Справа № 806/3654/14
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2014 р.
м.Житомир справа №
806/3654/14

категорія 10.1

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гуріна Д.М.,

секретар судового засідання - Галайба
І.Б.,

за участю: представника позивача -
Кужеля З.П.,

відповідач у судове засідання не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м.Коростені та
Коростенському районі Житомирської
області до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування

встановив:

6 серпня 2014 року до Житомирського
окружного адміністративного суду
звернулось Управління Пенсійного
фонду України в м.Коростені та
Коростенському районі Житомирської
області (далі - УПФУ в м.Коростені та
Коростенському районі) із позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі
- ФОП ОСОБА_2) про стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування за 2010
рік у розмірі 866 грн 46 коп.

У позовній заяві УПФУ в м.Коростені та
Коростенському районі вказало, що у ФОП
ОСОБА_2 виникла заборгованість зі
сплати страхових внесків з липня 2010
року до грудня 2010 року. Просить
стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь УПФУ в
м.Коростені та Коростенському районі 866
грн 46 коп. заборгованості зі сплати
страхових внесків.

Ухвалами судді Житомирського
окружного адміністративного суду від 11
серпня 2014 року відкрито провадження у
даній справі та призначено справу до
судового розгляду.

Під час судового розгляду даної справи
ухвалою судді Житомирського окружного
адміністративного суду від 27 серпня 2014
року було замінено неналежного
відповідача ФОП ОСОБА_2 на належного -
ОСОБА_2 (а.с.22).

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив задовольнити у повному обсязі з
підстав, що викладені в
адміністративному позові.

Відповідач у судове засідання не
з'явилась, про причини неявки у судове
засідання не повідомила, про дату, час
та місце розгляду справи була
повідомлена належним чином (а.с.26).

Справа розглядається судом за наявними
у ній доказами на підставі положень
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
з'ясувавши обставини у справі та
перевіривши їх доказами, приходить до
висновку про задоволення
адміністративного позову з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач
звернувся із позовом до ФОП ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за 2010 рік у розмірі 866 грн 46
коп.

Згідно з витягом з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, державна реєстрація
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 припинена 10
липня 2014 року за її власним рішенням
(а.с.15). Однак позивач посилається не те,
що заборгованість зі сплати страхових
внесків за 2010 рік відповідачем
залишилась не сплаченою.

Згідно зі статтею 51 Цивільного кодексу
України до підприємницької діяльності
фізичних осіб застосовуються
нормативно-правові акти, що регулюють
підприємницьку діяльність юридичних
осіб, якщо інше не встановлено законом
або не випливає із суті відносин.

Статтею частиною 1 статті 52 Цивільного
кодексу України фізична особа -
підприємець відповідає за
зобов'язаннями, пов'язаними з
підприємницькою діяльністю, усім своїм
майном, крім майна, на яке згідно із
законом не може бути звернено
стягнення.

Відповідно до частини 4 статті 6 Закону
України від 8 липня 2010 року №2464-VI "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" у разі
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця така фізична особа
користується правами, виконує
обов'язки та несе відповідальність, що
передбачені для платника єдиного
внеску, в частині діяльності, яка
здійснювалася нею як фізичною особою -
підприємцем.

Відповідно до частини 6 статті 15 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (далі -
Закон України №1058-IV) зняття з обліку
страхувальника здійснюється
територіальними органами Пенсійного
фонду на підставі відомостей з
реєстраційної картки, наданих
державним реєстратором,
страхувальників - фізичних осіб -
підприємців, - на підставі відомостей з
реєстраційної картки, наданих
державним реєстратором, після
проведення передбачених
законодавством перевірок
страхувальника та проведення
остаточного розрахунку, а
страхувальників, на яких не
поширюється дія Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців", - за їх
заявою після проведення передбачених
законодавством перевірок
страхувальника, звірення розрахунків з
ним і проведення остаточного
розрахунку.

Аналізуючи положення вищевказаних
статей суд приходить до висновку, що
однією із особливостей підстав
припинення зобов'язань для фізичної
особи-підприємця є те, що у разі
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця її зобов'язання зі
сплати заборгованості (недоїмки) зі
сплати страхових внесків та єдиного
внеску до пенсійного фонду не
припиняються, а залишаються за нею як
за фізичною особою до проведення
остаточного розрахунку, оскільки
фізична особа не перестає існувати.

Аналогічної правової позиції
дотримується Верховний Суд України у
постанові від 4 грудня 2013 року у справі
№6-125цс13 щодо зобов'язань фізичної
особи-підприємця у договірних
правовідносинах.

Таким чином правовідносини, що виникли
між УПФУ в м.Коростені та
Коростенському районі та ОСОБА_2 під
час здійснення нею діяльності як
фізичною особою-підприємцем,
регулювались Законом України №1058-IV у
редакції чинній на момент виникнення
правовідносин.

Згідно з абзацом 34 частини 1 статті 1
Закону України №1058-IV страхові внески -
кошти відрахувань на соціальне
страхування, збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування та
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування,
сплачені (які підлягають сплаті) згідно
із законодавством, що діяло раніше;
надходження від сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, що
спрямовуються на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Відповідно до положень статей 14, 15
Закону України №1058-IV ОСОБА_2 під час
здійснення нею діяльності як фізичною
особою-підприємцем, відносилась до
страхувальників та була платником
страхових внесків.

Згідно з пунктом 6 частини 2 статті 17
Закону України №1058-IV, що був чинним на
момент виникнення спірних
правовідносин, страхувальник
зобов'язаний нараховувати, обчислювати
і сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески

Абзацом 1 частини 6 статті 20 Закону
України №1058-IV встановлено, що
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду.

Частиною 10 статті 20 Закону України
№1058-IV передбачено, що якщо
страхувальники несвоєчасно або не в
повному обсязі сплачують страхові
внески, до них застосовуються
фінансові санкції, передбачені цим
Законом, а посадові особи, винні в
порушенні законодавства про сплату
страхових внесків, несуть
дисциплінарну, адміністративну,
цивільно-правову або кримінальну
відповідальність згідно із законом.

Згідно з частиною 12 статті 20 Закону
України №1058-IV страхові внески
підлягають сплаті незалежно від
фінансового стану платника страхових
внесків.

Таким чином ОСОБА_2, під час здійснення
нею діяльності як фізичною
особою-підприємцем, зобов'язана була
своєчасно та в повному обсязі
сплачувати страхові внески.

Відповідно до частини 1 статті 106 Закону
України №1058-IV, що була чинною на момент
виникнення спірних правовідносин, у
разі виявлення своєчасно не сплачених
сум страхових внесків страхувальники
зобов'язані самостійно обчислити ці
внески і сплатити їх з нарахуванням
пені в порядку і розмірах, визначених
цією статтею.

Згідно з частиною 2 статті 106 Закону
України №1058-IV, що була чинною на момент
виникнення спірних правовідносин, суми
страхових внесків своєчасно не
нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, визначені
статтею 20 цього Закону, в тому числі
обчислені територіальними органами
Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Пунктом 2 частини 9 статті 106 Закону
України №1058-IV була встановлена
відповідальність за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або територіальними
органами Пенсійного фонду.

Відповідно до частини 13 статті 106
Закону України №1058-IV про нарахування
пені та накладення штрафів,
передбачених частинами дев'ятою і
десятою цієї статті, посадові особи
виконавчих органів Пенсійного фонду в
порядку, встановленому правлінням
Пенсійного фонду, виносять рішення, які
протягом трьох робочих днів із дня їх
винесення надсилаються
страхувальнику, банку чи організації,
яка здійснює виплату і доставку пенсій.
Суми пені та штрафів, передбачених
частинами дев'ятою і десятою цієї
статті, підлягають сплаті
страхувальником, банком чи
організацією, яка здійснює виплату і
доставку пенсій, протягом десяти
робочих днів з дня одержання
відповідного рішення. При цьому в цей
же строк страхувальник, банк чи
організація, яка здійснює виплату і
доставку пенсій, має право оскаржити
зазначене рішення до вищого органу
Пенсійного фонду або в судовому
порядку з одночасним обов'язковим
письмовим повідомленням про це
відповідного виконавчого органу
Пенсійного фонду, яким прийнято це
рішення. Оскарження рішення
виконавчого органу Пенсійного фонду
про нарахування пені та накладання
штрафів зупиняє строки їх сплати до
винесення вищим органом Пенсійного
фонду або судом рішення у справі.
Строки сплати фінансових санкцій також
призупиняються до винесення судом
рішення в разі оскарження
страхувальником вимоги про сплату
недоїмки, якщо накладення фінансових
санкцій пов'язано з її виникненням або
несвоєчасною сплатою.

Згідно з частиною 14 статті 106 Закону
України №1058-IV рішення органу
Пенсійного фонду про нарахування пені
або накладення штрафу, передбачених
частинами дев'ятою і десятою цієї
статті, є виконавчим документом. У разі
якщо страхувальник, банк чи
організація, яка здійснює виплату і
доставку пенсій, отримали рішення про
нарахування пені та накладення штрафу,
передбачених частинами дев'ятою і
десятою цієї статті, і не сплатили
зазначені в них суми фінансових
санкцій протягом десяти робочих днів, а
також не оскаржили це рішення чи не
повідомили у цей строк відповідний
виконавчий орган Пенсійного фонду про
його оскарження, воно передається для
виконання державній виконавчій службі
та страхувальнику. Суми пені та
фінансових санкцій, застосованих за
порушення порядку та строків
обчислення, нарахування та сплати
страхових внесків стягуються в тому ж
порядку, що й недоїмка із сплати
страхових внесків. Суми пені та штрафів
можуть бути включені до вимоги про
сплату недоїмки, якщо застосування цих
фінансових санкцій пов'язано з
виникненням та сплатою недоїмки.

Абзацом 1 статті 15 Закону України №1058-IV
встановлено, що строк давності щодо
стягнення недоїмки, пені та штрафів не
застосовується.

Відповідач, протягом встановленого
законом строку, суму страхових внесків
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування не сплатила.

Відповідачу була надіслана вимога про
сплату боргу від 18 квітня 2011 року №Ф 473,
яку вона отримала 26 квітня 2011 року та
згідно з якою сума заборгованості
відповідача перед УПФУ в м.Коростені та
Коростенському районі становить 866 грн
46 коп. (а.с.4).

На підтвердження заборгованості
ОСОБА_2 в матеріалах справи міститься
розрахунок сум, які підлягають сплаті
за 3-4 квартали 2010 року з урахуванням
частини сум єдиного або фіксованого
податків та довідка від 26 серпня 2014
року №9065/06 (а.с.5, 16).

Враховуючи наведене, а також те, що на
час розгляду справи заборгованість не
сплачена суд задовольняє
адміністративний позов.

Відповідно до положень пункту 18
частини 1 статті 5 Закону України від 8
липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір"
Пенсійний фонд України та його органи
звільняються від сплати судового
збору.

Керуючись статями 71, 86, 94, 128, 159-163
Кодексу адміністративного судочинства
України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Управління Пенсійного фонду України в
м.Коростені та Коростенському районі
Житомирської області 866 грн 46 коп.
заборгованості зі сплати страхових
внесків за 2010 рік.

Постанова набирає законної сили у
порядку встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України та може бути оскаржена до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції за правилами
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Д.М. Гурін

Повний текст постанови виготовлено: 15
вересня 2014 р.