Справа № 821/1012/14
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

17 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/1012/14

Категорія: 5.1.2 Головуючий в 1 інстанції:
Василяка Д.К.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -
Джабурія О.В.

суддів -
Жука С.І.

- Лук’янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
ветеринарної медицини в м. Херсоні на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 14 травня 2014
року у справі за позовом
Обслуговуючого кооперативу
«Комунальний ринок» до Управління
ветеринарної медицини в м. Херсоні про
визнання неправомірним та скасування
розпорядження №000171 від 13.12.2013 року,

ВСТАНОВИВ :

Обслуговуючий кооператив «Комунальний
ринок» звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Управління ветеринарної медицини в м.
Херсоні про визнання неправомірним та
скасування розпорядження № 000171 від
13.12.2013 року, посилаючись на те, що 11-12
грудня 2013 року державними інспекторами
Управління ветеринарної медицини в м.
Херсоні проведено позапланову
перевірку ринкового містечка по вул.
Миру обслуговуючого кооперативу
«Комунальний ринок», за результатами
якої складено акт перевірки та
винесено розпорядження № 000171 від 13.12.2013
року, яким позивачу заборонено
діяльність частини ринку, а саме,
агропродовольчого ринку до отримання
експлуатаційного дозволу та
організовування державної лабораторії
ветеринарно-санітарної експертизи на
території ринку.

Вказане розпорядження позивач вважає
неправомірним та просить його
скасувати.

Представники позивача позовні вимоги
підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечував, вважає, що рішення
винесено правомірно, згідно
законодавства.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 14 травня 2014
року адміністративний позов
задоволено в повному обсязі. Визнано
протиправним та скасовано
розпорядження Управління ветеринарної
медицини в м. Херсоні № 000171 від 13.12.2013
року

Не погодившись з таким рішенням
Управління ветеринарної медицини в м.
Херсоні звернулося з апеляційною
скаргою на зазначену постанову,
просить її скасувати та закрити
провадження у справі.

Згідно до вимог п.2 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції розглянув
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки у судове
засідання не прибули сторони, які
беруть участь у справі, про те про
розгляд справи були належним чином
повідомлені.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що 11-12 грудня 2013 року на
підставі листа Херсонської
міжрайонної прокуратури з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері від 18.11.2013 року
№ 27 р-13 щодо перевірки фактів,
викладених у скарзі гр. ОСОБА_2 та
направлення на проведення перевірки
державними інспекторами Управління
ветеринарної медицини в м. Херсоні
проведено позапланову перевірку
ринкового містечка по вул. Миру
обслуговуючого кооперативу
«Комунальний ринок», за результатами
якої складено акт перевірки від 12
грудня 2013 року № 000790.

Актом перевірки від 12 грудня 2013 року
встановлені порушення, а саме:
проводиться надання місця торгівлі
сировиною та продукцією тваринного та
рослинного походження без
пред'явлення експертного висновку про
проведення ветеринарної експертизи;
проводиться реалізація м'ясної
сировини без відповідних ветеринарних
документів та маркування; територія
ринку не огороджена, відсутні
павільйони для реалізації сировини
тваринного походження, відсутня миючи
дезінфікуючі засоби; відсутній
експлуатаційний дозвіл відповідного
головного державного інспектора
ветеринарної медицини.

За результатами розгляду акту
винесено розпорядження № 000171 від 13.12.2013
року, яким позивачу заборонено
діяльність частини ринку, а саме,
агропродовольчого ринку до отримання
експлуатаційного дозволу та
організовування державної лабораторії
ветеринарно-санітарної експертизи на
території ринку.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши докази на їх підтвердження,
суд першої інстанції дійшов до
висновку про необхідність задоволення
позову в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій,
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед Законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України
передбачено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України,
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних
законів, Кодексом та контекстом
Конституції України можна зробити
висновок, що однією з найважливіших
тенденцій розвитку сучасного
законодавства України є розширення
сфери судового захисту, в тому числі
судового контролю за правомірністю і
обґрунтованістю рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно до вимог Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності», державний нагляд
(контроль) - це діяльність
уповноважених законом центральних
органів виконавчої влади, їх
територіальних органів, державних
колегіальних органів, органів
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим, органів місцевого
самоврядування (далі - органи
державного нагляду (контролю) в межах
повноважень, передбачених законом,
щодо виявлення та запобігання
порушенням вимог законодавства
суб'єктами господарювання та
забезпечення інтересів суспільства,
зокрема належної якості продукції,
робіт та послуг, прийнятного рівня
небезпеки для населення, навколишнього
природного середовища.

Законом України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України у
зв'язку з прийняттям Кодексу
цивільного захисту України» від 2
жовтня 2012 року № 5404-VI викладено у новій
редакції частину п'яту статті 4 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» та внесено
зміни до частини 2 статті 18, статті 183-2
та частини 1 статті 256 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Законом України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
усунення обмежень у провадженні
господарської діяльності» від 20 червня
2013 року № 353-VII внесені зміни до частини
2 статті 18 КАС України, доповнено його
статтею 183-6, а також внесені зміни до
частини 5 статті 4, статті 7 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності».

Зазначені Закони набрали чинності 27
червня та 01 липня 2013 року.

У відповідності до внесених змін, повне
або часткове зупинення виробництва
(виготовлення) або реалізації
продукції, виконання робіт, надання
послуг допускається за постановою
адміністративного суду, ухваленою за
результатами розгляду позову органу
державного нагляду (контролю) щодо
застосування заходів реагування.

Вжиття інших заходів реагування,
передбачених законом, допускається за
вмотивованим письмовим рішенням
керівника органу державного нагляду
(контролю) чи його заступника, а у
випадках, передбачених законом, - із
наступним підтвердженням
обґрунтованості вжиття таких заходів
адміністративним судом.

Прикінцевими та перехідними
положеннями Закону України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо усунення обмежень у
провадженні господарської діяльності»
від 20 червня 2013 року №353-VII на Кабінет
Міністрів України покладено обов'язок
у тримісячний строк з дня набрання
чинності цим Законом розробити та
внести на розгляд Верховної Ради
України проекти законів про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо застосування заходів
реагування у вигляді повного або
часткового зупинення виробництва
(виготовлення) або реалізації
продукції, виконання робіт (надання
послуг) відповідно до постанови
адміністративного суду, а також щодо
визначення випадків, коли
обґрунтованість вжиття інших заходів
реагування підлягає підтвердженню
адміністративним судом.

Таким чином, проаналізувавши положення
вказаних правових норм, колегія суддів
вважає, що, суд першої інстанції вірно
дійшов висновку про те, що заходи
реагування у сфері державного нагляду
застосовуються за постановою
адміністративного суду виключно у
випадках, коли застосування таких
заходів обов'язково передбачає повне
або часткове зупинення виробництва
(виготовлення) або реалізації
продукції, виконання робіт, надання
послуг.

Отже, на думку суду першої інстанції, з
чим погоджується колегія суддів,
позивачем не дотримано процедури
застосування заходів реагування.

Колегія суддів вважає
необґрунтованими доводи апеляційної
скарги стосовно того, що посилання
позивача на неправомірність
розпорядження №000171 від 13.12.2013 року, як
такого, що винесено внаслідок невірних
висновків, що позивач є
агропродовольчим ринком, оскільки
об'єктом перевірки був Обслуговуючий
кооператив «Комунальний ринок», який
містить всі ознаки ринку, відповідно до
Закону України «Про безпечність та
якість харчових продуктів».

Таким чином, на підставі наведеного,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції вірно дійшов висновку про те,
що позовні вимоги є обґрунтованими,
підтвердженими матеріалами справи та
такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Колегія суддів вважає наведені
висновки суду першої інстанції
правильними і такими, що відповідають
вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України
та не приймає доводи, наведені в
апеляційній скарзі про те, що постанова
підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення та надання відповідних доказів
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Отже, в адміністративному
процесі, як виняток із загального
правила, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень встановлена
презумпція його винуватості.
Презумпція винуватості покладає на
суб'єкта владних повноважень обов'язок
аргументовано, посилаючись на докази,
довести правомірність свого рішення,
дії чи бездіяльності та спростувати
твердження позивача про порушення його
прав, свобод чи інтересів. Такий
обов'язок відсутній, якщо відповідач
визнає позов. Відповідач, який є
суб'єктом владних повноважень, свою
позицію суду не доказав та не
обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень норм матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
ветеринарної медицини в м. Херсоні
залишити без задоволення, а постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 14 травня 2014
року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
надіслання її копії особам, що беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом 20 днів.

Головуючий:
О.В. Джабурія

Суддя:
С.І. Жук

Суддя:
О.В. Лук'янчук