіт
(послуг), рахунком-фактури, випискою по
рахунку, накладними, сертифікати
якості, актами різниці ваги,
карантинними сертифікатами (Т.1, а.с.
219-250, Т.2, а.с. 1-113). В акті перевірки також
відсутні заперечення здійснення цих
господарських операцій.

Із копії договору та додаткових угод
(Т.2, а.с.114-117) вбачається, що 26.12.2013 р.
позивачем з ТОВ "Компанія Грано-СВ" було
укладено договір на
транспортно-експедиційне
обслуговування, відповідно до умов
якого ТОВ "Компанія Грано-СВ" здійснило
транспортно-експедиційне
обслуговування (перевезення) вантажу
ТОВ "Авіс Украгро" у кількості 526,5 т. на
суму 104247 грн. Реальність виконання
договору підтверджується копіями: акту
здачі-прийняття робіт,
рахунком-фактури, випискою по рахунку,
накладними, сертифікати якості, актами
різниці ваги (Т.2, а.с.118-172).

З копії договору та додаткової угоди
(Т.2, а.с.180-183) вбачається, що 05.11.2013 р. між
позивачем та ТОВ "Табро" було укладено
договір транспортно-експедиційного та
митно-брокерського обслуговування №
05-11/13, за яким ТОВ "Табро"
зобов'язувалося провести організації
по обслуговуванню та проведенню
митно-брокерського обслуговування по
експорту вантажу ТОВ "Авіс Украгро", а
саме поставленої сої врожаю 2013 року по
контракту № Р109470 від 29 листопада 2013
року на адресу Вип§е 8А (Швейцарія) в
кількості 4326,61 т. Реальність виконання
договору підтверджується копіями:
актів надання послуг, акту
приняття-передачі документів, рахунком
оплати (Т.2, а.с.184-186).

Із копії контракту № Р109470 і доповнення
(Т.2, а.с.198-208) до нього вбачається, що 29
листопада 2013 року між ТОВ "Авіс Украгро"
та компанія Вип§е 8А (Швейцарія)
укладено контракт на поставку сої
та/або нестандартної сої, насипом,
врожаю 2013 року на умовах СРТ
(перевезення оплачено до) в
Миколаївський морський порт, Україна,
на умовах 508 (п'ятсот вісім) доларів США
за одну метричну тонну, загальною
вартість 2224024 доларів США +/-5%.

Відповідно до п.п. 14.1.178. ст.14 ПК України,
податок на додану вартість - непрямий
податок, який нараховується та
сплачується відповідно до норм розділу
V цього Кодексу. Зазначеним розділом ПК
України передбачено відшкодування
податку на додану вартість.

Згідно пункту 14.1.179 ст. 14 ПК України,
сума податку на додану вартість,
одержана (нарахована) постачальником є
податковим зобов'язанням такого
постачальника, відтак, суми податку на
додану вартість, як непрямого податку,
який сплачений покупцем у складі
вартості товару, є податковим
зобов'язанням продавця товару. Таким
чином, саме продавцем товару суми
отриманого від покупця податку на
додану вартість буде сплачено до
Державного бюджету України.

В пп. "а" пп. 195.1.1 ПК України визначено, що
вивезення товарів за межі митної
території України у митному режимі
експорту оподатковується за нульовою
ставкою. І яким би чином не визначалась
база оподаткування такої операції (з
договірної ціни чи звичайної), самої
суті операції це не змінює: має місце
вивезення товару. А база оподаткування
та ставка застосовуються саме до
конкретної операції, в нашому випадку -
до операції вивезення товару.

У відповідності до п. 138.1 ст. 138 ПК
України витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із витрат операційної
діяльності та інших витрат. В свою
чергу витрати операційної діяльності
включають: собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг; інші витрати, що беруться для
визначення об'єкта оподаткування;
витрати банківських установ.

Вказана норма права, також визначає
складові частини кожного із зазначених
видів витрат операційної діяльності.

Зокрема, в п.138.10 ст. 138 ПК України
визначено склад інших витрат, до яких
віднесено, серед іншого, витрати па
збут, які включать витрати, пов'язані з
реалізацією товарів, виконання робіт,
наданням послуг (пп. 138.10.2 п. 138.10 ст. 138 ПК
України).

Таким чином, встановлене абз. 2 пп. 153.2.6
п. 153.2 ст. 153 ПК України обмеження щодо
формування витрат, понесених за
операціями з пов'язаними з платником
податку особам, стосуються лише однієї
складової частини витрат операційної
діяльності - витрат, пов'язаних з
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, передбачених пп. 138.10.2
п. 138.10 ст. 138 ПК України, а не витрат, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування податком на прибуток, в
цілому.

Згідно пп. 138.8.1 п. 138.8 ст. 138 ПК України
вартість придбаного у
сільськогосподарських товариств
Товару належить до прямих матеріальних
витрат, які в свою чергу є складовою
собівартості реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Так, витрати, що формують собівартість
не можуть бути штучно завищені
платником податків, оскільки, згідно п.
138.8 ст. 138 ПК України, складаються з
витрат, прямо пов'язаних з виробництвом
таких товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, які, відповідно до п.
138.6 ст. 138 ПК України, формуються
відповідно до ціни придбання
реалізованих товарів.

Порядок обчислення і сплати податку на
додану вартість платниками податку
визначений Податковим кодексом
України. Згідно п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187,
п. 188.1 ст. 188 ПК України, об'єктом
оподаткування податком на додану
вартість є операції платників податку,
окрім іншого, з постачання товарів,
місце постачання яких розташоване на
митній території України. Датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше: або
дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, або дата відвантаження
товарів. База оподаткування операцій з
постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
контрактної) вартості, але не нижче
звичайних цін, з урахуванням
загальнодержавних податків та і
зборів.

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 14, п. 198.1 ст. 198
ПК України, на підставі отриманої
податкової накладної від
постачальника, виникає право на
зменшення своїх податкових зобов'язань
з податку на додану вартість.

Пунктом 198.3 ПК України передбачено
право підприємства на податковий
кредит у разі дотримання мети
використання таких товарів у
оподатковуваних операціях та у межах
господарської діяльності.

Відповідно до п. 14.1.36. ст. 14 ПК України,
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з реалізацією
товарів, спрямована на отримання
доходу і проводиться такою особою
самостійно та/або через свої
відокремлені підрозділи, а також через
будь-яку іншу особу, що діє на користь
першої особи, зокрема за договорами
комісії, доручення та агентськими
договорами.

Відповідно до п. 14.1.54 ст. 14 ПК України,
доходом є будь-який дохід, отриманий
резидентами або нерезидентами, у тому
числі від будь-яких видів їх діяльності
на території України у вигляді доходів
від продажу рухомого та нерухомого
майна. Отже, придбаний позивачем товар
в повному обсязі був використаний в
оподатковуваних податком на додану
вартість операціях, у межах його
господарської діяльності, що
підтверджується актом перевірки.

Статтею 195 ПК України передбачено, що
операції з вивезення товарів за межі
митної території України у митному
режимі експорту оподатковуються за
нульовою ставкою. Тобто,
законодавством чітко визначено, що при
реалізації товару на експорт податок
на додану вартість до бюджету фактично
не сплачується.

Враховуючи, що актом перевірки та
матеріалами справи в повному обсязі
підтверджено отримання ТОВ "Авіс
Украгро" доходу від продажу товару на
експорт, то висновок податкового
органу про те, що придбання такого
товару не пов'язане з господарською
діяльності є безпідставним,
бездоказовим та необґрунтованим.

Відповідно до підпункту 139.1.6 пункту 139.1
статті 139 ПК України до складу витрат не
включаються суми податку на прибуток,
податку на додану вартість, включеного
до ціни товару (роботи, послуги), що
придбаваються платником податків для
виробничого або невиробничого
використання.

В підпункті 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК
України господарська діяльність
визначена, як діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи.
Прибуток - це мета всієї діяльності, а
не результат кожної окремої операції,
яка здійснюється в процесі цієї
діяльності. При цьому збитковість
господарської операції не може бути
підставою для визначення виробничої
діяльності як негосподарської.

Статтею 42 ГК України визначено, що
підприємництво - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Прибуток - це мета всій діяльності, а не
результат кожної окремої операції, яка
здійснюється в процесі цієї
діяльності, як помилково, не спираючись
на норми права, вважає відповідач. При
цьому збитковість господарської
операції не може бути підставою для
визначення виробничої діяльності як
негосподарської.

Згідно податкового законодавства:
підпункту 136.1.2 пункту 136.1 статті 136 (про
не включення ПДВ до складу доходів) та
підпункту 139.1.6 пункту 139.1 статті 139 ПК
України (про не включення ПДВ до складу
витрат) ПДВ не можна вважати ні доходом,
ні витратами.

Згідно абзацу а) підпункту 195.1.1 пункту
195.1 статті 195 розділу 5 "Податок на
додану вартість" ПК України за нульовою
ставкою оподатковуються операції,
зокрема, з вивезення товарів за межі
митної території України у митному
режимі експорту.

За характером проведені позивачем
господарські операції були здійснені в
митному режимі експорту товару.

Отже, придбаний товар в повному обсязі
був використаний в оподатковуваних
операціях за ставкою 0%, що
підтверджується актом перевірки.

Право на податковий кредит, відповідно
до пункту 198.3. статті 198 ПК України,
виникає у зв'язку з придбанням товарів
з метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно цієї норми ПК України експортні
товари є об'єктом оподаткування ПДВ за
ставкою 0%, отже експортер має право на
податковий кредит з податку на додану
вартість, що сплачений постачальникам.

Жодною нормою діючого законодавства не
встановлено додаткових умов або
обмежень, щодо віднесення сум податку
на додану вартість до складу
податкового кредиту, в тому числі в
залежності від рівня націнки, а також
відсутні норми, які б обмежували право
позивача на податковий кредит в
залежності від розміру націнки
експортованого товару.

Підпункт 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК
України містить визначення розумної
економічної причини (ділової мети) для
цілей оподаткування - це причина, яка
може бути наявна лише за умови, що
платник податків має намір одержати
економічний ефект у результаті
господарської діяльності.

Економічний ефект - це приріст
(збереження) активів платника податків
та/або їх вартості, а так само створення
умов для такого приросту (збереження) у
майбутньому.

Відповідно економічний ефект
відсутній в операціях, які призводять
до збільшення витрат платника податків
та зменшують об'єкт його оподаткування
без можливості отримання додаткового
приросту активів чи збереження їх
вартості.

Господарські операції, здійснені за
відсутності розумних економічних
причин (ділової мети) є такими, що
вчинені поза межами господарської
діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону України
"Про ціни і ціноутворення" від 21.06.2012 №
5007-VІ, державне регулювання цін
здійснюється, в тому числі, шляхом
установлення граничних рівнів
торгівельної надбавки (націнки) та
постачальницько-збутової надбавки
(постачальницької винагороди) та
граничних нормативів рентабельності, а
в статті 14 цього Закону передбачено, що
порядок формування і встановлення цін
під час проведення експортних
(імпортних) операцій та на експортні
(імпортні) товари застосовуються
контрактні (зовнішньоторговельні)
ціни, що формуються відповідно до цін і
умов світового ринку.

Пунктом 18 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 16 "Витрати",
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 31.12.99 р. № 318 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 19.01.2001 р. за № 27/4248,
передбачено включення до складу витрат
податків, зборів, інших передбачених
законодавством обов'язкових платежів
(крім податків, зборів та обов'язкових
платежів, що включаються до виробничої
собівартості продукції, робіт, послуг)
визначених як загальногосподарські
витрати.

За змістом цього Положення (стандарту),
для визначення договірних цін та
економічної доцільності здійснених
операцій слід враховувати всі понесені
витрати на придбання товарів, в тому
числі і сплату ПДВ, оскільки реальні
витрати покупця, понесені у зв'язку з
придбанням товару, відповідають ціні,
сплаченій постачальникам.

Виключення ПДВ, сплаченого у ціні
товарів (робіт, послуг) зі складу витрат
передбачено лише правилами
оподаткування податком на прибуток
(п.п. 139.1.6 п. 139.1 ст. 139 ПК України), - для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток.

Висновок позивача про не збитковість
операцій є умовним, оскільки може бути
досягнутий лише за рахунок зменшення
податкових зобов'язань з ПДВ з
наступним відшкодуванням цього
податку з бюджету, - за умови
підтвердження права позивача на
податковий кредит по збиткових
операціях.

Суми податку на додану вартість, що
сплачені покупцем, не є витратами
покупця, а є непрямим податком,
внесення до бюджету якого, в порядку
встановленому ПК України, здійснюється
продавцем такого товару.

Статтею 2 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" зазначено, що
сфера дії Закону поширюється на всіх
юридичних осіб створених відповідно до
законодавства України, незалежно від
їх організаційно-правових форм і форм
власності, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством.

Виходячи з вимог п. 2 ст.3 цього ж Закону
України, бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку. Правила
податкового обліку визначаються
відповідними нормативними
документами, що регламентують порядок
оподаткування в Україні.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.п. 1.2 п.1, п.п.2.1
п.2 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95р. №88 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від
05.06.95р. за № 168/704, первинні документи - це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено
вимоги до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку. Згідно з даною
нормою, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідач не заперечує реальність
здійснення господарських операцій
підприємством позивача зі своїми
контрагентами, також їх здійснення в
повній мірі підтверджується актом
перевірки та вище переліченими по
справі доказами на підставі яких судом
встановлено, що зазначені всі вище
перелічені правочини були реальними,
товар та послуги були отримані на
підставі зазначених угод, оплата
товару (послуг) здійснена шляхом
банківського переказу безготівкових
грошових коштів, фактів
невідповідності господарської
діяльності діючому законодавству не
встановлено.

Суд вважає, що документи щодо операцій
по виконанню зазначених вище договорів
між позивачем та його контрагентами
мають всі обов'язкові реквізити
визначені законодавством, а відтак є
первинними документами
бухгалтерського та податкового обліку
та відображають фактично здійснені
позивачем господарські операції.

На підставі викладеного, суд визнає, що
відповідач не надав суду жодних
доказів порушення податкового
законодавства платником податків та не
довів правомірності прийнятих ним
рішень, а тому позовні вимоги є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Авіс
Украгро" до Сумської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Сумської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області від 12 травня 2014 року №
форми "Р" про збільшення суми грошового
зобов'язання Товариству з обмеженою
відповідальністю "Авіс Украгро" по
податку на додану вартість на загальну
суму 179168 (сто сімдесят дев'ять тисяч сто
шістдесят вісім) грн., із них 143334 грн. за
основним платежем і 35834 грн. штрафних
(фінансових) санкцій.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Сумської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області від 12 травня 2014 року №
форми "В1" про зменшення суми бюджетного
відшкодування Товариству з обмеженою
відповідальністю "Авіс Украгро" з
податку на додану вартість в розмірі
2801862 (два мільйони вісімсот одна тисяча
вісімсот шістдесят дві) грн. та
застосування штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 700466 (сімсот тисяч
чотириста шістдесят шість) грн.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Сумської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області від 12 травня 2014 року №
форми "В4" про зменшення Товариству з
обмеженою відповідальністю "Авіс
Украгро" розміру від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 408773 (чотириста вісім тисяч
сімсот сімдесят три) грн.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії повного тексту
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 09
вересня 2014 року.

Суддя (підпис)
М.М. Шаповал

З оригіналом згідно

Суддя
М.М. Шаповал