Справа № 450/1009/14-а 2-а/450/92/14
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року
№ 876/6644/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гінди О.М.

суддів:
Качмара В.Я., Рибачука А.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Виконавчого комітету
Годовицько-Басівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області на постанову Пустомитівського
районного суду Львівської області від
16 червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Виконавчого комітету
Годовицько-Басівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання до вчинення дій, -

встановив:

10.04.2014 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом,
з урахуванням заяви про заміну
відповідача та уточнення позовних
вимог, до Виконкому
Годовицько-Басівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області у якому просив визнати
незаконними дії відповідача щодо
прийняття рішення № 3 від 27.03.2014, яким
відмовлено у приватизації будинку та
зобов'язати його передати позивачу у
приватну власність у порядку
визначеному Законом України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» будинок АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що з 2004 року він
постійно проживає у зазначеному вище
відомчому житловому будинку площею 132
м.кв., підставою для вселення в який
став ордер № 229 виданий спільним
рішенням адміністрації місцевого
профспілкового комітету державного
дослідного господарства «Оброшино».
Згідно постанови Президії УААН від
21.04.2005 та Акта приймання-передачі від
28.12.2005 № 2, вказаний житловий будинок
переданий на баланс
Годовицько-Басівської сільської ради.
У зв'язку з викладеним позивач
звернувся до відповідача з заявою про
приватизацію згаданого житла, однак, як
він вважає, йому незаконно відмовлено.

Постановою Пустомитівського районного
суду Львівської області від 16.06.2014
позов задоволено.

Із цією постановою не погодився
відповідач та оскаржив її в
апеляційному порядку. Вважає, що така є
незаконною та не обґрунтованою, а тому
просить її скасувати і у задоволенні
позову відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог
апелянт посилається на те, що судом
першої інстанції не було належним
чином досліджено те, що спірне жито є
службовим, а тому згідно Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» не підлягає
приватизації.

17.07.2014 до Львівського апеляційного
адміністративного суду поступила
заява голови Годовицько-Басівської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області Хахули О.Б., у
якій він керуючись ст. 300 ЦПК України
відкликає апеляційну скаргу та просить
її повернути.

Однак, на думку суду апеляційної
інстанції у задоволенні цієї заяві
слід відмовити, оскільки заявник у ній
посилається на положення ЦПК України,
хоча апеляційна скарга та її розгляд
здійснюється у порядку
адміністративного судочинства.

Крім того, ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 11.07.2014 подану Виконавчим комітетом
апеляційну скаргу було залишено без
руху та надано строк для подання
доказів сплати судового збору. 28.07.2014
апелянтом подано до суду апеляційної
інстанції квитанцію про сплату
судового збору в установленому законом
розмірі, тобто після подання заяви про
відкликання апеляційної скарги,
усунуто її недоліки, що судом
розцінюється як бажання щодо прийняття
апеляційної скарги до судового
розгляду. Разом з тим, представник
апелянта у судове засідання не прибув
та не висловив свою позицію щодо
заявленого клопотання, а тому з огляду
на викладені вище обставин, у його
задоволенні слід відмовити.

Враховуючи те, що цю справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів, а усі особи, які беруть участь
у справі у судове засідання не прибули,
хоча належним чином повідомлені про
дату, час та місце судового розгляду, що
підтверджується відповідними
розписками, згідно п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України, апеляційний розгляд справи
проведено у порядку письмового
провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухав
доповідь судді-доповідача, перевірив
матеріали справи та обговорив підстави
і межі апеляційних вимог, вважає, що
апеляційну скаргу належить
задовольнити.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
27.07.2004 ОСОБА_1 видано ордер № 299 на право
заняття будинку пасічника № 1, площею 132
кв.м. в с. Годовиця Пустомитівського
району Львівської області.

21.04.2005 Президією Української академії
аграрних наук винесено постанову «Про
безоплатну передачу об'єктів
соціальної сфери Державного
підприємства дослідного господарства
«Оброшино» Інституту землеробства і
тваринництва західного регіону УААН»,
згідно якої двохквартирний житловий
будинок переданий на баланс
Годовицько-Басівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області.

Згідно Акта № 2 від 28.12. 2005 «Про передачу
основних засобів із балансу державного
підприємства дослідного господарства
«Оброшино» зазначений вище житловий
будинок передано на баланс
Годовицько-Басівської сільської ради.

Довідкою № 302, що видана 28.05.2012
Годовицько-Басівською сільською радою
встановлено, що будинок «Пасічника» за
адресою: вул. Л. Українки, с. Годовиця.
знаходиться на балансі відповідача.

Згідно довідки відповідача від 06.02. 2014,
спірний житловий будинок перебуває на
балансі Годовицько-Басівської
сільської ради та позивачу наданий як
службовий.

27.03.2014 Виконкомом
Годовицько-Басівської сільської ради
винесено рішення № 3 «Про дозвіл на
оформлення права власності на
будинок», яким вирішено відмовити
позивачу у наданні дозволу на
оформлення права власності на житловий
будинок, що по вул. Л. Українки, 111, в с.
Годовиця, який знаходиться на балансі
сільської ради.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що з огляду на приписи Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» підстави для відмови
у приватизації позивачем спірного
житлового будинку відсутні, а тому
позов задовольнив.

Однак, суд апеляційної інстанції з
такими висновками суду першої
інстанції не погоджується, з огляду на
таке.

Відповідно до статті 118 ЖК України
службові жилі приміщення
призначаються для заселення
громадянами, які у зв'язку з характером
їх трудових відносин повинні проживати
за місцем роботи або поблизу від нього.
Жиле приміщення включається до числа
службових рішенням виконавчого
комітету районної, міської, районної в
місті Ради народних депутатів.

Згідно із частиною 1 статті 121 ЖК
України порядок надання службових
жилих приміщень установлюється
законодавством Союзу РСР, цим Кодексом
та іншими актами законодавства
Української РСР.

Положення про порядок надання
службових жилих приміщень і
користування ними в Українській РСР
затверджене постановою Ради Міністрів
УРСР від 4 лютого 1988 р. N 37.

Відповідно до пункту 6 Положення жиле
приміщення виключається з числа
службових, якщо відпала потреба в
такому його використанні, а також у
випадках, коли в установленому порядку
воно виключено з числа жилих.

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» не підлягають приватизації
квартири (кімнати, будинки), віднесені у
встановленому порядку до числа
службових.

Однак, суд першої інстанції належним
чином не дослідив того, що спірний
житловий будинок «пасічника»
віднесений до числа службових, що
підтверджується наявними у матеріалах
справи довідкою від 06.02.2014, згідно якої
цей будинок перебуває на балансі
Годовицько-Басівської сільської ради
та позивачу наданий як службовий. На
вказані обставини звертає увагу і
апелянт у своїй апеляційній скарзі.
Доказів виключення цього житлового
приміщення з числа службового,
позивачем не надано, за таких обставин,
враховуючи положення ч. 2 ст. 2 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду», такий житловий
будинок приватизації не підлягає.

З огляду на викладене, судом першої
інстанції не в повній мірі досліджено
обставини, що мають значення для справи
та допущено порушення норм
матеріального права, що призвело до
безпідставного задоволення позову.

Враховуючи викладене, що оскаржувана
постанова прийнята з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи та з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про її скасування та прийняття нової
постанови про відмову у задоволенні
позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254
КАС України, суд -

постановив:

відмовити у задоволенні заяви голови
Годовицько-Басівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області Хахули О.Б. про відкликання
апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу Виконавчого
комітету Годовицько-Басівської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області -
задовольнити.

Постанову Пустомитівського районного
суду Львівської області від 16 червня 2014
року у справі № 450/1009/14-а (2-а/450/92/14) -
скасувати та прийняти нову постанову,
якою у задоволенні позову ОСОБА_1 -
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

На постанову протягом двадцяти днів,
після набрання нею законної сили, може
бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.М. Гінда

Судді:
В.Я. Качмар

А.І. Рибачук