Справа № 2-а/756/108/14
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а/756/108/14
Головуючий у 1-й інстанції: Яценко
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
Аліменко В.О.,

суддів
Кучми А.Ю., Карпушової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу позивача
ОСОБА_2 на Постанову Оболонського
районного суду м. Києва від 19 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Лисянської районної
державної адміністрації про визнання
протиправним та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року ОСОБА_2
звернулась до Оболонського районного
суду м. Києва з адміністративним
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Лисянської районної державної
адміністрації, в якому просила суд
визнати протиправними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Лисянської районної державної
адміністрації Черкаської області по
нарахуванню та виплаті допомоги по
догляду за ОСОБА_3 до досягнення ним
трирічного віку за період з 01.01.2013 року
по 30.05.2013 року у меншому розмірі, ніж
передбачено ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» та ст. 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», тобто менше розміру
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до шести
років. Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Лисянської районної державної
адміністрації Черкаської області у
відповідності до ст. 43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» та ст. 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
перерахувати та виплатити
недоотриману допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 01.01.2013 року по 30.05.2013
року в розмірі прожиткового мінімуму
для дітей віком до шести років,
встановленого ст. 7 Закону України.

Постановою Оболонського районного
суду м. Києва від 19 березня 2014 року в
задоволені адміністративного позову -
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою
Постановою, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати в
повному обсязі Постанову Оболонського
районного суду м. Києва від 19 березня 2014
року. Свої вимоги апелянт аргументує
тим, що суд першої інстанції неповно
з'ясував обставини, що мають значення
для справи, невідповідність висновків
суду обставинам справи та порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними у справі доказами, колегія
суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивачка є матір'ю малолітньої дитини,
що підтверджується свідоцтвом про
народження ОСОБА_3, перебувала на
обліку в Управління праці та
соціального захисту населення
Лисянської районної державної
адміністрації, застрахована у системі
соціального страхування.

ОСОБА_2 звернулася із заявою до
Управління праці та соціального
захисту населення Лисянської районної
державної адміністрації про
призначення допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку. До заяви були долучені документи,
які вимагаються відповідно до чинного
законодавства України. В результаті
розгляду заяви, їй було призначено
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі 130 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з таким рішенням
відповідача, позивачка звернулася до
суду.

Суд першої інстанції, проаналізувавши
доводи позивача та відповідача, норми
законодавства, що регулюють спірні
правовідносини, дійшов висновку про
відмову в задоволенні
адміністративного позову з огляду на
те, що згідно положень статті 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» (в редакції, чинній з 1 січня 2008
року) допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції з огляду на таке.

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» -
правовідносини щодо виплати допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку регулювалися Законом
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», дія якого поширювалася на
осіб, не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими законами. Зокрема, статтею 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» було передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені відповідні зміни до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням». Зокрема, змінами до статті
13 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» його дію
поширено на застрахованих осіб, а із
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» було виключено статті 40-44.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано
неконституційними низку положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
в тому числі й пункт 25 розділу II цього
Закону щодо виключення статей 40-44
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», а з 1 січня 2009 року - статті
13, 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми».

Оскільки Законом України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік» та
іншими Законами не встановлювався на
2011 рік інший, ніж у Законі України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» розмір допомоги, спірні
правовідносини в період, який є
предметом розгляду регулювалися саме
цим законом.

Така правова позиція застосування норм
матеріального права також
підтверджена Верховним Судом України у
його постановах від 11 грудня 2012 року у
справі за позовом фізичної особи до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Золотоніської міської ради
Черкаської області (номер ЄДРСР 28332586)
та від 25 грудня 2012 року у справі за
позовом фізичної особи до Управління
праці та соціального захисту населення
Ленінської районної у місті Донецьку
ради (номер ЄДРСР 28332590), які, відповідно
до приписів статті 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є обов'язковими для всіх судів
України.

Таким чином, оскільки спір виник щодо
виплати допомоги особі, яка
застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, колегія
суддів дійшла висновку, що на відносини
щодо виплати допомоги такій особі у
зазначеному періоді поширюються норми
спеціального закону (яким є Закон
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням») відповідно до статті 43
якого, допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи,
викладені в апеляційній скарзі,
знайшли своє підтвердження, а
Постанова Оболонського районного суду
м.Києва від 19 березня 2014 року прийнята
за неповного з'ясування обставин, що
мають значення для справи та з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи по суті.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. п. 4 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 2, 41, 71, 160, 195, 196, 197, 198, 202,
205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 на
Постанову Оболонського районного суду
м. Києва від 19 березня 2014 року -
задовольнити.

Постанову Оболонського районного суду
м. Києва від 19 березня 2014 року -
скасувати.

Постановити по справі нову постанову,
якою адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Лисянської районної
державної адміністрації про визнання
протиправним та зобов'язання вчинити
певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Лисянської районної державної
адміністрації Черкаської області по
нарахуванню та виплаті допомоги по
догляду за ОСОБА_3 до досягнення ним
трирічного віку за період з 01.01.2013 року
по 30.05.2013 року у меншому розмірі, ніж
передбачено ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» та ст. 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», тобто менше розміру
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до шести
років.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Лисянської районної державної
адміністрації Черкаської області у
відповідності до ст. 43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» та ст. 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
перерахувати та виплатити
недоотриману допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 01.01.2013 року по 30.05.2013
року в розмірі прожиткового мінімуму
для дітей віком до шести років,
встановленого ст. 7 Закону України.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді

О. В. Карпушова

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя

Аліменко В.О.

Судді:

Карпушова О.В.

Кучма А.Ю.