Справа № 826/10124/14
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Соколова
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

18 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Мамчура Я.С,

суддів: Желтобрюх І.Л., Горяйнова
А.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження відповідно до ст. ст. 41, 197
КАС України апеляційну скаргу позивача
- ОСОБА_2 на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 07
серпня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Міністерства юстиції
України, Державної реєстраційної
служби України про визнання дій
незаконними,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до
Міністерства юстиції України,
Державної реєстраційної служби
України про визнання дій незаконними.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 07
серпня 2014 року у задоволені позову -
відмовлено.

На вказану постанову позивач
подав апеляційну скаргу, в якій просив
її скасувати та ухвалити нову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. Посилаючись на те, що висновки
суду першої інстанції не відповідають
обставинам справи, оскаржувана
постанова винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін з таких підстав.

Згідно з п. 1, ч.1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, що
позивач оскаржує відповіді
відповідачів, які не розглянуті у
відповідності до вимог Закону України
«Про звернення громадян», які
регулюються Законом України "Про
звернення громадян" (далі - Закон).

Відповідно до статті 1 Закону громадяни
України мають право звернутися до
органів державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, засобів
масової інформації, посадових осіб
відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Вказаному праву громадян кореспондує
визначений статтею 19 згаданого Закону
обов'язок органів державної влади,
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій незалежно від
форм власності, об'єднань громадян,
засобів масової інформації, їх
керівників та інших посадових осіб
розглядати заяви чи скарги громадян та
письмово повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення.

Таким чином, звернувшись до
відповідачів, позивач намагався
реалізувати надане йому
законодавством право як на звернення,
так і на одержання письмової відповіді
про результати розгляду його скарг.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
оскільки відповідачі розглянули
скаргу позивача у відповідності до
вимог Закону України «Про звернення
громадян», у суду відсутні підстави для
задоволення позову з огляду на
наступне.

Відповідно до пункту 6 частини другої
статті 9 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно" (далі - Закон) державний
реєстратор видає свідоцтво про право
власності на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 Закону.

Так, згідно з пунктом 1 частини першої
статті 18 Закону свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, що
підтверджує виникнення права
власності при здійснені державної
реєстрації прав на нерухоме майно,
видається, зокрема фізичним та
юридичним особам на новозбудовані,
реконструйовані об'єкти нерухомого
майна.

На сьогодні процедуру проведення
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, перелік
документів, необхідних для її
проведення та обов'язки суб'єктів у
сфері державної реєстрації прав,
визначає Порядок державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 17 жовтня 2013 року
№ 868 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 49 Порядку для
проведення державної реєстрації права
власності з видачею свідоцтва на
новозбудований об'єкт нерухомого
документ, що підтверджує виникнення,
перехід та припинення речових прав на
земельну ділянку; документ, що
відповідно до вимог законодавства
засвідчує прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта.

Статтею 29 Закону передбачено
справляння державного мита за
проведення державної реєстрації прав
та їх обтяжень, а також плати за надання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до підпункту "х" пункту 6
статті 3 Декрету Кабінету Міністрів
України "Про державне мито" (далі -
Декрет) за державну реєстрацію прав
власності на нерухоме майно
справляється плата у розмірі 7
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, тобто 119 гривень.

Відповідно до абзацу четвертого пункту
13 Порядку орган державної реєстрації
прав не приймає заяву в разі
відсутності документа, що підтверджує
внесення плати за надання витягу з
Державного реєстру прав, та документа
про сплату державного мита, крім
випадків звільнення від такої плати.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
вважає, що відповідачами розглянута
скарга позивача та надано обґрунтовану
відповідь.

Крім того, згідно з частиною 1 статті 23
Цивільного кодексу України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

У відповідності з пунктом 3 частини 2
цієї статті моральна шкода полягає у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням ї майна.

Згідно з частиною 1 статті 1167
Цивільного кодексу України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
або бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

У постанові Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" зазначено, що під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній особі незаконними діями або
бездіяльністю інших осіб.

Отже, позивач не довів суду, яким саме
чином відповідачі заподіяли йому
моральні страждання, які негативні
наслідки настали для нього у зв'язку з
цим, а також із чого він виходив,
оцінивши шкоду саме в розмірі 5 000 грн.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що адміністративний позов
позивача є необґрунтованим та
безпідставним, а висновки суду першої
інстанції не спростовуються доводами
апеляційної скарги.

Так, відповідно до ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

На підставі викладеного та приймаючи
до уваги, що суд першої інстанції при
ухваленні оскаржуваної постанови
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, надав
їм належну оцінку, та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, висновки суду
відповідають обставинам справи, а тому
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
211, 212 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача -
ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 07
серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий - суддя:
Я.С. Мамчур

Судді:
І.Л.
Желтобрюх

А.М. Горяйнов

.

Головуючий суддя
Мамчур Я.С

Судді:
Горяйнов А.М.

Желтобрюх І.Л.