Справа № 816/3177/14
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року м.ПолтаваСправа №
816/3177/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Удовіченка С.О.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Христич О.С.,

представника позивача - Лишевського
І.І.,

представника відповідача - Боровик Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Приватне підприємство
"Виробничо-торгова компанія "Лукас" до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення, -

В С Т А Н О В И В:

12 серпня 2014 року Приватне підприємство
"Виробничо-торгова компанія "Лукас"
(далі по тексту - ПП "ВТК"Лукас"
звернулося до Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області (далі по тексту - КОДПІ) про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення
№/1507 від 31 липня 2014 року.

В обгрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що прийняте відповідачем за
наслідками перевірки спірне податкове
повідомлення-рішення від 31 липня 2014
року №/1507 є неправомірним,
оскільки при формуванні податкового
кредиту позивачем дотримані вимоги
Податкового кодексу України. Наполягав
на тому, що здійснення господарських
операцій між позивачем та його
контрагентом в перевіряємому періоді
повністю підтверджуються наявними у
позивача первинними документами
бухгалтерського обліку та податкової
звітності. Вказував, що в ході
проведеної перевірки позивача
встановлено порушення, яке
обгрунтовується виключно посиланням
на Акт ДПІ у м. Полтаві №521/22.5/30601203 від 08
травня 2013 року "Про неможливість
проведення зустрічної звірки ПП
"Алкіона" щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за березень 2013 року. Окрім
того, зазначив, що контрагентом
позивача "ПП "Алкіона" оскаржено дії ДПІ
у М. Полтаві, які полягають у проведенні
перевірки останнього, в результаті
якої був складений акт №521/22.5/30601203 та
зобов'язано ДПІ у м.Полтаві
Полтавської області Державної
податкової служби відновити в
електронній базі даних
"Автоматизована система співставлення"
інформаційної системи Міністерства
доходів і зборів України "Податковий
блок" показників податкової звітності
Приватного підприємтсва "Алкіона",
відображені в податковій декларації за
березень 2013 року. А тому прийняте
податкове повідомлення- рішення є
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню.

Відповідач проти позову заперечував,
мотивуючи правомірністю висновків
перевірки з питань дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинам з ПП "Алкіона" за
березень 2013 року та ПП "Рупас-Пак" за
листопад 2011 року, березень-липень 2012
року, жовтень-грудень 2012 року, яким
встановлено завищення податкового
кредиту. При дослідженні первинної
документації встановлено, що у ПП
"ВТК"Лукас" відсутні паспорти або
сертифікати якості на придбаний товар.
Крім того, відповідно до акту ДПІ у м.
Полтаві про неможливість проведення
зустрічної звірки ПП "Алкіона" щодо
підтвердження господарських відносин
із платниками податків за березень 2013
року від 08 травня 2013 року №521/22.5/30601203,
яким встановлено, що за податковою
адресою ТОВ "Алкіона"особи, що
відповідають за ведення
фінансово-господарської діяльності
відсутні, фактичне місцезнаходження
підприємства за період з моменту
реєстрації та в ході проведення
перевірки встановити не можливо. Також
встановлено, що господарські операції
ПП "Алкіона" за березень 2013 року не
підтверджуються стосовно врахування
реального часу здійснення операцій,
місцезнаходження майна, наявності
трудових ресурсів,
виробничо-господарських приміщень та
іншого майна, які економічно необхідні
для виконання такого постачання або
здійснення діяльності, що свідчить про
відсутність необхідних умов для
результатів відповідної
господарської, економічної діяльності,
технічного персоналу, основних фондів,
виробничих активів, складських
приміщень і транспортних засобів. А
тому прийняте
податкове-повідомлення-рішення є
правомірним.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував
проти позову та просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, надані
сторонами докази, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, приходить до
наступних висновків.

Судом встановлено, що Приватне
підприємство "Виробничо-торгова
компанія "Лукас" ()
зареєстровано як юридична особа 16
листопада 1995 року, номер запису 1
000387 (а.с. 89).

Відповідач взятий на облік в органах
державної податкової служби і також
являється платником податку на додану
вартість (а.с. 241-242), що не оспорюється
сторонами.

Видами діяльності товариства за
КВЕД-2010 є: виробництво сухарів і сухого
печива, виробництво борошняних
кондитерських виробів, тортів і
тістечок тривалого зберігання,
виробництво какао, шоколаду та
цукрових кондитерських виробів,
будівництво житлових і нежитлових
будівель, технічне обслуговування та
ремонт автотранспортних засобів,
роздрібна торгівля деталями та
приладдям для автотранспортних
засобів, неспеціалізована оптова
торгівля (а.с. 240).

Кременчуцькою ОДПІ, згідно підпункту
78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 20.1 статті
20, статті 82 Податкового кодексу України
від 02 грудня 2010 року №2755-VI та
відповідно до наказу Кременчуцької
ОДПІ за №2086 від 04 липня 2014 року (а.с. 33)
проведено позапланову виїзну
перевірку ПП "ВТК "Лукас" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинам з ПП
"Алкіона" за березень 2013 рок та ПП
"Рупас-Пак" за листопад 2011 року,
березень-липень 2012 року,
жовтень-грудень 2012 року.

Правомірність підстав та порядку
проведення перевірки позивачем не
оспорюється.

За результатами перевірки складено акт
від 14 липня 2014 року №1809/16-03-22-01-08/23808087
(а.с. 34-51), за висновками якого
встановлено порушення позивачем
пункту 198.4, пункту 198.6 статті 198, пункту
201.1, пункту 201.10 статті 201 Податкового
кодексу України №2755-VI (із змінами та
доповненнями), в результаті чого
підприємством завищено податковий
кредит на загальну суму 22080 грн., в тому
числі за березень 2013 року - 22080 грн.

Позивач не погоджуючись із висновками
акту перевірки від 14 липня 2014 року
№1809/16-03-22-01-08/23808087 22 липня 2014 року подав
до нього заперечення (а.с. 52-57).

29 липня 2014 року Кременчуцькою ОДПІ
надано відповідь на заперечення №288
від 22 липня 2014 року до акту від 14 липня
2014 року №1809/16-03-22-01-08/23808087 (а.с. 58-64), що
порушення, виявлені в ході перевірки
правомірні та грунтуються на вимогах
чинного законодавства.

На підставі акту перевірки від 14 липня
2014 року №1809/16-03-22-01-08/23808087 Кременчуцькою
ОДПІ прийнято податкове
повідомлення-рішення від 31 липня 2014
року №/1507 (а.с. 65), яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в розмірі
33120 грн. в тому числі за основним
платежем в розмірі 22080 грн. та за
штрафними санкціями в розмірі 11040 грн.

Збільшуючи Приватному підприємству
"Виробничо-торгова компанія "Лукас"
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість за результатами
взаємовідносин з ПП "Алкіона"
податковий орган виходив з наступного:
відповідно до Акту ДПІ у м. Полтаві "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ПП "Алкіона" щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за березень 2013 року" від 08
травня 2013 року №521/22.5/30601203 податковим
органом встановлено, що - "при
дослідженні засобами Системи
автоматизованого співставлення
постачальників ТОВ "Алкіона" та
ланцюгів постачання товарів (робіт,
послуг) за березень 2013 року,
встановлено, що кредит у сумі 6893797 грн.
сформовано за рахунок податкових
накладних за грудень 2012 року ТОВ
"Елемент ЛТД". Основний вид діяльності
ТОВ "Елемент ЛТД" - оброблення металів
та нанесення покриття на метали,
основні засоби - відсутні, кількість
працюючих - 1. У ТОВ "Алкіона" відсутні
основні засоби, відсутні наймані
працівники, підприємством не надано
для перевірки первинних документів, що
свідчить про відсутність
господарських операцій. Господарські
операції поставки товарів не
підтверджуються стосовно врахування
реального часу здійснення операцій,
місцезнаходження майна, наявності
трудових ресурсів,
виробничо-складських приміщень та
іншого майна, які економічно необхідні
для виконання такого постачання або
здійснення діяльності, що свідчить про
відсутність необхідних умов для
результатів відповідної
господарської, економічної діяльності,
технічного персоналу, основних фондів,
виробничих активів, складських
приміщень і транспортних засобів.

Позивач, не погоджуючись із позицією
відповідача щодо правомірності
збільшення йому суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість, звернувся до суду з вимогою
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 31 липня 2014
року №/1507.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Завданням адміністративного
судочинства, згідно частини першої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, є захист прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно - правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Надаючи правову оцінку спірному
податковому повідомленню - рішенню, суд
дійшов до наступних висновків.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1
Податкового кодексу України (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) Податковий
кодекс України регулює відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначає вичерпний
перелік податків та зборів, що
справляються в Україні, та порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з: -
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; - придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 вказаного Кодексу
визначено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України зазначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс) (пункт 201.7
статті 201 Податкового кодексу України).

Податкова накладна, відповідно до
абзацу першого пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України, видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Із системного аналізу вказаних вище
правових норм, можливо дійти до
висновку, що для отримання права на
податковий кредит із сум податку на
додану вартість, сплачених в ціні
придбаного товару (робіт, послуг),
платник податку на додану вартість
повинен мати податкові накладні,
видані на реально отриманий товар
(роботи, послуги), призначений для
використання у власній господарській
діяльності.

Крім того, слід зазначити, що за змістом
частини другої статті 3 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" податкова
звітність ґрунтується на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення
господарської операції у податковому
обліку повинно здійснюватись
відповідно до її реального
економічного змісту на підставі
первинних документів бухгалтерського
обліку.

Згідно з пунктом 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року №88,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704,
первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Щодо взаємовідносин ПП "ВТК "Лукас" із
Приватним підприємством "Алкіона" () судом встановлені
наступні фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що ПП "ВТК "Лукас" у
березня 2013 року здійснювало придбання
товарно-матеріальних цінностей у ПП
"Алкіона" на загальну суму 132480 грн. в
тому числі ПДВ 22080 грн.

05 березня 2013 року між ПП "Алкіона"
(Постачальник) та ПП "ВТК "Лукас"
(Покупець) укладено договір поставки
№15/3 (а.с. 8).

Відповідно до умов Договору
Постачальник зобо'язується передати у
власність Покупцеві товар, а Покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
переданий товар. Найменування, одиниці
виміру та загальна кількість
продукції, що підлягає поставці за цим
Договором, її часткове співвідношення
(асортимент, сортамент, номенклатура)
визначаються у підписаних Сторонами
видаткових накладних, що виконують
роль специфікації та є невід'ємною
частиною Договору. Поставка товару
здійснюється протягом 30 банківських
днів з моменту отримання попередньої
оплати, датою поставки вважається дата
підписання представниками Сторін
видаткових накладних. Розрахунки за
Договором здійснюються шляхом
перерахування грошових коштів на
рахунок Постачальника. Договір
вважається укладеним і набирає
чинності з моменту його підписання
Сторонами.

Оглянувши вказаний договір суд не
знаходить підстав для висновку про
невідповідність форми або змісту
договору положенням закону,
відсутності у сторін договору
правоздатності або дієздатності
суб'єктів господарювання, а тому визнає
даний договір належним та допустимим
доказом факту вчинення правочину в
розумінні статті 202 Цивільного кодексу
України.

На виконання досягнутої домовленості
позивачем отримано від вказаного
контрагента товар - лист 600*800 з
тефлоновим покриттям кількістю 1200 шт.
на загальну суму 132480 грн. в тому числі
ПДВ 22080 грн.

За наслідками здійснення
господарських операцій із ПП "Алкіона"
останнім виписано позивачу: видаткові
накладні - від 15 березня 2013 року №874 (а.с.
10), від 19 березня 2013 року №1068 (а.с. 14), від
25 березня 2013 року №1429 (а.с. 18) та від 26
березня 2013 року №1527 (а.с. 22); податкові
накладні - від 15 березня 2013 року №874 (а.с.
12), від 19 березня 2013 року №1068 (а.с. 16), від
25 березня 2013 року №1429 (а.с. 20) та від 26
березня 2013 року №1527 (а.с. 24).

Дослідивши вказані первинні документи
ПП "Алкіона" для документального
оформлення господарських операцій з
придбання ПП "ВТК "Лукас" товару, суд не
має підстав для визнання їх такими, що
не відповідають вимогам оформлення
первинних документів бухгалтерської
та податкової звітності, а саме,
податкові накладні та видаткові
накладні містять адресу
місцезнаходження покупця та продавця,
одиниці виміру товару, кількість
послуг, ціну послуг. Будь-яких порушень
щодо оформлення накладних судом не
встановлено, зауваження до змісту та
форми зазначених документів у
податкового органу відсутні. Податкові
накладні зареєстровані в реєстрі
отриманих та виданих податкових
накладних (126-193).

Також судом встановлено, що розрахунок
за придбаний товар здійснювався
позивачем у безготівковій формі,
шляхом перерахування коштів на
розрахунковий рахунок ПП "Алкіона", що
підтверджується рахунком №15/03-3 від 15
березня 2013 року (а.с. 9) та платіжними
дорученнями (а.с. 13. 17, 21, 25-28).

Факт транспортування придбаного
позивачем товару підтверджується
наявними у матеріалах справи
товарно-транспортними накладними від 15
березня 2013 року (а.с. 11), від 19 березня 2013
року (а.с. 15), від 25 березня 2013 року (а.с. 19)
та від 26 березня 2013 року (а.с. 23),
подорожніми листами (а.с. 195-198).

У подальшому придбаний ПП "ВТК "Лукас"
товар згідно накладної-вимоги на
відпуск (внутрішнє переміщення)
матеріалів (а.с. 214), через ОСОБА_5, зі
складу було відпущено Лободі А.А.
(заступник головного інженера) листи
600*800 з тефлоновим покриттям загальною
кількістю 1200 шт. для проведення
тестування та подальшої передачі на
виробництво (а.с. 216). Після проведення
службою головного інженера перевірки
листи 600*800 з тефлоновим покриттям в
кількості 1200 шт. були передані на
виробництво для випікання продукції
(а.с. 217). Вищевказані
товарно-матеріальні цінності з дати
отримання та по теперішній час
використовуються у виробництві (а.с. 218).

Отже, позивачем, на підставі належним
чином оформлених податкових накладних
та інших первинних бухгалтерських
документів, правомірно включено суму
податку на додану вартість до складу
податкового кредиту та відображено у
податкових деклараціях з податку на
додану вартість.

Суд враховує, що відповідно до пункту
201.8 статті 201 Податкового кодексу
України право на нарахування податку
та складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Пунктом 184.1 статті 184 Податкового
кодексу України визначено, що
реєстрація діє до дати анулювання
реєстрації платника податку, яка
проводиться шляхом виключення з
реєстру платників податку.

Стосовно контрагента позивача - ПП
"Алкіона" то слід зазначити, що фактів
визнання недійсним або анулювання
свідоцтва про державну реєстрацію на
момент здійснення господарських
операцій судом не встановлено;
підрядник знаходився в Єдиному
державному реєстрі, а також мав
свідоцтво про реєстрацію платником
податку на додану вартість.

При цьому, суд зауважує, що подальше
припинення юридичної особи та
анулювання свідоцтва платника ПДВ не
робить виписані ним первинні документи
та податкові накладні недійсними та не
позбавляють позивача права на
формування на їх підставі податкового
кредиту.

Посилання КОДПІ у акті перевірки та у
своїх запереченнях на той факт, що у
контрагента позивача відсутні основні
фонди та трудові ресурси для
здійснення видів діяльності,
визначених згідно довідок з ЄДР, судом
оцінюються критично. Суд вважає
необхідним зазначити, що чинним
законодавством не заборонено
використовувати залучені трудові
ресурси. Крім того, ні в акті перевірки,
ні в подальших поясненнях, відповідач
не визначив, яка саме кількість людей
повинна була виконувати роботи, що
придбавалися позивачем у ПП "Алкіона".

Крім того суд зазначає, що чинним
законодавством України на учасників
цивільно-правових відносин, які є
платниками податків, не покладено
обов'язку та не визначено право
перевірки відповідності законодавству
статусу контрагентів, в т.ч.
перебування за місцезнаходженням, та
дотримання ними вимог податкового
законодавства. Кожен платник податку
несе самостійну відповідальність за
порушення правил ведення податкового
обліку. Зазначена відповідальність
стосується кожного окремого платника
податку і не може автоматично
поширюватися на третіх осіб, у тому
числі на його контрагентів. Статтею 198
ПК України не встановлено обмежень по
включенню до складу податкового
кредиту сум ПДВ по товарах, послугах
отриманих від продавця, в разі
порушення ним умов податкового
законодавства, за умови, що такий
продавець зареєстрований платником
податку на додану вартість, за
наявності належним чином оформлених
податкових накладних, та за наявності
фактичного здійснення операцій з
придбання товарів (робіт, послуг).

Згідно з частини другої статті 161 КАС
України при виборі правової норми, що
підлягає застосуванню до спірних
правовідносин, суд зобов'язаний
враховувати висновки Верховного Суду
України, викладені у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої статті 237 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 2442
КАС України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

При вирішенні справи судом
встановлено, що 31 січня 2011 року
Верховним Судом України винесена
постанова у справі за позовом
закритого акціонерного товариства
"Мукачівський лісокомбінат" до
Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції в Закарпатській
області про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення.

В рішенні Верховного суду України по
цій справі зазначено, що у постановах
Верховного Суду України від 9 вересня
2008 року у справі N 21-500во08, від 1 червня 2010
року у справі N 21-573во10 Судова палата в
адміністративних справах Верховного
Суду України дійшла висновку, що якщо
контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме для цієї
особи. Зазначені обставини не є
підставою для позбавлення платника
податку права на відшкодування ПДВ у
випадку, коли останній виконав усі
передбачені законом умови стосовно
отримання такого відшкодування та має
необхідні документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

Крім того, суд зазначає, що у
відповідності до статті 1 Закону
України "Про ратифікацію Конвенції про
захист прав і основних свобод людини 1950
року, Першого протоколу та протоколів
№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", статті 17
Закону України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року
Україна визнає джерелом права рішення
Європейського суду з прав людини, а
також юрисдикцію цього суду в усіх
питаннях, що стосуються тлумачення і
застосування Конвенції. Рішення
Європейського суду є частиною
національного законодавства і є
обов'язковими для правозастосування
органами правосуддя.

Європейський суд з прав людини в
ухвалених Рішеннях, а саме у справі
"БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява №
3991/03) Європейський Суд з прав людини у
своєму рішенні від 22 січня 2009 року
зазначив, що платник податку не повинен
нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку Суду, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Отже, надання податковому органу
належним чином оформлених документів,
передбачених законодавством про
податки та збори, з метою одержання
податкової вигоди є підставою для її
одержання, якщо податковий орган не
встановив та не довів, що відомості, які
містяться в цих документах, неповні,
недостовірні та (або) суперечливі, є
наслідком укладення нікчемних
правочинів або коли відомості
ґрунтуються на інших документах,
недійсність даних в яких установлена
судом. Відповідачем не надано жодних
доказів наявності між позивачем та
його контрагентом при здійсненні ними
договірних відносин взаємоузгоджених
зловмисних дій, не спрямованих на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ними. Наявності таких
доказів, зокрема вироку суду,
постановленого у кримінальній справі
стосовно посадових осіб ПП "ВТК "Лукас"
чи його контрагента ПП "Алкіона". В акті
перевірки податковим органом не
встановлений факт відсутності
поставки тих товарно-матеріальних
цінностей, за результатами придбання
яких позивачем сформовано податковий
кредит. Твердження відповідача про
відсутність здійснення господарської
операції ПП "ВТК "Лукас" фактично
ґрунтуються на підставі Акту
перевірки його контрагента. Податковим
органом не доведено фактичних
обставин, які ставлять під сумнів
реальність господарської операції.
Придбані товарно-матеріальні цінності
відповідають меті діяльності позивача.

Отже, дослідження наявних у справі
доказів у їх сукупності, дає суду
підстави для висновку про відсутність
в діях ПП "ВТК "Лукас" порушень
податкового законодавства, визначених
актом перевірки №1809/16-03-22-01-08/23088087 від 14
липня 2014 року, на підставі висновків
якого відповідачем прийнято
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення №/1507 від 31
липня 2014 року.

Частиною другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Разом з тим, незважаючи на вимогу
частини другої статті 71 цього Кодексу
щодо процесуального обов'язку
відповідача, останній в ході судового
розгляду справи правомірності
прийнятого податкового
повідомлення-рішення №/1507 від 31
липня 2014 року, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість в розмірі 33120 грн. не
довів, а відтак позовні вимоги ПП "ВТК
"Лукас" є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

З огляду на викладене, суд доходить
висновку про наявність законних
підстав для задоволення
адміністративного позову щодо
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№/1507 від 31 липня 2014 року.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

При цьому, таке стягнення повинно
проводитися виключно за рахунок
бюджетних асигнувань розпорядника
бюджетних коштів - суб'єкта владних
повноважень, що був стороною у справі
та не на користь якого винесено рішення
суду.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про
судовий збір" передбачено, що під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Як свідчить наявне у матеріалах справи
платіжне доручення від 04 серпня 2014 року
№2439, при зверненні до суду з даним
адміністративним позовом ПП "ВТК
"Лукас" сплачено 10 відсотків розміру
ставки судового збору, що становить 182,70
грн.

Отже, стягненню з Державного бюджету
України в особі Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області на
користь позивача підлягає сума
фактично сплаченого судового збору в
розмірі 182,70 грн.

В силу пункту 21 частини 1 статті 5 Закону
України "Про судовий збір" органи
доходів і зборів звільнені від сплати
судового збору, а тому судовий збір в
сумі, що становить 90 відсотків розміру
ставки судового збору, з відповідача до
державного бюджету не стягується.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного
підприємства "Виробничо-торгова
компанія "Лукас" до Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області від 31 липня 2014 року №/1507.

Стягнути з Державного бюджету України
в особі Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області на користь
Приватного підприємства
"Виробничо-торгова компанія "Лукас"
судові витрати, понесені у зв'язку зі
сплатою судового збору у розмірі 182 (сто
вісімдесят дві) гривні 70 (сімдесят)
копійок.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови з одночасним поданням
її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 22
вересня 2014 року.

Суддя
С.О. Удовіченко