Справа № 811/3398/13-а
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2014-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 липня 2014 рокусправа № 811/3398/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Кругового О.О.

суддів:
Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О..

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті
Дніпропетровську апеляційну скаргу
управління Державної казначейської
служби України у Олександрійському
районі Кіровоградської області на
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 26.11.2013 року
у справі № 811/3398/13-а за
адміністративним позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до Державної
казначейської служби України,
управління Державної казначейської
служби України у Олександрійському
районі Кіровоградської області, третя
особа - відділ державної виконавчої
служби Олександрійського
міськрайоного управління юстиції
Кіровоградської області про визнання
протиправною бездіяльність та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Комерційний банк «Надра» (далі -
Позивач) звернулася до суду з
адміністративним позовом до Державної
казначейської служби України
(Відповідач - 1), управління Державної
казначейської служби України у
Олександрійському районі
Кіровоградської області (Відповідач -
2), третя особа - відділ державної
виконавчої служби Олександрійського
міськрайоного Управління юстиції
Кіровоградської області в якому
просило:

- визнати протиправною бездіяльність
Олександрійського управління
Державної казначейської служби
України у Кіровоградській області щодо
невиконання платіжних доручень №4600
від 19.08.2013 року, №5204 від 04.09.2013 року, №5384
від 13.09.2013 року, відділу державної
виконавчої служби Олександрійського
МРУЮ Кіровоградської області про
перерахування на користь ПАТ «КБ
«Надра» боргу у сумі 78793,08 грн.;

- винести рішення, яким зобов'язати
Олександрійське управління Державної
казначейської служби України у
Кіровоградській області перерахувати
на користь ПАТ «КБ «Надра» борг у сумі
78793,08 грн.;

Позовні вимоги обґрунтовані
посиланням на те, що Відповідачем-2
платіжне доручення №4600 від 19.08.2013 року,
№5204 від 04.09.2013 року, №5384 від 13.09.2013 року
про перерахування на користь Позивача
загального боргу в сумі 78793,08 грн. не
виконане, кошти на рахунок Позивача у
визначений законодавством триденний
строк не перераховані та безпідставно
знаходяться на депозитному рахунку
ВДВС Олександрійського МРУЮ
Кіровоградської області.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 26.11.2013 року
адміністративний позов задоволено
частково. Визнана протиправною
бездіяльність управління Державної
казначейської служби України у
Олександрійському районі
Кіровоградської області щодо
невиконання платіжних доручень №4600
від 19.08.2013 року, №5204 від 04.09.2013 року, №5384
від 13.09.2013 року відділу Державної
виконавчої служби Олександрійського
міськрайоного управління юстиції
Кіровоградської області.

Управління Державної казначейської
служби України у Олександрійському
районі Кіровоградської області, не
погодившись з рішенням
адміністративного суду першої
інстанції, звернулося з апеляційною
скаргою, в якій посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від
26.11.2013 року скасувати та прийняти нове
судове рішення, яким в задоволенні
позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
вимоги позивача до Олександрійського
управління Державної казначейської
служби України Кіровоградської
області є безпідставними, оскільки
жодних правових відносин між ПАТ «КБ
«Надра» та Управлінням Казначейства не
виникало.

Дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції при прийнятті
оскаржуваного судового рішення норм
матеріального та процесуального права,
суд вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що у
провадженні державної виконавчої
служби перебували виконавчі
провадження на підставі виконавчих
листів судів, які видані в порядку
цивільного судочинства, про стягнення
коштів з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь Позивача.

Виконавча служба реалізувала майно
боржників з прилюдних торгів, кошти з
яких поступили на її депозитний
рахунок, який відкритий і
обслуговується службою.

Після отримання коштів, відділом
державної виконавчої служби
Олександрійського міськрайоного
Управління юстиції Кіровоградської
області були оформлені наступні
платіжні доручення: платіжне
доручення №4600 від 19.08.2013 року на суму
24178 грн. про перерахунок коштів
Позивачу в рахунок оплати боргу ОСОБА_1;
платіжне доручення №5204 від 04.09.2013 на
суму 23832,48 грн. - в рахунок оплати боргу
ОСОБА_3; платіжне доручення №5384 від
13.09.2013 року на суму 30782,60 грн. в рахунок
оплати боргу ОСОБА_2

Проте, 11.02.2013 року Відповідач-2
повідомив державну виконавчу службу
про неможливість перерахування коштів
у зв'язку з відсутністю підкріплення
єдиного казначейського рахунку
фінансовими ресурсами для
забезпечення оплати незахищених
видатків.

Правомірність визнання протиправними
бездіяльності управління державної
казначейської служби та зобов'язання
про здійснення перерахування на
користь Позивача боргу у сумі 78793,08 грн.
є предметом спору, переданого на
вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та
частково задовольняючи позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив з
того, що бездіяльність управління
Державної казначейської служби
України у Олександрійському районі
Кіровоградської області, що пов'язана з
невиконанням платіжних доручень є
протиправною, оскільки перерахування
коштів на підставі платіжних доручень
виконавчої служби відноситься до її
компетенції.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з зазначеним висновком
суду першої інстанції з огляду на
наступне.

Відповідно до ст..1 Закону України «Про
державну виконавчу» державна
виконавча служба входить до системи
органів Міністерства юстиції України і
здійснює виконання рішень судів,
третейських судів та інших органів, а
також посадових осіб (далі - рішень)
відповідно до законів України.
Завданням державної виконавчої служби
є своєчасне, повне і неупереджене
примусове виконання рішень,
передбачених законом.

Відповідно до ст..2 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України. Примусове виконання
рішень здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України "Про
державну виконавчу службу" (далі -
державні виконавці).

Відповідно до ст..3 Закону України «Про
державну виконавчу службу»
Міністерство юстиції України, Головне
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, головні управління
юстиції в областях, містах Києві та
Севастополі мають відповідні рахунки в
органах Державного казначейства
України для обліку депозитних сум і
зарахування стягнутих з боржників
коштів та їх виплати стягувачам у
національній валюті, а також
відповідні рахунки для обліку
аналогічних операцій в іноземній
валюті в банках.

Аналіз зазначених правових норм вказує
на те, що діяльність державної
виконавчої служби спрямована на
виконання зокрема судових рішень, яка в
свою чергу відноситься до її виключної
компетенції. Кошти, які були стягнуті з
боржника внаслідок виконання судового
рішення з подальшою виплатою їх
стягувачу, зараховуються на їх рахунки
в органах Державного казначейства
України.

Відповідно до п.1 Положення про
державну казначейську службу України,
затверджена Указом Президента України
№460/2011 від 13.04.2011 року державна
казначейська служба України
(Казначейство України) є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра фінансів України (далі -
Міністр).

Тобто, державна казначейська служба
України є органом державної влади, яка
входить до системи виконавчої влади,
діяльність якої спрямована на
обслуговування бюджетних коштів.

Як вбачається з апеляційної скарги,
Відповідач-2 вважає, що між ним та
Позивачем відсутні будь-які
правовідносини.

Проте, чинним законодавством
встановлено, що кошти які стягуються
державною виконавчою службою,
поступають на їх рахунки в органах
державного казначейства України, на
яку покладено обов'язок контролювати
рух коштів з депозитного рахунку
виконавчої служби.

Тобто, в період починаючи з нарахування
коштів на рахунки органу виконавчої
служби до їх перерахування на рахунок
стягувача, правовідносини державної
виконавчої служби з органом державного
казначейства є похідними від
правовідносин пов'язаних зі стягненням
коштів.

Як свідчать матеріали справи, грошові
кошти, які були стягнуті з боржників,
поступили на рахунки виконавчої
служби, у зв'язку з чим були сформовані
платіжні доручення №4600 від 19.08.2013 року,
№5204 від 04.09.2013 та №5384 від 13.09.2013 року.
Однак, Відповідач-2 неперерахував
зазначені кошти мотивуючи свою
бездіяльність відсутністю
підкріплення єдиного казначейського
рахунку фінансовими ресурсами

Відповідно до п.1.4. Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
Постановою Національного банку
України №22 від 21.01.2004 року ( далі -
Інструкція) розрахунковий документ - це
документ на паперовому носії, що
містить доручення та/або вимогу про
перерахування коштів з рахунку
платника на рахунок отримувача.

Згідно з п.2.19 Інструкції розрахункові
документи, що надійшли до банку
протягом операційного часу, банк
виконує в день їх надходження.
Розрахункові документи, що надійшли
після операційного часу, банк виконує
наступного операційного дня.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
зазначена інструкція також
поширюється на Казначейську службу
України, оскільки вона є учасником
системи електронних платежів
Національного банку України.

Отже, в даному випадку, Відповідач-2
після надходження до нього платіжних
доручень, мав виконати їх в день
надходження або наступного дня, якщо
вони були отримані після операційного
часу.

Проте, платіжні доручення №4600 від
19.08.2013 року, №5204 від 04.09.2013 та №5384 від
13.09.2013 року не були виконані ні в день їх
надходження, ні наступного дня.

Тобто, в даному випадку бездіяльність
управління Державної казначейської
служби України у Олександрійському
районі Кіровоградської області щодо
невиконання платіжних доручень є
протиправною та такою, що суперечить
вимогам чинного законодавства.

Щодо відмови судом першої інстанції у
задоволенні адміністративного позову
в частині зобов'язання Відповідача-2
перерахувати на користь Позивача борг
у сумі 78793,08 грн., то суд апеляційної
інстанції зазначає наступне.

У відповідності до ст. 6 КАС України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією або бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушень
її права, свободи та інтереси.

Частина 4 ст.105 КАС України містить
вичерпний перелік вимог, які може
містити адміністративний позов
фізичної або юридичної особи.

Отже, особа має право звертатись до
суду із адміністративним позовом за
захистом своїх порушених прав, свобод
та законних інтересів, якщо таке
порушення мале місце з боку суб'єкта
владних повноважень, при цьому
оскарженню підлягає рішення, дія або
бездіяльність суб'єкта владних
управлінських функцій, шляхом
пред'явлення адміністративного позову,
складеного у відповідності до
приписів чинного КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи,
адміністративний позов ПАТ «КБ «НАДРА»
містить вимоги про зобов'язання
Відповідача перерахувати на користь
Позивача борг у сумі 78793,08 грн.

Проте, як встановлено судом першої
інстанції, перерахування зазначених
коштів належить до компетенції
територіального управління
казначейської служби та не потребує
додаткових погоджень, у зв'язку з
зазначеним, належним способом захисту
порушених прав позивача є визнання
протиправним бездіяльності суб'єкта
владних повноважень до компетенції
якого відноситься контроль за
перерахуванням коштів за їх цільовим
призначенням.

Тобто, в даному випадку, Позивач обрав
неправильний спосіб захисту свого
порушеного права, що зумовлює підстави
для відмови в задоволенні позовних
вимог в частині зобов'язння
Відповідача 2 здійснити перерахування
грошових коштів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо наявності
протиправного характеру в
бездіяльності Відповідача-2 пов'язаних
з невиконанням платіжних доручень №4600
від 19.08.2013 року, №5204 від 04.09.2013 та №5384
від 13.09.2013 року..

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що оскаржувана постанова
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 26.11.2013 року
є законною і обґрунтованою, а підстави
для її скасування відсутні.

На підставі наведеного, керуючись, ст.
196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206 КАС України,
суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Державної казначейської служби
України у Олександрійському районі
Кіровоградської області - залишити без
задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 26.11.2013 року
у справі № 811/3398/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів шляхом подання
касаційної скарги.

Головуючий:
О.О. Круговий

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
Ю.М. Дадим