Справа № 808/8496/13-а
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2014 рокусправа № 808/8496/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дадим Ю.М.

суддів:
Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового
засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Територіального
управління Державної судової
адміністрації в Запорізькій області на
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 28 листопада
2013 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Територіальне
управління Державної судової
адміністрації в Запорізькій області,
Управління Державної казначейської
служби України у м. Запоріжжі
Запорізької області про визнання дії
неправомірними та зобов'язання
сплатити незаконно утриманий податок з
доходів фізичної особи, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 28 листопада
2013 року позов ОСОБА_1 задоволено:
визнано неправомірними дії
Територіального управління Державної
судової адміністрації в Запорізькій
області щодо утримання податку з
доходів фізичних осіб з вихідної
допомоги як судді у відставці ОСОБА_1;
зобов'язано стягнути з місцевого
бюджету Орджонікідзевського району м.
Запоріжжя на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
утриманий податок з доходів фізичних
осіб із суми вихідної допомоги при
виході у відставку у розмірі 6025,79 грн.
(шість тисяч двадцять п'ять гривень 79
копійок).

Не погодившись з рішенням суду,
Територіальне управління Державної
судової адміністрації в Запорізькій
області звернулося до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою у задоволенні позовних вимог
відмовити у повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
оскарження та доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
суд апеляційної інстанції вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що Постановою Верховної
Ради України від 20.05.2004р. № 1734-VI «Про
звільнення суддів» ОСОБА_1 звільнено з
посади судді Токмацького районного
суду Запорізької області, у зв'язку з
поданням заяви про відставку.

Відповідно до наказу № 48 від 11.06.2004р.,
ОСОБА_1, суддю Токмацького районного
суду Запорізької області, який
Постановою Верховної Ради України «Про
звільнення суддів» від 20.05.2004р. № 1734-VI
звільнений з посади судді у зв'язку з
виходом у відставку, виключили з
11.06.2004р. із складу Токмацького
районного суду Запорізької області.

Наказом №153 від 11.06.2004р. «Про
організацію матеріального
забезпечення», ОСОБА_1 виплачено
вихідну допомогу без сплати податку у
розмірі місячного заробітку за 27
повних роки на посаді судді та
визначено виплачувати з 12.06.2004р.,
звільнене від сплати податку щомісячне
довічне грошове утримання у розмірі 90 %
заробітної плати (станом на 12.06.2004р.
загальний стаж, що дає право на
відставку становить 32 роки 0 місяців 09
днів).

В довідці ТУ ДСА України в Запорізькій
області №08-03/86 від 21.02.2013р. зазначено, що
при виході у відставку судді Суслову
М.С. нарахована вихідна допомога в сумі
46352,25 грн., з якої відповідно до п.1.2 ст. 1
Закону України №889 від 22.05.2003р. «Про
податок з доходів фізичних осіб»
утримано та перераховано в доход
місцевого бюджету Орджонікідзевського
району м.Запоріжжя податок з доходу на
загальну суму 6025,79 грн.

До того ж, відповідно до матеріалів
справи, ОСОБА_1, ознайомившись з наказом
№153 від 11.06.2004р., вважав, що йому у 2004
році виплачено вихідну допомогу без
сплати податку.

Листом №04-14/193-581 від 15.03.2013р. Управління
Державної казначейської служби у м.
Запоріжжі Запорізької області надало
відповідь на звернення позивача від
11.03.2013р. щодо повернення коштів, в якій
зазначило, що управління не приймає
самостійного рішення для повернення
коштів з місцевого бюджету
Орджонікідзевського району.

Враховуючи те, що про порушення своїх
прав позивач дізнався в березні 2013
року, про що ним зазначено в клопотанні
про поновлення строку звернення до
суду, суд першої інстанції законно
визнав поважними причини пропуску
строку звернення до адміністративного
суду.

Стосовно правомірності дій
відповідача щодо утримання податку з
доходів фізичних осіб з вихідної
допомоги ОСОБА_1 при виході останнього
у відставку, судом першої інстанції
вірно зазначено, що право на отримання
вихідної допомоги судді у разі його
виходу у відставку, на момент
виникнення спірних правовідносин, було
передбачене ч. 3 ст. 43 Закону України
«Про статус суддів» №2862-XII від 15.12.1992р.,
відповідно до якої, судді, який пішов у
відставку, виплачується вихідна
допомога без сплати податку у розмірі
місячного заробітку за останньою
посадою за кожен повний рік роботи на
посаді судді, але не менше
шестимісячного заробітку.

Спеціальним законом у сфері
оподаткування фізичних осіб, на момент
виникнення спірних правовідносин, був
Закон України «Про податок з доходів
фізичних осіб».

Відповідно до пп. 4.3.1 п. 4.3 ст. 4 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб», до складу загального
місячного або річного
оподатковуваного доходу платника
податку не включаються такі доходи (що
не підлягають відображенню в його
річній податковій декларації): сума
державної матеріальної та соціальної
допомоги у вигляді адресних виплат
коштів та надання соціальних послуг
відповідно до закону, житлових та інших
субсидій або дотацій, компенсацій
(включаючи допомогу по вагітності та
пологах), винагород та страхових
виплат, які отримуються платником
податку відповідно з бюджетів та
фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування
згідно із законом.

Конституційний Суд України у своєму
рішенні № 4-рп/2007 від 18.06.2007р. (справа про
гарантії незалежності суддів) зокрема
зазначив: «Конституційний Суд України
неодноразово розглядав проблему,
пов'язану з реалізацією права на
соціальний захист, неприпустимістю
обмеження конституційного права
громадян на достатній життєвий рівень,
і сформулював правову позицію, згідно з
якою Конституція та закони України
виокремлюють певні категорії громадян
України, що потребують додаткових
гарантій соціального захисту з боку
держави. До них, зокрема, належать
громадяни, яким пенсія призначається
за спеціальними законами. У рішеннях
Конституційного Суду України
підкреслюється, що пільги, компенсації,
гарантії є видом соціальної допомоги і
необхідною складовою конституційного
права на достатній життєвий рівень,
тому звуження змісту та обсягу цього
права шляхом прийняття нових законів
або внесення змін до чинних законів за
статтею 22 Конституції України не
допускається (рішення Конституційного
Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99,
від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 17
березня 2004 року №7-рп/2004, від 1 грудня 2004
року №20-рп/2004)».

А тому, виходячи з наведеного, з
врахуванням правової позиції
Конституційного Суду України, дає
підстави дійти висновку, що вихідна
допомога судді, в разі виходу його у
відставку є видом соціальної допомоги
в розумінні Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб», тому
не підлягає оподаткуванню. При цьому
суд бере до уваги ту обставину, що у
правовідносинах щодо оподаткування
вихідної допомоги судді, який пішов у
відставку, з огляду на вказану правову
позицію Конституційного Суду України,
спеціальною нормою є положення ст. 43
Закону України «Про статус суддів», яка
виключає можливість оподаткування
вихідної допомоги.

Отже, посилання ТУ ДСА України в
Запорізькій області на пп. 22.2 ст. 22
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб», відповідно до якого в
разі, якщо норми інших законів чи інших
законодавчих актів, що містять правила
оподаткування доходів (прибутків)
фізичних осіб, суперечать нормам цього
Закону, пріоритет мають норми цього
Закону, суд вважає безпідставними.

Поряд з обумовленим суд вважає за
необхідне зазначити, що у разі
неповернення надміру сплачених
податків, зборів (обов'язкових
платежів) право платника порушується
внаслідок неодержання коштів з
бюджету, а тому належним способом
захисту цього права має бути стягнення
зазначених коштів (відшкодування
заборгованості).

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Частиною 1 статті 71 КАС України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених ст. 11
цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про задоволення позовних
вимог.

Доводи апеляційної скарги
зазначених висновків суду першої
інстанції не спростовують і не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права чи порушено норми
процесуального права.

З огляду на встановлені судом
першої інстанції фактичні обставини
справи та обрану правову позицію, суд
апеляційної приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
апеляційної скарги.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.
205, ст. 206, ч. 2 ст. 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу
Територіального управління Державної
судової адміністрації в Запорізькій
області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 28 листопада
2013 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
Ю.М. Дадим

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко