Справа № 353/620/14а, 2а/353/22/14
Суддя: Улицький В.З.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 р.
Справа № 876/5999/14

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді:
Улицького В.З.

суддів:
Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Тлумацькому районі
Івано-Франківської області на
постанову Тлумацького районного суду
Івано-Франківської області від 03.06.2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Тлумацькому районі Івано-Франківської
області про зобов'язання провести
перерахунок пенсії,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в Тлумацькому
районі Івано-Франківської області про
визнання протиправними дії
відповідача та зобов'язання провести
перерахунок пенсії.

Позивач позовні вимоги мотивував тим,
що 01.09.2011 року йому призначено пенсію
відповідно до Закону України «Про
державну службу». Однак, відповідачем в
розрахунку для обчислення пенсії не
включено до складу її заробітної плати
матеріальної допомоги на оздоровлення,
індексації та компенсації за
невикористані дні відпустки, внаслідок
чого пенсія виплачується в меншому
розмірі, ніж повинна бути. Таким чином,
позивач звернувся до відповідача з
заявою про перерахунок пенсії як
державному службовцю відповідно до ст.
37 Закону України «Про державну службу».
Однак, листом від 20.05.2014 року відповідач
повідомив, що матеріальна допомога на
оздоровлення, індексація та
компенсації за невикористані дні
відпустки не враховуються в суму
заробітної плати для обчислення пенсії
у відповідності до Закону України «Про
державну службу», тому немає підстав у
перерахунку пенсії. Такі дії
відповідача вважає неправомірними та
протиправними, бо вони суперечать
нормам ст. 66 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», ст. 41 Закону
України «Про загальнообов'язкове
пенсійне забезпечення", ст. 37 Закону
України «Про державну службу»,
оскільки з вищевказаних норм
законодавства випливає, що суми
матеріальної допомоги на оздоровлення,
індексації та компенсації за
невикористані дні відпустки є
складовими заробітної плати з яких
було сплачено страхові внески на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, а тому, відповідачем
неправомірно не враховано при
визначенні розміру заробітної плати
для призначення їй пенсії. Тому просила
визнати неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в Тлумацькому
районі Івано-Франківської області щодо
відмови їй в перерахунку пенсії та
зобов`язати відповідача здійснити
перерахунок пенсії з врахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення,
індексації та компенсації за
невикористані дні відпустки. Просив
позов задоволити.

Постановою Тлумацького районного суду
Івано-Франківської області від 03.06.2014
року позов задоволено. Визнано
протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в Тлумацькому
районі Івано-Франківської області щодо
відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Тлумацькому районі
провести, починаючи з 19.05.2014 року,
перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1,
включивши до складу заробітної плати
для обчислення пенсії, суми виплаченої
матеріальної допомоги на оздоровлення,
індексації та компенсації за
невикористані дні відпустки.

Постанову суду першої інстанції
оскаржило управління Пенсійного фонду
України в Тлумацькому районі
Івано-Франківської області. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
помилковим застосуванням норм
матеріального та процесуального права
та підлягає скасуванню з підстав
викладених у апеляційній скарзі.
Просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
у задоволені позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу апелянта слід залишити без
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім, випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухваленим відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та
як вбачається з копії довідки
Головного управління статистики в
Івано-Франківській області від 31.08.2011
року, що позивачу у період з 01.09.2009 р. по
31.08.2011 р. виплачувалась заробітна плата,
до якої входили надбавки, премії та
інші виплати. Так, згідно повідомлення
УПФУ в Тлумацькому районі
Івано-Франківської області, ОСОБА_1 є
пенсіонером та з 01.09.2011 року отримує
пенсію державного службовця
відповідно до Закону України «Про
державну службу» в розмірі 1680,17 грн.
(а.с. 7).

23.04.2014 року позивач звернувся до
управління Пенсійного фонду України в
Тлумацькому районі із заявою про
надання інформації щодо врахування при
розрахунку пенсії всіх складових
заробітної плати, на які нараховано
внески на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, в т.ч.
індексації заробітної плати та
матеріальної допомоги на оздоровлення
(а.с. 29).

Однак, на дану заяву УПФУ в Тлумацькому
районі надало відповідь про те, що
розмір пенсії визначено відповідно до
наданих нею документів, в яких не було
зазначено інших виплат в т.ч.
індексації заробітної плати та
матеріальної допомоги на оздоровлення
(а.с. 30-31).

19.05.2014 р. ОСОБА_1 звернулась до
управління Пенсійного фонду України в
Тлумацькому районі із заявою про
перерахунок пенсії як державному
службовцю відповідно до ст. 37 Закону
України «Про державну службу» (а.с. 3) та
надала довідку ГУ Статистики в
Івано-Франківській області № 16/2-69/27/30-38
від 14.05.2014 року про складові заробітної
плати, в т.ч. щодо нарахування та
виплати сум матеріальної допомоги на
оздоровлення, індексації та
компенсації за невикористані дні
відпустки (а.с. 6). На вказані суми
заробітку було проведено нарахування
та утримання страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Проте листом
від 20.05.02.2014 року відповідач відмовив
позивачці у перерахунку пенсії за
безпідставністю (а.с. 4).

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України
«Про державну службу», в редакції яка
діяла на момент призначення пенсії
заявниці, пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 90 відсотків
суми їх заробітної плати, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Згідно ч. 2 ст. 33 Закону України «Про
державну службу» заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Частиною 6 ст. 33 Закону України «Про
державну службу» передбачено, що,
державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України
«Про державну службу» передбачено
виплату державним службовцям допомоги
на оздоровлення в розмірі посадового
окладу при наданні щорічної відпустки.

Системний аналіз наведеного дає змогу
зрозуміти, що матеріальна допомога на
оздоровлення, індексація та
компенсація за невикористані дні
відпустки входила до системи оплати
праці державного службовця.

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Аналогічна позиція відображена у
постанові Верховного Суду України від
20 лютого 2012 року у який зазначено, що є
неправильними висновки суду про те, що
оскільки матеріальна допомога, на яку
нараховувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, не
включається до складу заробітної плати
державного службовця, то вона не
враховується при обчисленні розміру
його пенсії.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної
інстанції переконаний, що судом першої
інстанції надано належну оцінку
наявним у справі доказам, а їх достатня
кількість та взаємний зв'язок у
сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для задоволення
позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів
не вбачає підстав для скасування
постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи
апеляційної скарги являються
безпідставними та необґрунтованими та
не спростовують висновків суду першої
інстанції, правова оцінка доказів дана
вірно, а відтак у задоволенні
апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 197, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Тлумацькому
районі Івано-Франківської області
залишити без задоволення, а постанову
Тлумацького районного суду
Івано-Франківської області від 03.06.2014
року у справі №353/620/14-а - без змін.

На ухвалу протягом двадцяти днів з
моменту набрання нею законної сили
може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
В. Улицький

Судді:
Р. Гулид

С. Кузьмич